Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з січні 2005 року разом зі своєю дружиною [PERSON] вселився у житловий будинок, розташований у [ADDRESS] . Реєстрація за місцем проживання дружини за цією адресою здійснена 10.01.2005 року, він зареєстрований за місцем проживання за цією адресою 10.02.2009 року. Із січня 2005 року він утримує житловий будинок та прибудинкову територію у належному санітарному стані, отримує та сплачує комунальні послуги за адресою свого місця проживання та реєстрації. Попередній власник будинку [PERSON] , з волі якого він вселився до будинку, отримав будинок у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.12.1976 № 878, виданого Компаніївською державною нотаріальною конторою. Він повідомив йому, що будинок потребував ремонту, догляду та утримання та що проживати у ньому він особисто не буде. Вказує на те, що він відкрито, добросовісно, безперешкодно живе у домоволодінні з 2005 року, тобто вже понад 19 років, є зареєстрованим за місцем проживання у ньому з 2009 року (більше 15 років) і хоче визнати за собою право власності на нього за набувальною давністю, оскільки він не має жодного правовстановлюючого документу за яким він був би визнаний титульним володільцем (власником) домоволодіння - житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] . Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.12.2024 залишено позовну заяву без руху. 06.01.2025 ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області після усунення недоліків відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він проживає в вказаному будинку приблизно з 1990 року. Зазначений будинок належить його дядькові [PERSON] , з дозволу якого він і заселився в будинок. Коли він засилявся, будинок знаходився у незадовільному стані. Раніше у будинку проживав [PERSON] з дружиною, потім вони виїхала у Запорізьку область. Після цього в даному будинку проживали квартиранти. Коли квартиранти виселились на усній домовленості з [PERSON] він вселився в даний будинок, який знаходився в незадовільному стані та потім своїми силами позивач зробив у будинку ремонт та провів газ. Коли заселявся до будинку, знав, що це будинок [PERSON] . Також зазначив про те, що [PERSON] помер приблизно двадцять років тому, з того часу ніхто не заявляв свої права на даний будинок. Представник відповідача Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, в судове засідання не з`явився, до суду 09.01.2025 подано клопотання за підписом селищного голови Олександра Маслюкова про розгляд справи без участі представника Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 1 ст. 13 ЦПК України законодавець наголосив на тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем надано в якості доказів: Копію паспорту громадянина України та витягу з реєстру територіальної громади, згідно яких [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 10.02.2009 р. (а.с. 9-10). Копію паспорту громадянина України та витягу з реєстру територіальної громади, згідно яких [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 10.01.2005 р. (а.с. 11-12). Архівну довідку «Кіровоградського обласного об`єднаного БТІ», від 30.11.2024 року, згідно якої право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] - Ціле (приватна), Свідоцтво про право на спадщину від 21.12.1976 № 878. (а.с. 13). Згідно архівних відомостей, наявних в «ОКП Кіровоградське ООБТІ», адреса Кіровоградська область, Компаніївський район, смт. Компаніївка, вул. Леніна, 113 відповідає адресі [ADDRESS] . (а.с. 14). Технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який було розроблено позивачем (а.с.15-21). Витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за адресою [ADDRESS] , який було розроблено позивачем (а.с.22-33). Рішення Компаніївської селищної ради № 1043 від 06.11.2015 відповідно до якого перейменовано вулицю «Леніна» на «Перемоги» (а.с. 34). Рішення Компаніївської селищної ради № 80 від 22.12.2020 відповідно до якого перейменовано Компаніївську селищну раду Компаніївського району Кіровоградської області, код ЄДРПОУ 04364911, у Компаніївську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області (а.с. 35). Лист від 13.12.2024 № 03-21/125/1 відповідно до якого Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області повідомляє, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] , не визнавалось безхазяйною нерухомою річчю, не бралось на облік як річ з таким статусом, та не передавалось за рішенням суду до комунальної власності (а.с. 36). Лист від 20.12.2024 № 03-20/465/1 відповідно до якого Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області повідомляє, що відомості про проживання [PERSON] згідно РТГ Компаніївської селищної ради та паперової картотеки відсутні (а.с. 37). Договір № 0104042 від 30.07.2012 про користування електричною енергією укладений між позивачем та Компаніївським РЕМ ПАТ «Кіровоградобленерго» (а.с. 38). Договір № 03030251 від 01.11.2022 про відповідальне зберігання комерційного вузла обліку та його складових укладений між позивачем та ВАТ «Кіровоградгаз» (а.с. 39). Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.02.2025 № 411926103, відповідно до якого за адресою [ADDRESS] відсутні відомості про право власності (а.с. 64). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як зазначено в постанові Верховного суду від 28 квітня 2020 року, справа № 552/1354/18 провадження № 61-44893св18: «володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц». Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Те, що позивач відкрито та безперервно проживав в будинку за адресою: [ADDRESS] , суд вважає доведеним на підставі досліджених доказів по справі. Але, на думку суду, сам по собі факт користування позивачем даним будинком тривалий час не є підставою для виникнення в нього права власності за набувальною давністю, оскільки позивачем не доведено усіх обставин, передбачених ст. 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Як вбачається з матеріалів справи, власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Як слідує з пояснень Позивача, при заселенні до вказаного будинку він знав, що будинок належить саме йому, вселився в будинок саме за згодою власника та з того часу, при проживанні в будинку, знав, що власником будинку продовжує бути [PERSON] . Тобто з моменту заселення та за весь час проживання в будинку, позивач завжди знав, хто є власником будинку, з чого слідує, що він знав про те, що будинок\~є чужим майном. Як вже зазначалось вище, давність володіння вважається добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Також матеріали справи не містять відомостей щодо відмови власника житлового будинку від права власності на це майно. Враховуючи наведене, оскільки в даному випадку позивачем не доведено саме умов добросовісності заволодіння майном, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed