Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

19 листопада 2024 року [PERSON] , діючи на підставі довіреності в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка та батька [PERSON] : -на 1/2 частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. А-1, загальною площею - 103,8 кв.м., житловою площею 41,00 кв.м; літня кухня літ. Б; сарай літ. В; погріб літ. Г; вбиральню літ. Д; душ літ. Ж; сарай літ. З; сарай літ. Е; -на 1/2 частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 52,3 кв.м, житловою площею 32,3 кв.м; сарай, літня кухня літ. Б; вбиральня, душ літ. Г; альтанка літ. Д; навіс літ. Ж; колодязь №1, огорожа №2. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] , батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок згідно технічному паспорту побудовано до 5 серпня 1992 року, тому вважається введеним в експлуатацію, самочинно збудовані будівлі та споруди відсутні, технічний паспорт зареєстровано в Реєстрі будівельної діяльності 21 червня 2024 року. Право власності на будинок при житті спадкодавця не зареєстровано. Будівництво житлового будинку здійснене на земельній ділянці, наданій під будівництво, на підставі рішення виконкому Слов`янської районної ради депутатів трудящих №185 від 12 червня 1974, договору забудови від 15 липня 1974, який в БТІ не було зареєстровано. Крім того, до спадкової маси увійшов житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 липня 2008 року державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори. Після отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок, [PERSON] право власності на нього не зареєстрував. На час відкриття спадщини позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що прийняли спадщину. 02 жовтня 2024 року позивачі звернулись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори від 02 жовтня 2024 року позивачам відмовлено у вчинені нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на вказані житлові будинки. Без цих документів право власності позивачів на будинки не визнається, вони позбавлені можливості зареєструвати будинки. З наведених підстав позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності на частку вказаних будинків в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 26.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання. У встановлений судом строк представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності відповідно до вимог чинного законодавства України, копію рішення направити на адресу відповідача. Ухвалою суду від 04.02.2025 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 20 березня 2025 року. Сторони в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно відомостям з Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 24 грудня 2007 року виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району. При житті [PERSON] залишила заповіт, яким вказаний вище житловий будинок заповідала [PERSON] . Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 липня 2008 року державним нотаріусом Другої слов`янською державною нотаріальною конторою, встановлено, що після смерті [PERSON] вказаний житловий будинок успадкував [PERSON] . Право власності на зазначений житловий будинок за [PERSON] в установленому законом порядку не зареєстровано. Довідкою Слов`янської міської військової адміністрації від 17 липня 2024 року встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01 січня 2013 року не зареєстровано. Земельна ділянка для будівництва вказаного житлового будинку по [ADDRESS] виділена [PERSON] рішенням Слов`янської районної ради від 12 червня 1974 року №185; будинок побудований на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, укладеного 15 липня 1974 р. між виконкомом Слов`янської районної ради Донецької області і забудовником [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 22 вересня 1973 року Билбасівською селищною радою ЗАГС Слов`янського району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1973 року. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 17 травня 1991 року Билбасівським відділом ЗАГС Слов`янського райвиконкому, [PERSON] народилась [INFO] , її батьком в свідоцтві зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Копією свідоцтва про шлюб, виданого 17 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , прийнявши прізвище чоловіка [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть, виданого 17 листопада 2009 року виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . У зв`язку зі смертю [PERSON] [INFO] . відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту не залишив, в зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом. За положеннями ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, в судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] . Статтями 1268, 1269\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст.\~1270\~ч.1\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2010 року спадкоємець першої черги дружина померлого - [PERSON] звернулась в Другу слов`янську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Копією домової книги встановлено, що на день смерті [PERSON] [INFO] в будинку [ADDRESS] були зареєстровані спадкодавець [PERSON] , а також його дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] . Відповідно до положень ст. ст. 1268, 1269 ЦК України позивачі [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину. 02 жовтня 2024 року позивачі звернулись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинки, зазначені в позовній заяві. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори від 02 жовтня 2024 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинки, зазначені в позовній заяві, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на вказані житлові будинки. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги наступне законодавство. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності, за статтею 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року \~право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього позивач може лише в судовому порядку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 02 вересня 2021 року (справа № 227/3750/19). Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на житлове територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] успадкував після смерті власника [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак в установленому законом порядку не зареєстрував його. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] побудував на земельній ділянці, відведеній йому рішенням Слов`янської районної ради від 12 червня 1974 року, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, укладеного 15 липня 1974 року між виконкомом Слов`янської районної ради Донецької області і забудовником. Суд приймає до уваги, що позивачі отримали відмову нотаріуса в оформленні права власності на вказані житлові будинки в порядку спадкування за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Отже, у позивачів відсутня можливість оформити в нотаріальному порядку своє право власності на житлові будинки, які станом на день смерті [PERSON] належали саме йому. Вказане є підставою для визнання за позивачами права власності на спірні житлові будинки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. З огляду на викладене вище та

Outcome: approved