Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] за місцем її проживання. В обгрунтування позову позивачка послалась на те, що 01 грудня 2018 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Подільським районним у м. Києві відділом Дердавної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві складено актовий запис № 1373, який 13 березня 2024 року розірвано рішенням Подільского районного суду міста Києва у справі №758/2231/24. Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивачка, при розірванні шлюбу між нею та відповідачем усно було досягнуто згоди про те, що діти залишатимуться жити з нею і спору про це між ними не було, а також було погоджено, що відповідач бачитиметься і спілкуватиметься з дітьми щосуботи кожного тижня і забиратиме їх на 2 - 4 години, при цьому матір буде повно обізнана з тим, де саме перебувають діти та чим займаються, проте окреслені домовленості відповідачем не виконуються, таким чином відповідач чинить їй перешкоди не тільки у спілкуванні з дітьми тоді, коли вони перебувають з ним, а й у отриманні інформації про їх стан здоров?я, про те, чим вони займаються, з ким спілкуються та як проводять свій час. Позивачка зазначає, що відповідно до довідки ВПО №3007-9891, виданої 06.02.2019 вона має зареєстроване місце проживання у [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою проживають діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також зазначила, що вона з дітьми проживає у затишному житловому комплексі із закритою територією та парком, квартира, де вони проживають простора, повністю облаштована, у кожної дитини є своя окрема кімната. Діти забезпечені одягом, індивідуальними для кожного по віку речами, розвиваючими та розважальними іграшками, книгами та ін. Крім того, і син і дочка мають багато друзів у дворі, школі та дитсадку. Син навчається у спеціалізованій школі №14 ім. С.Ф. Грушевського, яка знаходиться у 5 хв. від дому. Дочка відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №593, який також знаходиться поряд із домом. Вказує, що вона слідкує за станом здоров?я дітей, діти відвідують гуртки, зокрема дочка регулярно ходить на танці, а також відвідує заняття з логопедом. З приводу матеріального забезпечення дітей, зазначає, що має його завдяки отриманню державної соціальної грошової допомоги, допомоги для внутрішньо переміщених осіб, грошових коштів на утримання дітей від батька дитини та допомоги від близьких родичів, та з 06.08.2024 працюю в ФОП [PERSON] . На думку позивачки, викладені вище обставини свідчать про повноцінне забезпечення нею потреб дітей, врахування їх інтересів, реалізацію бажань та сумлінне ставлення до своїх батьківських обов?язків. Зважаючи на викладені обставини, позивач звернулась до суду з позовними вимогами про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2024 року справу передано на розгляд судді Митрофановій А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 серпня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом та повернуто матеріали зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку участі батька у вихованні дітей. 18 листопада 2024 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 13 листопада 2024 року № 106-9712 щодо розв`язання спору. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. 24 березня 2025 року представником відповідача через систему «Електронний суд» подано заяву, в якій останній просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника, а позовну заяву [PERSON] залишити без задоволення. В обґрунтування заяви зазначає, що на його думку позивачем подано завідомо безпідставний позов за відсутності предмета спору, так як відповідачем не порушується та не оспорюється право позивача на проживання останньої разом здітьми, а обставини викладені в позовній заяві стосуються незгоди матері з участю батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, просили розгляд справи здійснювати без участі відповідача та його представника. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до частини другої статті 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У частині першій статті 160 СК України зазначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. При вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини суди враховують спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання, школу, друзів; бажання дитини; безпекові питання. Органам державної влади слід враховувати чи страждатиме дитина через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки одного з батьків. Таким чином, обставини, встановлені у результаті детальної та поглибленої оцінки конкретної сімейної ситуації та фактори фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру приводять правила щодо визначення місця проживання малолітньої дитини судом в дію. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 01 грудня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року розірвано (а.с.12-13). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління у м. Донецьку від 10 листопада 2012 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого Подільським районним у місті Києві відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у місті Києві від 03 квітня 2019 року (а.с. 10,11). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особ №3007-9891 від 19.07.2017 року, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 18) Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3007-5000028148 від 06.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.19). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3007-5000028148 від 06.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.20). Згідно довідки ОСББ «Паркове Місто 45» №35 від 07 серпня 2024 року [PERSON] ( [INFO] ) ІПН [NUMBER] паспорт ID [NUMBER] виданий органом 8031 від 21.12.2018 року разом з дітьми: гр. [PERSON] ( [INFO] )., та гр. [PERSON] ( [INFO] ) фактично проживають з 12.07.2017 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , внески на утримання будинку та прибудинкової території сплачуються в повному обсязі (а.с. 21). Згідно даних довідки № 82 від 05 серпня 2024 року, виданої директором спеціалізованої школи №14 імені українського професора Грушевського Сергія Федоровича Оболонського району міста Києва Лобанчук Назарій Юрійович є учнем 6А класу спеціалізованої школи №14 імені українського професора Грушевського Сергія Федоровича Оболонського району міста Києва (а.с.22). Згідно даних довідки, виданої директором закладу дошкільної освіти (ясла-садок №593 Оболонського району м. Києва № 27 від 05 серпня 2024 року, [PERSON] , [INFO] відвідує «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок №593 Оболонського району м. Києва (а.с. 23). З матеріалів справи вбачається, що позивачем для забезпечення отримання [PERSON] та [PERSON] первинної медичної допомоги укладено декларації №0001-HMKP-E7A0 від 28.09.2023 та №0001-2АКР-Е7АО від 28.09.2023 від 28.09.2023 з лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Оболонського району м. Києва (а.с. 24,25). Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач з 06 серпня 2024 року відповідно є працевлаштованою в ФОП [PERSON] .(а.с. 27) Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №106-97 12 від 06.11.2024 про визначення місця проживання малолітніх дітей, [PERSON] разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Діти [PERSON] та [PERSON] мають окремі облаштовані місця для сну та навчання. Для проживання дітей матір?ю створені належні умови проживання. Батько дітей [PERSON] проживає окремо від дітей, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації 06.11.2024 був присутній батько дітей [PERSON] , який повідомив, що не проти щоб діти проживали з матір?ю [PERSON] , а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір?ю [PERSON] . (а.с. 95-96). Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе визначити місце проживання дітей, разом з матір`ю, що відповідатиме принципу якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Суд також наголошує, що визначення місця проживання малолітнії дітей з матір`ю не повинно негативно впливати на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків. Разом із цим, суд вважає за необхідне вказати на необхідність налагодження батьками співпраці з метою забезпечення належного контакту між кожним із них з дітьми, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу. При істотній зміні обставин сторони мають право ініціювати визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дітей. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме їх інтересам, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог позивача та визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат,

Outcome: approved