Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

25.02.2025 представник позивача адвокат Пограничний А.М. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті залишилась спадкова маса, яка складається, зокрема, з земельної ділянки загальною площею 2,70 га, яка розташована на території Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину фактичним шляхом, вступивши в управління спадковим майном, а саме зробила поточний ремонт будинку, обробляла земельну ділянку, забрала особисті речі померлої. З метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , позивач звернулась до державного нотаріуса, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку був виданий після смерті [PERSON] . За таких підстав представник позивача просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 2,70 га, яка розташована на території Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче засідання та витребувано докази. Ухвалою суду від 17.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 25.03.2025. 25.03.2025 позивач та її представник адвокат Пограничний А.М. у судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити та розглядати справу у його та позивача відсутність. 25.1032025 уповноважений представник Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника ради. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до таких висновків. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є онукою померлої [PERSON] , що підтверджується копіями наступних документів: згідно копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] »; відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] ; Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , записана [PERSON] . [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка № [NUMBER] загальною площею 2,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Серебринецької сільської ради, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН виданого 24 грудня 1999 року на підставі рішення 5 сесії 23 скликання Серебринецької сільської ради від 06.12.1999. Разом з тим, у вказаному державному акті прізвище власника зазначено « [PERSON] », що відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/681-n від 30.04.2024 є ідентичним із « [PERSON] ». Зокрема, як вбачається зі змісту вказаного висновку орфографічне розподібнення записів прізвища [PERSON] у документах, наданих для експертизи, зумовлене графічним зображенням редукції ненаголошеного голосного у другому складі та затемненням його мотиваційної основи при міжмовних перетвореннях. Варіанти написання ненаголошених е/и (і) як наслідок українсько-російських та російсько-українських перетворень таких прізвищ і є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. З урахуванням зазначеного українські записи прізвища [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є ідентичними у документах наданих для експертизи. Отже, вказана земельна ділянка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] . Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлює, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкодавцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] син [PERSON] та батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , тобто ще до смерті [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тобто позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті бабусі [PERSON] та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї бабусі відповідно до вказаних вище норм закону. Про обставини прийняття спадщини фактичним шляхом, зокрема, свідчить факт наявності у позивача документів, які належать померлій. Крім того, згідно копії довідки № 191 від 21.08.2024 виданої Серебринецьким старостинським округом Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилась спадкоємець за законом внука спадкодавиці [PERSON] , [INFO] , яка фактичним шляхом прийняла спадщину, зробила поточний ремонт житлового будинку, обробила присадибну ділянку, забрала особисті речі спадкодавця та проживала у спадковому житловому будинку тривалий час. Позивач 25.09.2024 звернулась до державного нотаріуса Могилів-Подільської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку. Постановою від 26.08.2024 державний нотаріус Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Вінницької області Мацків Т.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що наданий державний акт на право приватної власності на землю не може бути прийнятий для видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки виданий після смерті [PERSON] і не відповідає вимогам законодавства, що діяло на час відкриття спадщини та видачі державного акта. Таким чином, позивач в органах нотаріату не може оформити спадщину на належну їй після смерті бабусі земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно виданий після її смерті. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, померлій [PERSON] належало право власності земельну ділянку № [NUMBER] загальною площею 2,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Серебринецької сільської ради, то таке право увійшло до складу спадщини після її смерті. Отже, враховуючи викладене, до позивача в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] перейшло право власності на вказану вище земельну ділянку, а відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved