Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач ТОВ\~"ФК\~"АВАЛІСТ"\~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 2019665621 від 19.07.2018 року у розмірі 65129,99 грн, з яких 44058,45 грн - сума основної заборгованості, 17420,31 грн - сума інфляційних витра, 3651, 23 грн 3% річних, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн та сплачені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.07.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2019665621, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 30 387,00 грн, строком до 19.07.2021 року, зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом - 5 % від суми кредиту та сплатою фіксованої процентної ставки 0,01 % річних. Позивач зазначає, що Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором. При цьому, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. 16.12.2021 року ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "АВАЛІСТ" уклали договір факторингу № 16/12/21. Згідно реєстру боржників до договору факторингу боржник станом на 16.12.2021 року має заборгованість у розмірі 44058,45 грн, з яких 27000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту 17058, 45 грн сума заборгованості за відсотками по кредиту. 17.12.2021 року АТ "ОТП БАНК" направив СМС повідомлення відповідачу про відступлення прав вимоги за кредитним договором до ТОВ "ФК "АВАЛІСТ". Будь яких платежів від [PERSON] та АТ "ОТП БАНК" не було, відповідач не виконав свої зобов`язання. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "АВАЛІСТ" за кредитним договором № 2019665621 від 19.07.2018 року яку позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду остання не подавала. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачки, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 19.07.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг № 2019665621, за умовами якого кредитор надав боржнику кредитний ліміт у сумі 30387,00 грн. строком до 19 липня 2021 року зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 5% в місяць, а у пільговий період в розмірі 0,01% річних, підтвердженням чого було отримання відповідачкою картки № [NUMBER] строком дії до 05.2021 року. За розрахунком АТ «ОТП Банк» вбачається, що у [PERSON] станом на 16 грудня 2021 року малась заборгованості за кредитним договором № 2019665621 від 19.07.2018 року в загальному розмірі 44058,45 грн., з якої борг з кредиту в сумі 27000,00 грн. та борг за відсотками в сумі 17058,45 грн., що безпосередньо підтверджується витребуваною судом випискою-розрахунком АТ «ОТП Банк» щодо руху коштів по такому картковому рахунку [PERSON] . Судом також було встановлено, що 16.12.2021 року між ТОВ «ФК «Аваліст» та АТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу № 16/12/21, за яким АТ «ОТП Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Аваліст» права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 2019665621 від 19.07.2018 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників № 1, де вказано, що загальна заборгованість відповідача становить 44058,45 грн., за якої 27 000,00 грн. борг за тілом кредиту та 17058,45 грн. борг з відсотків. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне. Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1048ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.610ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором №2019665621 від 19.07.2018 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «АВАЛІСТ». Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначено в п. 3 ч.1\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.1082ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що відповідачкою не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків, пені та штрафів. Приймаючи до уваги те, що відповідачка отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, а також відсотки, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка складається з 44058,45 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача на підставі\~ст.625ЦК України\~у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання інфляційних втрат в розмірі 17420,31 грн. та 3% річних в розмірі 3651,23 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.625ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з доданим розрахунком інфляційні втрати та 3% річних нараховані позивачем за період з 16.12.2021 року по 19.09.2024 року. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24.02.2022 року і по теперішній час в Україні діє воєнний стан. У зв`язку з цим, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних у період дії воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та по 19.09.2024 року, є безпідставним, тому в цій частині їх стягнення до задоволення не підлягає. В іншій частині, а саме за період з 16.12.2021 року по 23.02.2022 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання є законними та підлягають задоволенню. Розмір простроченого, невиконаного зобов`язання становить 44058,45 грн. Зокрема, розмір 3% річних за вказаний період прострочення (70 днів) становить 253,49 грн. із розрахунку: 44058,45 грн. х 3% х 70 днів /365 днів/100. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється з урахуванням\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, і їх розмір становить 1286,86 грн. із розрахунку: 44058,45 грн. х 1,02920800 грн., де 101,30 - 101,60 - сукупний індекс інфляції за вказаний період прострочення, визначений шляхом множення помісячних індексів за відповідний період, поділений на 100, а саме : 44058,45 х 1,02920800 44058,45 грн. = 1286,86 грн. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в сумі 253,49 грн. та інфляційні втрати в сумі 1286,86 грн. За нормами\~ст.137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. підтверджуються наступними доказами. Так за договором № 07/23, укладеним між ТОВ «ФК «Аваліст» та Адвокатським бюро «Наталія Косяк» від 14.02.2023 року про надання правової допомоги, адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги позивачу в сумі 5000 грн. за кожну справу в суді першої інстанції. Відповідно до акту приймання передачі № 153 від 17.02.2023 року до вказаного договору № 07/23 його сторони узгодили отримання адвокатських послуг ТОВ «ФК «Аваліст» на суму 5000 грн. по справі зі стягнення заборгованості з [PERSON] (7 годин за ознайомлення зі справою, формування правової позиції, складання позовної заяви до суду, формування пакету документів до неї), оплата за які підтверджується платіжною інструкцією від 28.06.2024 року на суму 5000,00 грн. При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, №922/445/19. Отже, враховуючи вказані норми та додані докази про розмір правничої допомоги, вказана сума підлягає стягненню з відповідача, разом із тим пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до абз.1, 5, 6 п.35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п.36 цієї постанови вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою). За таких обставин, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, що судом задоволено 70,01% від суми позовних вимог, на відповідача покладається 70,01% від суми сплаченого судового збору, а саме 2119,90 грн., 70,01% від суми заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, а саме 3\~500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial