Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного нотаріального архіву Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про скасування обтяження, заборони (архівного запису). Свої вимоги мотивує тим, що з метою здійснення правочину щодо власного нерухомого майна він звернувся до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу, де з інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна він дізнався, що 28.11.2007 за №6115065 приватним нотаріусом Ямпільського району Вінницької області Поліш Н.І. накладено тип обтяження: заборона (архівний запис) на його майно. Підстава та об`єкт обтяження не вказано. Вважає, що арешт (заборона відчуження) на його ім`я накладено помилково, оскільки майнових спорів у нього не було, кошти з нього не стягувались, штрафів, інших боргів також не було, будь-яких зобов`язань не мав, боржником за виконавчими провадженнями не був. Позивач зазначив, що він намагався з`ясувати обставини накладення обтяження, однак, ніяких документів щодо цього в утримувачів цієї інформації він не отримаві у зв`язку з її відсутністю. Позивач просить скасувати обтяження, заборону (архівний запис) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстровим номером обтяження: 6115065 від 28.11.2007, яке накладено приватним нотаріусом Ямпільського району Вінницької області Поліш Н.І., тип обтяження: заборона (архівний запис), власник [PERSON] . Підстава обтяження: не вказано, об`єкт обтяження: не вказано. Архівний номер: 2258398VINNITSA23198, Архівна дата: 30.04.2001 року, дата виникнення 30.04.2001 року, № реєстру 34/97 внутр. №2401FC3F25F2212F225B, коментарій 1997 р. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, вх.№1742 від 20.03.2025, про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Державного нотаріального архіву Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, суду надано письмову інформацію за підписом завідувача Державного нотаріального архіву Вінницької області Болотнової М., вх.№819 від 06.02.2025, про розгляд справи без участі їх представника, щодо прийняття рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої\~особи, яка\~не заявляє\~самостійних вимог:\~Центр надання\~адміністративних послуг\~Ямпільської міської\~ради Могилів-Подільського\~району Вінницької\~області в судове засідання не з`явився, суду надано заяву за підписом начальника управління Підгурської Л., вх.№642 від 29.01.2025, про розгляд справи без участі їх представника. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копій заяв [PERSON] від 20.12.2023 встановлено, що [PERSON] звертався до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області та Державного нотаріального архіву Вінницької області з заявами про надання йому інформації про тип обтяження: заборона (архівний запис) за реєстровим номером обтяження: 6115065 на власника [PERSON] (а.с.10, 11). Із копії листа Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області №46/01-16 від 15.05.2024 встановлено, що [PERSON] повідомлено про те, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії (а.с.12). Із копії листа Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області №58/01-16 від 14.06.2024 встановлено, що надати документи по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого та рухомого майна [PERSON] є неможливим, оскільки ці документи передані на зберігання до Державного нотаріального архіву Вінницької області (а.с.15). Згідно з інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна: зареєстровано обтяження: заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером 6115065, зареєстровано 28.11.2007 року 12:01:12 за №6115065 реєстратором: Приватний нотаріус Поліш Н.І., [ADDRESS] . Об`єкт обтяження невизначене майно, майно не вказано. Підстава обтяження: не вказано. Власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер: 2258398VINNITSA23198, Архівна дата: 30.04.2001, Дата виникнення: 30.04.2001, № реєстра: 34/97, внутр. №2401FC3F25F2212F225B, комментарий: 1997 р. (а.с.16). Із листа Державного нотаріального архіву Вінницької області №218/01-18 від 04.02.2025 та копії листа Державного нотаріального архіву Вінницької області №1751/01-18 від 03.09.2024 встановлено, що згідно відомостей , які містяться в справі №2-03 «Реєстр для реєстрації заборон відчуження житлових будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами» по фонду приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Поліш Н.І., яка розпочата 10 травня 2000 року та закінчена 19 грудня 2005 року, запис від 30 квітня 2001 року за реєстровим номером 34/97 про накладення заборони на майно [PERSON] відсутній. По фонду Поліш Н.І., приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу, заборона на майно [PERSON] не значиться (а.с.26, 17). Із копії листа Ямпільського районного суду Вінницької області №01-08/115 від 20.12.2024 встановлено, що серед матеріалів за 2001-2007 роки будь-які рішення про накладення обтяжень, арештів, заборон на майно [PERSON] відсутні (а.с.18). Із повідомлення Управління «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №13-02/4-998 від 14.11.2024 встановлено, що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, матеріалами Державного нотаріального архіву не підтверджено, що призводить до суперечностей між наявними документами та вже зареєстрованим обтяженням. Зважаючи на п.2 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті (а.с.19). Із відповіді №1115374 від 13.02.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] є власником нерухомого майна (а.с.28-29). Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 41\~Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом зазначених норм та положень ст.16\~ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (з подальшими змінами). Відповідно до п.2.1 Положення підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. З 01.01.2013 року, відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст.73\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.3 ч.2 ст.27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч.2 ст.26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У частинах 1, 2 та 5 ст.263\~ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Під час розгляду справи не вдалось встановити правову природу та суть договорів, інших правочинів чи юридичних фактів, на підставі яких було накладено заборону, а також інформацію щодо нотаріальних дій (записів), які б свідчили про наявність підстав для припинення заборони, зокрема виконання зобов`язань за договором, припинення чи розірвання договору, згідно з яким могло бути накладене обтяження. Разом з тим, відповідачем не зазначено будь яких правових підстав для продовження існування відповідного запису про обтяження нерухомого майна у державних реєстрах. Наявність заборони на відчуження, а також відсутність відповідних нотаріальних записів, що знімають дану заборону, та інформації про природу накладеного обтяження, прямо впливає на право позивача, розпоряджатись нерухомим майном, що належить йому на праві особистої приватної власності, тобто порушує його права, як власника майна. Позивач не може реалізувати право на розпорядження належним їй майном, вчинення юридично значимих дій, з якими пов`язано виникнення його особистих та майнових прав, та може усунути цю перешкоду не інакше як в судовому порядку. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі №203/3435/21 (провадження №61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Відтак, не скасована заборона невизначеного майна, що належить позивачеві при відсутності будь яких майнових претензій до нього, є порушенням закріпленого Конституцією України (стаття 41) права кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та ст.1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод відповідно до якої - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу. Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями. З огляду на вищенаведене, враховуючи, що наявність заборони обтяження на нерухоме майно порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а також те, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового немає, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. На стягненні судових витрат позивач не наполягає, а тому користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved