Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «Страхова Компаня Еталон» про стягнення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, в обгрунтування позовних вимог зазначила, що 25 травня 2024 року близько 02 год. 30 хв. в Дніпропетровській області, Кам`янському районі на автодорозі М-3(Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка-Луганськ-Ізварине) відбулася ДТП, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи технічно справним автомобілем марки «МАN 8.155 LRC» д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкодень загинув. За фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до ЄРДР за №12024040000000822. Таким чином між отриманими потерпілим внаслідок ДТП тілесних ушкоджень та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Старшим слідчим ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту майором поліції Неборачко О.В. 28.06.2024 винесено постанову про закриття кримінального провівадження, якою кримінальне провадження №12024040000000822 закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок зазначеної ДТП завдано матеріальну та моральну шкоду близькому родичеві загиблого, зокрема неповнолітній донці [PERSON] , [INFO] . Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, повязана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «МАN 8.155 LRC» д.н.з. [NUMBER] застрахована у відповідача -ПрАТ «Страхова Компаня Еталон», відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215774100 чинного на дату ДТП. З огляду на вищезазначене, позивач звернулася до відповідача з заявами на виплату страхового відшкодування про ДТП та заяв на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позиачем до відшкодування вимог містилися: відшкодування моральної шкоди 48000,00 грн., відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для неповнолітньої дитини загиблого 288000,00 грн. ПрАТ «Страхова Компанія Еталон» прийнято рішення про затвердження загальної суми страхового відшкодування у розмірі 223180,00 грн. та сплачено на реквізити клієнта суму у розмірі 101901,60 грн, іншу частину зобов`язались сплатити протягом наступних 19 місяців рівними частками. З прийнятим рішенням відповідача про виплату страхового відшкодування позивач не погшоджується, що стало підставою для звернення до суду. Просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова Компаня Еталон» на користь позивача [PERSON] , яка діє в інтернесах неповнолітньої [PERSON] , 170098,40 грн. страхового відшкодуання повязаного з втратою годувальника для неповнолітньої дитини, а також витрати на надання профісіної правничої допомоги в розмірі 20000,00 грн. Ухвалою судді від 27 грудня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче зсідання (а.с. 30). 21.01.2025 представник відповідача - ПрАт «СК» «Еталон» надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивачем не зазначено достатніх підстав та не надано доказів за якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, не вказано яким саме чином виплата страхового відшкодування [PERSON] щомісячними платежами порушує її права. В задоволені пощовних вимог просив відмовити (а.с. 37-38) 21.01.2025 представник позивача [PERSON] надала суду відповідь на відзив, в якому вказувала на те, що доводи викладені у відзиві на позовну заяву вважає необгрунторваними, оскільки при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого годувальника, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Саме в цьому виді страхового відшкодування є обмеження, своєрідна гарантія, щодо мінімального розміру виплати страхового відшкодування, а отже така виплата є пріоритетною і виплачується у повному мінімальному розмірі встановленому законодавством, в свою чергу інші вимоги виплачуються відповідно до ліміту встановленого полісом. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 46-47). 13 березня 2025 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 55). Позивач та її представник представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, представниу відповіді на відзив просила справу розглянути за її вдсутності та відсутнсті позивача, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі (а.с. 46-47). Представник відповідача ПрАТ «СК» «Еталон» в судове засідання не з`явився, поро час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. 21.01.2015 надав відзив на позовну заяву (а.с. 37-38). Заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходила. У зв`язку із вищезазначеним, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 травня 2024 року близько 02 год. 30 хв. в Дніпропетровській області, Кам`янському районі на автодорозі М-3(Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка-Луганськ-Ізварине) відбулася ДТП, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи технічно справним автомобілем марки «МАN 8.155 LRC» д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкодень загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). За фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до ЄРДР за №12024040000000822. Таким чином між отриманими потерпілим внаслідок ДТП тілесних ушкоджень та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Вході досудового слідства встановлено, що порушення ПДР України, що знаходяться в причинно-наслідковому звязку з даною дорожньо-транспортною подією, видно тільки у діях пішохода [PERSON] . Постановою про закриття кримінального провадження від 28.06.2024 старшим слідчим ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту майором поліції Неборачко О.В., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024040000000822 від 25.05.2024, за ч. 2 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення (а.с. 14-16). Внаслідок зазначеної ДТП завдано матеріальну та моральну шкоду близькому родичеві загиблого, зокрема неповнолітній донці [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, повязана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «МАN 8.155 LRC» д.н.з. [NUMBER] застрахована у відповідача -ПрАТ «Страхова Компаня Еталон», відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215774100 чинного на дату ДТП (а.с. 11). Позивач, яка змінила пізвище з [PERSON] , яка змнимла прізвище з « [PERSON] » під час реєстрації шлюбу, що підтверджується копією свідцтва про шлюб (а.с. 8), яка є матірю неповнолітньої [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 18), 11.06.2024 звернулася до відповідача з заявами на виплату страхового відшкодування про ДТП та на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позиачем до відшкодування вимог містилися: відшкодування моральної шкоди 48000,00 грн., відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для неповнолітньої дитини загиблого 288000,00 грн (а.с. 19-20). ПрАТ «Страхова Компанія Еталон» прийнято рішення про затвердження загальної суми страхового відшкодування у розмірі 223180,00 грн. (а.с. 21) та сплачено на реквізити клієнта суму у розмірі 101901,60 грн (страхове відшкодування у розмірі 53901,60 грн. та 48000,00 грн моральної шкоди), іншу частину зобов`язались сплатити протягом наступних 19 місяців рівними частками. Відповідно до ст. 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його у передбачений дев`яностоденний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати такого стахового відшкодування. Тобто, вказана вище норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не дає страховику право на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами такого строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Статею 27.2\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено мінімальний розмір страхового відшкодування на утримання, який не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Однак відповідачем всупереч вимогам вказаних статей здійснено виплату страхового відшкодування на утримання у розмірі 53901,60 грн, що є незаконним, оскільки вказана сума є значно меншою, ніж 36 мінімальних заробітних плат. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,\~на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України,\~кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до наведеного ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» 03 грудня 2024 року виплатило [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої, як законний представник [PERSON] , страхове відшкодування у розмірі 53901,60 грн. та 48000,00 грн моральної шкоди (а.с. 22). У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Разом з тим, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Відповідно до\~ст. 48 Конституції України\~кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до Постанови Верховного суду від 5 грудня 2022 року у справі №304/936/19, щодо стягення недоплаченого розміру страхового відшкодування на користь законного представника малолітнього утриманця необхідно виходити із найкращих мотивів забезпечення інтересів дитини, тобто враховуючи обставини, які мають істотне значення, що узгоджується з абз. 2 ч. 1 ст. 1202 ЦК України. Беручи до уваги зазначену вище постанову, суд вважає, що варто відступити від загального порядку відшкодування шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , оскільки виплата страхового відшкодування одноразовим платежем найкраще забезпечує інтереси дитини, сам припис» найкраще забезпечення інтересів дитини» і є обставиною, яка має істотне значення, що узгоджується з абз. 2 ч. 1 ст. 1202 ЦК України, і саме виплата страхового відшкодування одноразовим платежем відповідає особливому захисту дитини, передбаченому Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», й унеможливлює порушення майного права дитини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задовленню та з відпоавідача на користь позивача підлягають стягненню страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника для неповнолітньої дитини у розмірі 170098,40 грн. (223180,00 грн загальна сума страхового відшкодування 101901,60 грн. сплачена сума стахвого відшкодування). В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 1700, 98 грн. на користь держави. Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20000,00 грн. Судом встановлено, що 31.05.2024 року між [PERSON] та Адвокатським обєднанням «Автопоміч Україна», укладено договір про надання професійної правничої (правової)\~ допомоги №Ж364 (а.с. 23-24). Також, в матеріалах справи міститься детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 18.12.2024 до договору про надання професійної правничої (правової)\~ допомоги №Ж364/ від 31.05.2024 відповідно до якого [PERSON] погодили з Адвокатським обєднанням «Автопоміч Україна» вартість надання правничих (правових) послуг щодо захисту інтересів [PERSON] , яка діє в інтересах, як законний представник [PERSON] шляхом підготовки та подання позовної заяви про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», загальна сума яких 20000,00 грн (а.с.25), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як видно з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача подано договір про надання професійної правничої (правової)\~ допомоги №Ж364 від 31.05.2024, детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 18.12.2024 до договору про надання професійної правничої (правової)\~ допомоги №Ж364/ від 31.05.2024. Оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу є належно обґрунтованим, доведеним належними доказами, не є очевидно неспівмірним наданій правової допомозі, відповідач такий розмір витрат позивача не заперечив, клопотання про його зменшення як неспівмірного не надав, позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Тому,

Outcome: partial