Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до\~ Відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.06.1989 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Косарською сільською радою Кам`янського району Черкаської області, актовий запис № 9. Дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу сторони мають дитину, яка на час розгляду справи є повнолітньою. \~ \~ \~ \~Через різні погляди на життя, непорозуміння в сімейних відносинах, позивач вирішила шлюб розірвати. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримують. На підставі викладеного вище, просила шлюб, укладений між нею та відповідачем\~розірвати . Ухвалою суду від 04.03.2025 року відкрито провадження по справі та її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Надано термін для подачі відзиву на позов та заяв по суті справи. Відзив на позов не подано. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 10.06.1989 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Косарською сільською радою Кам`янського району Черкаської області, актовий запис № 9. Дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу сторони мають, яка на час розгляду справи є повнолітньою. \~ \~ \~ \~Через різні погляди на життя, непорозуміння в сімейних відносинах, позивач вирішила шлюб розірвати. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримують. Оскільки спільне життя у сторін по справі не склалось, тому позивач вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Встановлено, що вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105\~СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1ст. 110 СК України). Частиною другою ст.\~112\~СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають. Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити собі після розірвання шлюбу прізвище у шлюбі « [PERSON] », що не суперечить нормам чинного законодавства, а тому такі вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Однак, враховуючи, що позивач, а також і відповідач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», як інваліди ІІ групи звільнені від сплати судового збору, то відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved