Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

І. Правовідносини сторін. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 75115667 від 31.08.2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ТОВ «1 БАНК») та [PERSON] , право вимоги за яким 27.01.2022 на підставі договору №27/01/2022 укладеного між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», після чого на підставі договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 право вимоги перейшло до ТОВ «Коллект центр». Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16\~705,25 грн, з яких 5\~500 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 11\~104,60 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 88 грн інфляційні збитки, 12,65 грн нараховані 3% річних. Також позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000 грн. Таким чином, підставою для позову є невиконання відповідачем зобов`язань з повернення позики у розмірі 5 500,00 грн та сплати відсотків за користування коштами. Позивач є правонаступником первісних кредиторів, які надали позику (кредит) відповідачу, на підставі договорів відступлення права вимоги. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд відповідно ст. 19 ЦПК України вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні враховує ціну позову і складність справи. Також суд приймає до уваги клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 50). Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Згідно ч.1\~ст. 244 ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, 01.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник Позивача у судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просила про розгляд справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 5). Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Позивачем у позовній заяві зазначене місце проживання Відповідача [ADDRESS] (а.с. 2). Також судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі здійснено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, із відповіді від якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 49). За вказаною адресою Відповідачу рекомендованим повідомленням направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, з викликом його в судове засідання, однак лист повернувся у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 54, 59). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач\~не\~з`явився в\~судове\~засідання\~без поважних\~причин\~або\~без повідомлення\~причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, з огляду на вказані приписи ЦПК, а також приймаючи до уваги позицію позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно з довідкою № КД-000002914/ТНПП від 25.11.2024 року на картковий рахунок Одарич Лариси № [NUMBER] здійснено платіж № eedf340f-eeef-4359-97-ad-d363201f61bbпро перерахування грошових коштів у сумі 5\~500 грн відповідно до договору позики № 75115667 від 31.08.2021 року (а.с. 17). Відповідно до розрахунку заборгованості виданого ТОВ «1 БАНК» загальна заборгованість [PERSON] станом на 27.01.2022 становить 16\~604,60 грн (а.с. 20-23). 27.01.2022 між ТОВ«1 БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022, відповідно до якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування прийняти право грошової вимоги, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами позики укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 26-28). Як убачається з розрахунку заборгованості виданого ТОВ «Вердикт Капітал» загальна заборгованість [PERSON] станом на 10.03.2023 становить 16\~705,25 грн (а.с. 24). 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір факторингу №10-03/2023/01, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених договором права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у додатках № 2 та № 3 до цього договору (а.с. 32-34). Як убачається з розрахунку заборгованості виданого ТОВ «Коллект центр» загальна заборгованість [PERSON] станом на 06.12.2024 становить 16\~705,25 грн (а.с. 25). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно\~ст.1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). VІ. Висновки суду. Судом установлено, що згідно з довідкою № КД-000002914/ТНПП від 25.11.2024 року на картковий рахунок Одарич Лариси № [NUMBER] здійснено платіж № eedf340f-eeef-4359-97-ad-d363201f61bbпро перерахування грошових коштів у сумі 5\~500 грн відповідно до договору позики № 75115667 від 31.08.2021 року (а.с. 17). Згідно з наданими розрахунками заборгованості (а.с. 20-23) датою оформлення договору є 31.08.2021, сума кредиту 5500 грн., знижена процентна ставка 0,7%, базова процентна ставка 1,99%. За переконаннями\~позивача 31.08.2021\~ [PERSON] \~отримано грошові\~кошти у\~сумі 5\~500\~грн відповідно\~до договору\~позики № 75115667 від 31.08.2021 року, що підтверджується довідкою № КД-000002914/ТНПП від 25.11.2024 року, згідно з якою на картковий рахунок Одарич Лариси № [NUMBER] здійснено платіж № eedf340f-eeef-4359-97-ad-d363201f61bb (а.с.17), а також довідкою №25/11/24-70 від 25.11.24 (а.с. 18-19). Однак, на підтвердження тримання коштів позивачем надано довідку від 25.11.2024. Суд критично ставиться до змісту цієї довідки, оскільки вона є документом, створеним позивачем та відображає його позицію. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України\~"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12\~вказаного Закону\~зазначено обов`язкові\~умови договору\~про споживчий\~кредит.\~До таких\~умов закон\~відносить,\~зокрема, загальний розмір наданого кредиту ,\~ порядок\~та умови\~надання кредиту,\~ строк, на який надається кредит, умову про процентну ставку та її тип, та інші умови. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у\~Додатку 1\~до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України\~"Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідно до розрахунку заборгованості виданого ТОВ «1 БАНК» загальна заборгованість [PERSON] станом на 27.01.2022 становить 16\~604,60 грн (а.с. 21-23). Однак, позивачем не додано до позовної заяви копії договору про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту, з яких можна було б визначити умови кредитування, строк кредиту, відсоткову ставку та перевірити правильність і обґрунтованість розрахунку позивача. Відтак, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість доводів позивача, надати оцінку умовам кредитного договору, перевірити правильність розрахунків за договором та нарахування відсотків, відповідність його умов вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та іншим актам законодавства. 27.01.2022 між ТОВ«1 БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022, відповідно до якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування прийняти право грошової вимоги, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами позики укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 26-28), що підтверджується актом приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 року (а.с. 28 на звороті), платіжне доручення № 32465 від 27.02.2022 (а.с. 28 на звороті), реєстр боржників до договору факторингу №№27/01/2022 (а.с. 29-30), витягом з реєстру боржників № 1 до договору факторингу №№27/01/2022 (а.с. 31). Як убачається з розрахунку заборгованості виданого ТОВ «Вердикт Капітал» загальна заборгованість [PERSON] станом на 10.03.2023 становить 16\~705,25 грн, з яких 5\~500 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 11\~104,60 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 88 грн інфляційні збитки, 12,65 грн нараховані 3% річних (а.с. 24). 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір факторингу №10-03/2023/01, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених договором права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у додатках № 2 та № 3 до цього договору (а.с. 32-34), що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №10-03/2023/01 (а.с. 35), актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 (а.с. 35 на звороті), реєстром боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 (36-37). Як убачається з розрахунку заборгованості виданого ТОВ «Коллект центр» загальна заборгованість [PERSON] станом на 06.12.2024 становить 16\~705,25 грн, з яких 5\~500 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 11\~104,60 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 88 грн інфляційні збитки, 12,65 грн нараховані 3% річних (а.с. 25). У той же час, зважаючи на ненадання позивачем кредитного договору з боржником, суд критично оцінює зазначені договори факторингу, оскільки вони не підтверджують виникнення у боржника основного зобов`язання за договором споживчого кредиту. Суд наголошує, що одними з керівних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність. Так, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.. 13 ЦПК України). З урахування вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними засобами доказування обставини, на які він посилається у позовній заяві, зокрема наявність невиконаних у відповідача зобов`язань за кредитним договором та заборгованості за кредитом. VІІ. Розподіл судових витрат. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається\~на\~сторони пропорційно\~розміру\~задоволених\~позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати в сумі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з позивача.

Outcome: dismissed