Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Представник позивача Шкапенко О.В., який діє на підставі довіреності №22908652-К-Н-О від 23.01.2024 (а.с. 42, 43), звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.12.2018 в розмірі 20100,28 грн, яка складається з наступного: 11106,35 грн - заборгованість за кредитом; 8993,93 грн - заборгованість по відсоткам, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, відсотків у строки та на умовах, передбачених договором. Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області Ситник О.В. від 27.11.2024 позовна заява АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передана за підсудністю до Котелевського районного суду Полтавської області (а.с. 49). Цивільна справа №530/2404/24 надійшла до Котелевського районного суду Полтавської області 20.12.2024. 24.12.2024 ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 57). 17.02.2024 представник відповідача - адвокат Сідько Світлана Іванівна, яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВІ №1277355 від 30.01.2025 (а.с. 72), подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить визнати причини пропуску поважними, поновивши строк на подання відзиву, та прийняти відзив, долучивши до матеріалів справи; відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «А-Банк», в частині стягнення заборгованості по відсоткам, оскільки надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а тому підстави для стягнення відсотків за користування кредитом та нарахованих штрафних санкцій відсутні (а.с. 75-78). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області поновлено [PERSON] процесуальний строк для подачі відзиву та прийнято відзив на позовну заяву (а.с. 87, 88). Представник позивача - Шкапенко О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 92, 94, 96). Представник позивача заявив письмове клопотання про розгляд справи без участі представника АТ «А-Банк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду (а.с. 7). Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Сідько С.І. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 96, 97). Представник відповідачки 27.03.2025 подала до суду заяву розгляд справи без участі [PERSON] та її представника, проти задоволення позову заперечують у повному обсязі (а.с. 98). Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України необхідно розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 13.12.2018 АТ «А-Банк» та [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , уклали договір про надання банківських послуг, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У Анкеті - заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладання і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua (а.с. 11). На підтвердження того, що [PERSON] ознайомлена з основними умовами кредитування: строком кредитування, метою отримання кредиту, процентною ставкою, типом процентної ставки, загальними витратами за кредитом, орієнтовною загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою, кількістю та розміром платежів, та періодичністю їх внесення, процентною ставкою, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, позивачем надано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаний відповідачкою простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 15.06.2018 з номера телефону [NUMBER] (а.с. 12). На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банк» відповідачці відкрито рахунок № [NUMBER] , видано картку № [NUMBER] , за період із 13.12.2018 по 30.10.2024 встановлені ліміти, що підтверджується довідками голови правління АТ «А-Банк» (а.с. 23, 24). Видача кредиту підтверджується випискою по картці [PERSON] за період із 13.12.2013 по 30.10.2024, згідно з якою сума витрат складає 72879,28 грн, сума зарахувань - 53177,73 грн (а.с. 13-22). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13.12.2018 станом на 30.10.2024 відповідачка має заборгованість у розмірі - 20100,28 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11106,35 грн; заборгованості по відсоткам - 8993,93 грн (а.с. 8-10). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 663 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту АТ «А-Банк», крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальник), просить стягнути заборгованість за процентами за період з 01.09.2021 по 25.01.2024, посилаючись на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг у А-Банку, які розміщені на сайті (www.a-bank.com.ua), як невід`ємні частини спірного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До таких висновків неодноразово приходив і Верховний Суд у своїх постановах (від 11.032015, провадження № 6-16цс15; від 23.12.2020 справа № 191/2648/17; від 15.06.2022 справа № 333/5483/20). Крім того, позивач, на обґрунтування позовних вимог, стверджує, що основні умови кредитного договору від 13.12.2018, доведені [PERSON] у паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка», про що свідчить її електронний підпис на вказаному документі. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, основні умови, визначені сторонам і погоджені ними становлять зміст договору, а за твердженням банку позичальник погодився з умовами кредитування, засвідчивши свою згоду підписом у паспорті споживчого кредиту, тобто банк вважає, що паспорт споживчого кредиту є складовою частиною кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України). Підпунктом 11 частини 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), Наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які передбачали сплату процентів не містять підпису [PERSON] , а отже, позивачем не доведено, що відповідачка, підписуючи Анкету-заяву, погодилася на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг А-Банку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачка розуміла саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому Умови та правила надання банківських послуг А-Банку, Тарифи банку у цій справі не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Відповідачці на виконання договору АТ «А-Банк» було надано кредитні кошти. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, [PERSON] не заперечувалось отримання кредиту та не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 11106,35 грн, а тому кредитор має право вимагати повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «А-Банк» до [PERSON] необхідно задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість в розмірі 11106,35 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача - [PERSON] на користь позивача - АТ «А-Банк» необхідно стягти судові витрати в розмірі 1673,11 грн.

Outcome: partial