Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Адвокат Молот\~Є.О.\~в інтересах\~ [PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до Мирноградської\~міської ради,\~третя особа: Житомирська\~державна нотаріальна\~контора Житомирської\~області, державний нотаріус Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук Андрій Ігорович про визнання права власності за [PERSON] на домоволодіння, яке розташовано за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку як за спадкоємцем в порядку спадкування по заповіту після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що її батько - [PERSON] заповів всі своє майно позивачці. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій він побудований. Після смерті батька позивач звернулась до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 29.08. 2024 № 955/02-31 державний нотаріус Поліщук А.І. відмовив у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутня інформація про державну реєстрацію права власності на майно. Позивач вказує, будова та споруди, розміщенні за адресою: [ADDRESS] належало батьку на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Димитровської міської Ради народних депутатів від 08.12.1998. У зв`язку з чим, вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 23.09.2024 позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки у встановлений судом строк. Ухвалою від 03.12.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Відповідач Мирноградська міська військова адміністрація проти позовних вимог не заперечувала та просила провести розгляд без участі її представника. Треті особи Житомирська державна нотаріальна контора Житомирської області та державний нотаріус Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук А.І. у судові засідання не з`явився, будь-яких клопотань не подав, повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні, що викладені у позові, просила позов задовольнити. У судовому засіданні 12.03.2025 оголошено про перехід до стадії ухваленні рішення, проголошення рішення призначено на 21.03.2025 Дослідивши матеріали справи, заслухавши представник позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.04.1956 серія [NUMBER] (а.с.16 зв.б) [PERSON] помер [INFO] , про що зазначено у свідоцтві про смерть від 19.12.2022 серія [NUMBER] (а.с.17 зв.б). 24.09.2013 приватним нотаріусом Є.І. Шиманським посвідчений заповіт [PERSON] . Відповідно до заповіту все майно з чого б воно не складалося та де б не знаходилося, яке буде йому належить на праві особистої власності на день смерті, заповідає [PERSON] [INFO] (а.с.5 зв.б). Дозвіл на виконання робіт на будівництву будинку, виданий [PERSON] 17.02.1959. У свідоцтві про право приватної власності на жилий будинок, яке видане виконавчим комітетом Димитровської міської Ради народних депутатів 08.12.1998, вказано, що виконком Димитровської міської Ради підтверджує, що цілий житловий будинок з належними до будинку спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праве приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Димитрівської міської Ради народних депутатів від 18.11.1998 № 471. Також у свідоцтві зазначено, що дім побудований у 1959 році. Замість Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва жилого дому на праві власності від 06.04.1959 № 2687. Внесено 21.12.1998 запис у реєстрову книгу № 64 по реєстровим номером 6113 (а.с.6) 20.10.1998 підписаний Акт про закінчення будівництва та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння адресою [ADDRESS] (а.с. У технічному\~паспорті,\~який складений\~БТІ 07.05.1998\~№ 6113\~на жилий\~будинок за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~вказано,\~що власником\~будинку є\~ [PERSON] (а.с.7-9).Також за відомостями домової книги [PERSON] був зареєстрований за адресою; [ADDRESS] (а.с.12-13). Реєстрація спадкової справи № 253/2023 після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі здійснена 30.05.2023 (а.с.14). Постановою від 29.08.2024 № 955/02-31 державний нотаріус Поліщук А.І. відмовив у вчиненні нотаріальних дій за заявою [PERSON] , а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Підставою для відмови зазначена не надання довідки БТІ щодо підтвердження права власності померлого на цей будинок (а.с. 10). У зв`язку з неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до суду. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України). Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст. 392 Цивільного кодексу України). Згідно з ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 3\~статті 3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» від\~01.07.2004\~№ 1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4\~статті 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права на житлові будинки, споруди, регулювалася Законом України «Про власність», Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56 (далі- Правила № 56). Об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ст. 13 ЗУ «Про власність»). Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (ст. 12 ЗУ «Про власність»). За розділом 4 Правил № 56 державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачою свідоцтва про право власності за зразком, наведеним у додатку № 12 місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування. Судом встановлено, що свідоцтво на право власності на спірний будинок відповідає зразку свідоцтва, наведеному у додатку 12 до вказаних Правил. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9\~постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Отже, судом встановлено, що спірний будинок належав спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності на момент його смерті. Водночас, доказів належності земельної ділянки на праві власності під час судового розгляду спадкодавцю [PERSON] не встановлено. Згідно з п.11 ч.1\~ст. 346 ЦК України\~однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з положеннями\~ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру відомості щодо реєстрації заповіту внесені до Спадкового реєстру (а.с.11). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Позивачем під час судового розгляду не доведено, що існують перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки державним нотаріусом винесена постанова про відмову стосовно житлового будинку. До того ж обставин, які б вказували, що померлий [PERSON] при житті правомірно набув право власності на земельну ділянку не встановлено. Оскільки нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] в судовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial