Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

16.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 71277,00 грн. з них: за кредитним договором №101042023 в розмірі 39327,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28827,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 500,00 грн. - сума заборгованості по комісії; за кредитним договором №79719239 в розмірі 31950,00 грн., з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22950,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.08.2023 р. [PERSON] уклав з ТОВ «Мілоан» кредитний договір №101042023. 21.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 39327,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28827,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 500,00 грн. - сума заборгованості по комісії. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №101042023 в розмірі 39327,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28827,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 500,00 грн. - сума заборгованості по комісії. Також 23.08.2023 р. [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №76719239. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 31950,00 грн., з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22950,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №76719239 в розмірі 31950,00 грн., з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22950,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді 24.07.2024 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача 06.09.2024 р. надійшов відзив, в якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за вказаними кредитними договорами. Натомість, оскільки відповідач являється військовослужбовцем, то відповідно до ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсотки не повинні нараховуватися, тому вимоги про стягнення відсотків та комісії, на думку сторони відповідача не підлягають до задоволення. Судові витрати просили стягнути пропорційно задоволеним вимогам. Розгляд справи просили здійснювати без участі сторони відповідача. 09.10.2024 р. до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких останній вказав на те, що при укладенні кредитних договорів відповідач не повідомляв, що він являється військовослужбовцем, та не надав доказів, які б це підтверджували, тому первісними кредиторами й були правомірно нараховані відсотки. Представник позивача просив залишити відзив без розгляду та задоволення, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Розгляд справи просив провести за відсутності представника позивача. У судове засідання представник позивача не прибув, але в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав. Відповідач та його представник адвокат Матухно І.А. в судове засідання не з`явилися, але в відзиві наявне клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.08.2023\~р.\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~про споживчий\~кредит №101042023 в електронній формі (розділ 6 договору). У п.1 Договору вказана сума кредиту - 10000,00 грн., строк кредиту 119 днів (29 днів пільговий+90 днів поточний), відсотки 0,63% за день за пільговий період та 3% за день за поточний період, комісія 500,00 грн. Додатком №1 до вказаного договору є графік платежів, додатком №2 Паспорт споживчого кредиту, додатком №3 заява на отримання кредиту, додатком №4 контактні дані позичальника (номера телефонів). 26.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №101042023 в сумі 39327,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28827,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 500,00 грн. - сума заборгованості по комісії. Копія договору факторингу, акту прийому-передачі Реєстру боржників та витягу з реєстру боржників міститься в матеріалах справи. Також позивачем надано до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором №101042023 від 18.08.2023 р. за період з 26.12.2023 по 31.05.2024 р., з якого вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 39327,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28827,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 500,00 грн. - сума заборгованості по комісії. 23.08.2023 р. між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №76719239, сума позики за яким складає 9000,00 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка 2,5% в день. Грошові кошти позикодавець зобов`язався передати шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника (п.1 договору). Пунктом 20 Договору визначено, що цей договір укладено у вигляді електронних документів шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». Додатком №1 до договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №17 від 27.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики№76719239 в сумі 31950,00 грн., з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22950,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Копія договору факторингу, додаткової угоди №2 та №20 до договору факторингу, акту прийому-передачі Реєстру боржників та витягу з реєстру боржників міститься в матеріалах справи. Також позивачем надано до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором №76719239 від 23.08.2023 р. за період з 27.02.2024 по 31.05.2024 р., з якого вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 31950,60 грн., з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22950,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом частин 3, 4, 6, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом установлено, що сторони в досліджених кредитних договорах узгодили розмір кредиту, строк, проценти та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення цих договорів на таких умовах, шляхом їх підписання. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Отже, судом встановлено, що кредитні договори, що є предметом дослідження в даній справі, укладені в електронній формі. Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво в матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач відповідно до умов договорів Факторингу, які були предметом дослідження в даній справі, є правонаступником у відносинах за вказаними кредитними договорами, тому має право вимоги до відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Судом установлено, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти за договором №101042023 від 18.08.2023 та за договором №76719239 від 23.08.2023 в добровільному порядку не повернуті, дана обставина визнана стороною відповідача, про що зазначено у відзиві, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту за договором №101042023 від 18.08.2023 в сумі 10000,00 грн. та за договором №76719239 від 23.08.2023 в сумі 9000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення відсотків за кредитними договорами суд зазначає наступне. Із довідки №420 від 22.08.2024 р., наданої стороною відповідача до відзиву, вбачається, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі та працює у військовій частині [NUMBER] із 13.05.2023 р. по день видачі довідки. Також до відзиву надано копію витягу з наказу командира ВЧ [NUMBER] №203 від 24.07.2023 р., яким уважати солдата [PERSON] таким, що приступив до виконання обов`язків, уклавши контракт про проходження військової служби стром на 3 роки з 18.07.2023 по 18.07.2026 р. Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 760/15915/16 (провадження № 61-17233 св 18) зроблено висновок, що «згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Судом установлено, що відповідач являється військовослужбовцем (як на момент укладення кредитних договорів, так і на даний час) і проценти за користування кредитом відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не нараховуються. У зв`язку з вище викладеним суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за вказаними кредитними договорами не підлягають до задоволення. Позивачем заявлена до стягнення з відповідача за договором №101042023 від 18.08.2023 заборгованість за комісією в сумі 500,00 грн., Суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям не нараховуються лише штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом. Комісія це плата за послуги, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредитних коштів. Тому посилання сторони відповідача у відзиві щодо невизнання вимог про стягнення заборгованості за комісією на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який забороняє її нараховувати, є хибним. Сплата комісії узгоджена сторонами в п. 1.5.1 договору, доказів її сплати стороною відповідача суду не надано, тому заборгованість за комісією в сумі 500,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 3028,00 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено частково (27%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 817,60 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: partial