Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

в позові вказано «…06 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб у виконкомі Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають із матір`ю. 09 грудня 2016 року Надвірнянським районним судом шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа № 348/1756/16-ц). Неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] залишили проживати з матір`ю. Враховуючи те, що батько жодним чином не допомагав матері утримувати дітей, [PERSON] звернулася із позовом до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 15 березня 2017 року Надвірнянським районним судом (справа № 348/1758/16-ц) позов задоволено, прийнято рішення стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , аліменти в розмірі по 950 грн. щомісячно на кожну дитину, допустивши негайне виконання рішення в цій частині в межах платежу за один місяць. Однак, [PERSON] , своїх зобов`язань не виконував жодним чином. Станом на 01.01.2024 року щодо оплати аліментних зобов`язань у [PERSON] існує заборгованість у сумі 199661,00 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот шістдесят одна) грн. Мати [PERSON] забезпечує належний рівень синів весь час самостійно. Батько з синами взагалі не спілкується більше 10 років. Старший син закінчуючи школу запросив його на випускний бал, однак батько проігнорував його запрошення і не прийшов. [PERSON] не працює, постійно зловживає спиртними напоями та проводить увесь час у селі Тисменичани Івано-Франківської області на місцевому озері з друзями. При випадкових зустрічах із своїми синами, в тому числі з [PERSON] , який неодноразово бачив його в нетверезому стані біля магазину та пошти, [PERSON] вдає, що йому цей хлопець не знайомий, зовсім не розмовляє з ним та навіть не вітається. Також [PERSON] ніколи не вітає своїх синів із святами та днями народження. Не піклується про фізичний та духовний стан [PERSON] , не дбає про його розвиток та не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі та інших цінностей людства, так як це встановлено у Законі України «Про охорону дитинства». [PERSON] постійно проживає разом із усією родиною своєї матері [PERSON] (довідка додається). [PERSON] навчається у 8-Б класі Тисменичанського ліцею (довідка додається). Окремо займається спортом, зокрема навчається у спортивній школі з футболу «Прикарпаття». Батько [PERSON] постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого сина, навіть не цікавиться розвитком неповнолітнього [PERSON] , не буває на шкільних засіданнях та батьківських зборах тощо. Саме тому, з наведеного вище, можна дійти висновку, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківського обов`язку чим порушує право дитини на повноцінне піклування від батьків. Враховуючи те, що [PERSON] понад 10 років не спілкується із своїми синами, а при зустрічах з молодшим сином [PERSON] ігнорує його і навіть не розмовляє з ним, вдаючи те, що він його не знає, вважається, що [PERSON] ухиляється від виховання своєї дитини - сина [PERSON] та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками…». Позивач та її представник просили суд про розгляд справи без участі, підтримуючи позов. Проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву чи заперечення на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до п. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Орган опіки та піклування подав суду письмовий висновок, в якому визнав доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Судом встановлено наступні обставини. 09 грудня 2016 року Надвірнянським районним судом шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа № 348/1756/16-ц). Неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] залишили проживати з матір`ю. 15 березня 2017 року Надвірнянським районним судом позов задоволено, прийнято рішення стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , аліменти в розмірі по 950 грн. щомісячно на кожну дитину, допустивши негайне виконання рішення в цій частині в межах платежу за один місяць. Виплату аліментів розпочати з 29.09.2016 року і поводити до повноліття дітей. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] батьками зареєстровано сторін спору. Згідно розрахунку зі сплати аліментів, наданого старшим державним виконавцем, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.01.2024 становить 199 661 грн. Згідно довідки директора СДЮСШОР [PERSON] навчається у СДЮСШОР з футболу «Прикарпаття» з січня 2023 року по даний час. Згідно довідки директора Тисменичанського ліцею Івано-Фраківської міської ради [PERSON] навчається у 8-Б класі. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30/03/2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Позивачем доведено перед судом, що відповідач не цікавиться дитиною, не забезпечує дитину, ухиляється від виховання своєї дитини - сина [PERSON] та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved