Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У січні\~2025\~року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3712733. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 12000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів (з можливістю пролонгації або автопролонгації), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,95 % від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 1,9% за кожен день користування кредитом. У разі неповернення кредиту у встановлений строк або у строк пролонгації договору за ініціативою позичальника та, у зв`язку з цим, автопролонгації договору, проценти продовжують нараховуватися протягом усього періоду пролонгації за кожен день користування коштами, але не більше 90 календарних днів поспіль. 24.01.2022 ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє 10.01.2023 відступило ТОВ "Колект Центр" право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 39582,27 грн., з яких: 12 000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням; 27360,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 192,00 грн. інфляційні збитки, 30,57 грн. нараховані 3% річних. Посилаючись на викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість, витрати понесені на правову допомогу у розмірі 13000 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотать про відкладення розгляду справи не заявив, відзив не надав. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, про що судом постановлена ухвала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3712733. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 12000 грн. (п.1.3 договору) зі строком користування коштами протягом 30 днів\~з правом продовження цього строку, який зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,95 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом строку кредитування у разі повної сплати позичальником заборгованості в межах строку кредитування або протягом трьох днів, що слідують за днем його закінчення, а також у разі пролонгації договору (п.1.5.1 договору), а в інших випадках проценти підлягають до нарахування за ставкою 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (п.1.5 договору). Пунктом 4.3.1. передбачено, що у разі неповернення кредиту у встановлений строк або у строк пролонгації договору за ініціативою позичальника та, у зв`язку з цим, автопролонгації договору, проценти продовжують нараховуватися протягом усього періоду пролонгації за кожен день користування коштами, але не більше 90 календарних днів поспіль. Зазначений договір та паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора С479664, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. В матеріалах справи наявна довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 07.11.2024 року про зарахування на рахунок відповідача (картка № [NUMBER] ) на виконання умов договору кредитних коштів у розмірі 12 000 грн., транзакція №915034747). Ідентичний номер банківської картки зазначений відповідачем у п.2.1. договору як картки для перерахування коштів у безготівковій формі. З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №24-01/2022, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3712733 від 22.01.2021 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3712733 від 22.01.2021 року. Отже, судом встановлено, що права та обов`язки первісного кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3712733 від 22.01.2021, перейшли до ТОВ «Коллект Центр». З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість [PERSON] перед товариством становить 39582,57 грн., з яких 12 000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 27360,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 192,00 грн. інфляційні збитки, 30,57 грн. нараховані 3% річних. Суд погоджується з таким розрахунком, оскільки він відповідає умовам кредитного договору та вимогам закону. Зокрема, договірні проценти за користування кредитом нараховані позивачем за встановленою в договорі процентною ставкою та в межах встановленого в договорі строку кредитування (з урахуванням граничного строку автопролонгації), а проценти за порушення грошового зобов`язання та інфляційні втрати нараховані з урахуванням вимог п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. З відомостей про щоденні нарахування та розрахунку слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті\~133\~та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду копію договору про надання правової допомоги №02-09/2024-8 від 02.09.2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , копію заявки про надання юридичної допомоги від 02.12.2024 року, копію акту про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 року, копію платіжної інструкції №0487950001 від 13.01.2025 про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 117000,00 грн. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. Разом з тим, дослідивши надані документи, суд дійшов висновку, що ними не підтверджується оплата правничої допомоги на суму, зазначену позивачем, саме у справі за позовом до [PERSON] . Окрім того, суд звертає увагу, що договір укладений з ФОП [PERSON] , відомості про те, що Калітіна О.В. є адвокатом, в матеріалах справи відсутні. Верховний Суд у\~постанові від 31 травня 2023 року у справі № 757/13974/21-ц\~вказав, що до судових витрат на\~професійну правничу допомогу\~віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така\~допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір\~про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані\~у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141\~ЦПК України\~(п. 63\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19). За таких обставин вимога про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. В силу вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,20 грн.

Outcome: approved