Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь внесок для здійснення огородження будинку та прибудинкової території відповідно до рішення зборів співвласників будинку від 02.12.2023 у розмірі 2000, 00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що відповідач є власницею квартири [ADDRESS] . 02.12.2023 проведено збори співвласників вказаного будинку, на яких розглянуто питання та прийнято рішення про огородження прибудинкової території та визначення розміру витрат на встановлення огорожі та воріт в розмірі по 2000, 00 грн з кожної квартири. Відповідач взяла участь у письмовому опитуванні співвласників будинку, заповнила та підписала листи опитування щодо огородження прибудинкової території. Вказане вище рішення зборів співвласників будинку оформлено протоколом зборів співвласників будинку від 02.12.2023. Повідомлення про прийняте рішення надіслано управителем на Viber за номерами телефону, який вказаний відповідачем у заяві, а також 10.01.2024 року розміщено на дошці оголошень у під`їзді будинку, надіслано у створений чат - групу співвласників будинку ЖК «Сімейний» у соціальній мережі Viber, учасником якої є [PERSON] . Попри те, що рішення зборів співвласників будинку є чинним та не оскаржувалось в судовому порядку, відповідачем до цього часу рішення зборів співвласників будинку не виконано та не сплачено кошти в розмірі по 2000, 00 грн на огородження прибудинкової території, що унеможливлює виконання рішення зборів співвласників будинку та проведення відповідних робіт. Позивач зверталася до відповідача як у мобільному застосунку Viber, так і поштовим зв`язком з вимогою про виконання рішення зборів та оплати зазначеної вище суми, однак станом на момент звернення до суду, відповідачем такі вимоги проігноровані. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.10.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін (а.с. 50). Позивач подала заяву про розгляд справи без його участі, не заперечувала щодо ухвалення заочно рішення. Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками двічі було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, проте останні повернулися до суду неврученими під час доставки з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім цього, відповідач викликалася в судові засідання шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оголошення про виклик. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Відповідно до статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до частини 1-2 статті 10 Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком. На зборах співвласників багатоквартирного будинку прийнято рішення про передачу усіх функцій з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] управителю. Рішення зборів співвласників оформлено протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку від 25.05.2023 (а.с. 9-12). Згідно з пунктом 2 порядку денного зборів вирішено функції з управління вказаного вище будинку передати ФОП [PERSON] (у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] ) (а.с. 8). Статтею 11 Закону передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. На підставі договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 30.06.2023 (а.с. 13-23) управитель надає співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за вказаною вище адресою. 02.12.2023 проведено збори співвласників будинку [ADDRESS] , на яких розглянуто питання та прийнято рішення про огородження прибудинкової території та визначення розміру витрат на встановлення огорожі та воріт (по 2000 тис. грн. з кожної квартири) (а.с. 25-28). Вказане вище рішення зборів співвласників будинку, відповідно до вимог частини 15 статті 10 Закону, оформлено протоколом зборів співвласників будинку від 02.12.2023 (питання 2 порядку денного зборів). З протоколу вбачається, що за огородження прибудинкової території проголосували 72 співвласника будинку, проти - 8, за визначення розміру витрат в сумі 2000, 0 грн з кожної квартири на встановлення огорожі та воріт проголосували 66 співвласників будинку, проти - 14. Частиною 19, 20 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що кожний співвласник (його представник), який взяв участь у голосуванні під час проведення зборів співвласників або письмового опитування, заповнює листок опитування та підписує його власноруч або шляхом накладення електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, із зазначенням результату голосування ("за" або "проти"). Листи опитування, створені у паперовій формі, пронумеровуються, прошнуровуються та зберігаються уповноваженою співвласниками особою. [PERSON] , власниця квартири [ADDRESS] у зазначеному вище будинку, взяла участь у письмовому опитуванні співвласників будинку, заповнила та підписала листи опитування, висловившись проти огородження прибудинкової території та визначення розміру витрат на встановлення огорожі та воріт в розмірі 2000, 00 грн з кожної квартири (а.с. 29). Згідно з вимогами частини 27 статті 10 Закону повідомлення про прийняті зборами співвласників рішення із зазначенням результатів голосування з кожного питання не пізніше 15 календарних днів з дня проведення зборів співвласників або завершення строку, встановленого для проведення письмового опитування (у разі його проведення), надаються в письмовій формі кожному співвласнику під власноручний підпис або надсилаються рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку. За складеною у довільній формі письмовою заявою (у тому числі у Формі електронного документа) співвласника повідомлення про прийняті зборами співвласників рішення надсилаються йому на адресу електронної пошти чи з використанням інших технічних засобів електронних комунікацій за контактними даними, зазначеними у заяві. У такому разі надання такому співвласнику або надсилання йому рекомендованим листом повідомлення про прийняті зборами співвласників рішення не вимагається. 16.11.2023 [PERSON] подала заяву управителю про надіслання повідомлень про проведення зборів співвласників та повідомлень про рішення прийняті зборами співвласників на електронну адресу або за номером телефону, вказаному у заяві (а.с. 24). На підставі такої заяви повідомлення про прийняте рішення надіслано управителем на застосунок Viber за номерами телефону, який вказаний відповідачем у заяві. Крім того, відповідно до п. 15 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 30.06.2023 інформацію, пов`язану з виконанням цього договору, управитель доводить до відома співвласників шляхом розміщення відповідних інформаційних матеріалів, зокрема на дошках (стендах) оголошень у під`їздах будинку. Повідомлення про прийняте рішення 10.01.2024 було розміщено на дошці оголошень у під`їзді будинку та надіслано у створений чат - групу співвласників будинку ЖК «Сімейний» у соціальній мережі Viber, учасником якої є відповідач (а.с. 33-43). Відповідно до частини 28 статті 10 Закону рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які після прийняття таких рішень набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників. Рішення зборів співвласників будинку є чинним та не оскаржувалось в судовому порядку. У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення зборів співвласників, позивачем 07.06.2024 повторно надіслано [PERSON] на Viber, за номером телефону, вказаному у заяві, повідомлення про необхідність виконання рішення зборів та оплати зазначеної вище суми до 10.06.2024. 15.07.2024 на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням надіслано лист про необхідність сплати одноразового внеску на встановлення огорожі та воріт до 30.07.2024, однак вказаний лист повернуто позивачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 31-32). Відповідачем не надано суду доказів про виконання обов"язку та сплати коштів за огородження прибудинкової території будинку. Відповідачем рішення зборів співвласників будинку не виконано, що унеможливлює виконання рішення зборів співвласників будинку та проведення відповідних робіт. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у статті 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень статті 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач, будучи співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] , не виконала рішення зборів співвласників від 02.12.2023\~в частині\~сплати 2000,\~00\~грн за\~огородження прибудинкової\~території,\~а томусуд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved