Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

02.12.2024 року представник позивача [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про виключення запису про особу, як батька дитини, з актового запису про народження. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2018 року по 2020 рік позивач мав близькі стосунки з відповідачкою. [INFO] відповідачка народила сина - [PERSON] . Хоча сторони до народження дитини не проживали однією сім`єю, [PERSON] запевнила [PERSON] , що саме він є батьком дитини, тому в свідоцтві про народження позивач був записаний, як батько. Вже після народження дитини позивач звернувся до медичної установи для проведення тесту ДНК, за результатами якого встановлено, що він не є біологічним батьком [PERSON] . Відповідачка з результатами даного тесту не погодилась, та звернулась за повторним аналізом ДНК до медико-генетичного центру МАМА ПАПА, за результатами якого також виключається ймовірність батьківства. Але це не завадило відповідачці звернутись до суду із заявою про стягнення аліментів з позивача на утримання її сина - [PERSON] . 15.11.2022 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі частини від доходів позивача щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного судового наказу було відкрито виконавче провадження, арештовано майно позивача, як боржника, та нараховано йому заборгованість по сплаті аліментів станом на 14.11.2024 року в сумі 87 060,00 грн. З цих підстав позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та просить виключити відомості про нього, як про батька, з актового запису про народження дитини [PERSON] , та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. 17.12.2024 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.22-23). 17.12.2024 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення аліментів у виконавчому провадженні на підставі судового наказу до ухвалення рішення у даній справі (а.с.24-25). Сторони в судове засідання не з`явились. 18.03.2025 року до канцелярії суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовну заяву підтримують та просять її задовольнити (а.с.5). 25.12.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка погоджується з позовними вимогами, а тому просить здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з неї на корить позивача 50% вартості витрат, понесених на сплату судового збору. 17.03.2025 року представник відповідача додатково направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача та ухвалення рішення на стадії підготовчого провадження (а.с.51-52). 03.03.2024 року на адресу суду начальник Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Наталія Онищенко направила повідомлення про відсутність заперечень, та просить розглянути справу без присутності їх представника (а.с. 49). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, і це підтверджується сторонами, з 2018 року по 2020 рік [PERSON] та [PERSON] мали близькі стосунки, але однією сім`єю не проживали. [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 15.11.2024 року Шевченківським відділом ДРАЦС в м. Запоріжжі (а.с.15). Батьками в даному свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Прізвище [PERSON] відповідачка змінила на [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] , з яким на теперішній час проживає разом з сином [PERSON] та донькою [PERSON] у м. Запоріжжі, про що зазначила у своєму відзиві. Відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У ч. 6 ст. 136 СК України зазначено, що до вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4.Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до п.2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу. Отже, підставою для внесення до актових записів цивільного стану, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Як вбачається з результату дослідження №26495 медико-генетичного центру МАМА ПАПА від 14.04.2020 року, що міститься в матеріалах справи, молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що відсутня кровна спорідненість між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Крім того, в звіті тесту ДНК на батьківство від 03.04.2020 року, складеним лабораторією Endeavor DNA, ймовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає 0% (а.с.11). Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги щодо виключення відомостей, як про батька, з актового запису про народження дитини, є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача судових витрат по справі суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами частин 1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті про що надала відповідну заяву, з державного бюджету підлягає поверненню позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, тобто 605,60 грн., та 50 відсотків судового збору при подачі заяви про забезпечення позову, тобто 302,80 грн., а всього 908,30 грн. Інші 50% відшкодовуються відповідачем.

Outcome: approved