Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.1991 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки припинили в 2000 році. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.10.1991 року, зареєстрований Палацом урочистих подій м. Олександрії , актовий запис № 854, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 04.10.1991 року [NUMBER] . Згідно довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Петрівського районного управління юстиції прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються з 2000 року, сторони не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами розпався, а сім`я носить формальний характер, дітей від шлюбу немає, як і на даний момент спору про поділ спільного майна. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні судового збору з відповідача, суд залишає судові витрати позивача по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved