Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У червні 2024 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Мартиненко Андрій Валерійович до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, кадастровий №2310100000:04:039:0402 розміром 0,1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення та повернення власнику. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий №2310100000:04:039:0402, розміром 0,1 га. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач перейшов проживати за адресою: [ADDRESS] де і проживає на цей час. 18 серпня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 07.02.2024 відповідача було знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на те, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий №2310100000:04:039:0402, відповідач [PERSON] самовільно зайняв вказану земельну ділянку і продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою, чим перешкоджає власнику у користуванні її майном. Позивач, на протязі 2023 року і по теперішній час неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про звільнення земельної ділянки кадастровий №2310100000:04:039:0402, однак відповідач відмовляється добровільно звільнити належну їй земельну ділянку та чине перешкоди у її користуванні. Позивач зверталась до органів поліції з питання самовільно зайняття [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , однак листом від 27.023.2024 Запорізький РУП ГУНП в Запорізькій області повідомив, що підстав для прийняття рішення про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань отримано не достатньо, у зв`язку з чим розгляд звернення здіснено згідно Закону України «Про звернення громадян». У випадку незгоди з прийнятим рішенням заявник має право оскаржити його в порядку передбаченому законом. Просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, кадастровий №2310100000:04:039:0402 розміром 0,1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення та повернення власнику. 10.06.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовче судове засідання. 09.10.2024 ухвалою судді закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 15.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 02.07.1993 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. 18 серпня 2020 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Таким чином, у період з 02.07.1993 по 18.08.2020, позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу, сторонами у власність було набуте нерухоме майно, зокрема земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, що розміщений на такій земельній ділянці. Зазначене нерухоме майно було зареєстровано за позивачкою. Як слідує з положень ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідач з моменту реєстрації права власності за позивачкою на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] постійно здійснював поліпшення такого майна як власною працею так і затратами. Відповідач у відповідності до ст. 62 СК України, може вважатися співвласником майна, поліпшення якого він здійснив, а отже має право на користування таким майном. Отже, спір про право як такий є відсутнім. Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами той факт що відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи становлять 3000,00 гривень - витрати на професійну правничу допомогу, що включають в себе: надання консультації, збір доказів, опрацювання документів, складання відзиву на позовну заяву. В судовому засідання представник позивача - адвокат Мартиненко А.В. надав пояснення по суті позовної вимоги, просив задовольнити позов, оскільки відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні належною їй земельною ділянкою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог, зазначив, що він має всі підстави користуватися спірною земельною ділянкою, оскільки будинок та земельна ділянка були придбані у період шлюбу з позивачкою. Розташовані вулики з бджолами йому нікуди вивезти. Просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 2\~ЦПК України завданням\~цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 02.07.1993 між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. 18 серпня 2020 шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 17.10.2014 позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий №2310100000:04:039:0402, розміром 0,1 га. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 07.02.2024 відповідача було знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на те, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий №2310100000:04:039:0402, відповідач [PERSON] самовільно зайняв вказану земельну ділянку і продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою, чим перешкоджає власнику у користуванні її майном. Позивач, на протязі 2023 року і по теперішній час неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про звільнення земельної ділянки кадастровий №2310100000:04:039:0402, однак відповідач відмовляється добровільно звільнити належну їй земельну ділянку та чине перешкоди у її користуванні. Позивач зверталась до органів поліції з питання самовільно зайняття [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , однак листом від 27.023.2024 Запорізький РУП ГУНП в Запорізькій області повідомив, що підстав для прийняття рішення про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань отримано не достатньо, у зв`язку з чим розгляд звернення здіснено згідно Закону України «Про звернення громадян». З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] користується земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На вказаній ділянці у відповідача розташовані вуліки з бджолами. Також поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що колишній чоловік сусудки - [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку, яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Оскільки земельна ділянка огороджена забором з проф-настілу, відповідач змінив замок на калитці, та не пускає [PERSON] до земельної ділянки. З цього приводу сусідка викликала поліцію. Також, при перегляді відеозапису наданого відповідачем судом встановлено, що [PERSON] активно користується земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - де право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право гласності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності перешкод у користування позивачкою земельною ділянкою, порушується право власності позивачки, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для користування відповідачем земельною ділянкою суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved