Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 20.11.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено кредитний договір №014-RO-82-68717977, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 60000 грн на 38 місяців з 20.11.2020 по 20.01.2024 з відсотковою ставкою 44,90% річних. 24.07.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №114/2-72, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконував, припинив здійснення платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка загалом становить 17405,14 грн, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 12592,03 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 4813,11 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.02.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу 07.02.2025 направлялись позовні матеріали, які повернулись до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 25.03.2025 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 20.11.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено кредитний договір №014-RO-82-68717977 у вигляді заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою», відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 60000 грн на 38 місяців з 20.11.2020 по 20.01.2024 з відсотковою ставкою 44,90% річних. Згідно п.п.2.2,2.3 договору клієнт здійснює (зобов`язаний здійснювати) погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою визначеною п.п.3.5.1 розділу 6 Правил. Згідно п.5.1 договору додатково до визначеної розділом 7 Правил відповідальності клієнта, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цією заявою-договором, банк має право вимагати, а клієнт зобов`язаний на вимогу банку сплатити останньому пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. АТ «Райффайзен Банк Аваль» належно виконало умови договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. Однак [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом. 24.07.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №114/2-72, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основними сумами кредитів та нарахованими процентами, право на одержання яких належить АТ «Райффайзен Банк Аваль». Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Після укладення кредитних договорів відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредитів та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка загалом становить 17405,14 грн, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 12592,03 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 4813,11 грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved