Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

08 січня 2025 року [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 24878 грн 64 коп., та моральну шкоду в розмірі 20000 грн 00 коп., завданих відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 вересня 2024 року близько 09 години 36 хвилин по вулиці Депутатська, в районі будинку 10, в місті Шостка Сумської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги - провулок Депутатський, не надав перевагу в русі велосипедисту [PERSON] , яка керуючи велосипедом «Ардіс» рухалась по головній дорозі по вулиці Депутатській, внаслідок чого допустив наїзд на останню. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, автомобілю завдано механічних пошкоджень. Постановою винесеною Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 04 листопада 2024 року у справі №589/4553/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп. 02 вересня 2024 року позивача [PERSON] після вказаної ДТП було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Шосткинська центральна районна лікарня» Шосткинської міської ради, де їй був поставлений діагноз: множинні забиття, забій правого плечового суглобу, поперекової області, закрита черепно-мозкова травма, гематома поперекової області. На амбулаторному лікуванні позивач перебувала з 02 вересня 2024 року по 13 вересня 2024 року. Також, зазнали пошкоджень в результаті ДТП речі позивача (босоніжки, шорти, футболка, сумка жіноча), а також пошкоджено та приведено у непридатність для подальшого використання велосипед «Ardis Verona». Відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати позивачу матеріальні збитки завдані внаслідок ДТП. В результаті неправомірних дій відповідача, позивачу також спричинено моральну шкоду, яка виразилась у сильному стресі та нервових навантаженнях при лікуванні. Втрачено спокійний сон, внаслідок чого отримала моральні переживання за стан свого здоров`я. Обставини негативно вплинули на звичайний життєвий ритм позивача, що позначилося на загальному психологічному стані та призвело до душевних страждань. Відповідачем не було здійснено жодних дій щодо компенсації завданих їй страждань чи відшкодування матеріальних витрат, тому вона оцінює завдану моральну шкоду в сумі 20000 грн. 20 лютого 2025 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с.28) 17 березня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити позовні вимоги позивача частково. В обґрунтування відзиву зазначив, що обставини викладені позивачем в позові в повній мірі не підтверджені. Разом з цим, відповідач готовий відшкодувати позивачу вартість пошкодженого велосипеду в розмірі 7800 грн, витрати на лікування в розмірі 2000 грн, моральну шкоду в розмірі 3000 грн. (а.с.30) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до фотокопії постанови, винесеної 04 листопада 2024 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області у справі №589/4553/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. (а.с.10, 11) Із фотокопії виписки із медичної карти амбулаторного хворого виданої Комунальним некомерційним підприємством «Шосткинська центральна районна лікарня» Шосткинської міської ради, вбачається, що [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні в період з 02 вересня 2024 року по 13 вересня 2024 року. Повний діагноз: множинні забиття, забій правого плечового суглобу, поперекової області, закрита черепно-мозкова травма, гематоми поперекової області. Призначене лікування: кетанов, леотон, нормовен. Рекомендовано: консультація хірурга. (а.с.12) Із фотокопії товарного чеку виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Л-Мед-Клінік» 13 вересня 2024 року, вбачається, що вартість консультації лікаря хірурга 400 грн. Виконавець: медичний центр, замовник - [PERSON] (а.с.14) Відповідно до товарного чеку виданого приватним підприємцем [PERSON] 21 квітня 2024 року, велосипед\~ «Ardis Verona» коштує 7350 грн, корзина з кріпленням\~ - 450 грн. (а.с.15) Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України, вбачається, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що внаслідок ДТП пошкоджено велосипед позивача "Ardis Verona". Крім цього, позивач понесла витрати на лікування внаслідок ДТП, що підтверджується позивачем частково, а саме консультацією хірурга, що співпадає з рекомендаціями зазначених у Виписці із медичної карти амбулаторного хворого. Разом з цим, суд не приймає до уваги вартість інших медичних препаратів, оскільки в матеріалах справи відсутні медичні рекомендації щодо необхідності їх призначення. Крім цього, не можуть прийняті судом товарні чеки вартості одягу та золотої сережки. Надані суду товарні чеки, що підтверджують вартість аналогічних речей, без урахування їх зносу та не вказують на можливість чи неможливість відновлення пошкоджених речей, а тому не можуть бути взяті судом до уваги як докази на підтвердження розміру майнової шкоди. Суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню, відповідач вказаний позивачем розмір шкоди оспорює. Тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у зв`язку з недоведеністю нею розміру заподіяної майнової шкоди, саме цих речей, які вказані в позові. Отже, враховуючи вищевказане суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, а саме в сумі 8200 грн (вартість велосипеду, консультація хірурга). Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди завданої позивачу як потерпілій, суд дійшов висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення цих позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно із ч.1ст.1167 ЦК України,\~ моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вчиненими винними діями відповідача, які полягали в порушені Правил дорожнього руху, та спричинення тілесних ушкоджень позивачу, яка під час аварії їхала на велосипеді та внаслідок вказаної ДТП отримала вказані вище тілесні ушкодження. Так, після отримання тілесних ушкоджень, остання була позбавлена нормального ритму життя, тому є очевидним, що позивач мала вживати зусилля для організації свого життя, витрачати час на відвідування лікарів, лікування та кошти на лікування. Позивач не могла спокійно спати, оскільки постійно згадувала що з нею сталося, що спричинило порушення морально-психологічного стану. Постійні нервові навантаження порушували її життєвий уклад. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Виходячи з принципів розумності та справедливості, з конкретних обставин справи, суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень, вважає таку суму достатньою, в решті цих позовної вимоги слід відмовити. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем доданий до позовної заяви лише Ордер серія ВМ №1060267 від 07 січня 2025 року, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги/доручення органу, уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги №741 від 07 січня 2024 року, проте, в матеріалах справи відсутній такий договір. Крім цього, відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а тому враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачу [PERSON] слід відмовити. Крім того, згідно із ч. 6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при зверненні до суду з цим позовом відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме в загальному розмірі 18200 грн, що становить 40,55 відсотка від позовної вимоги - 44878 грн 64 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 491 грн 14 коп., що становить 40,55 відсотка від розміру судового збору - 1211 грн 20 коп. З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 491 гривня 14 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial