Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

30.07.2024 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №457086-КС-006 про надання кредиту від 02.10.2023 в загальному розмірі 124101,51 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 41899,56 грн, сума прострочених платежів по процентах в розмірі 82201,95 грн. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 02.10.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №457086-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого [PERSON] отримала від позивача грошові кошти у розмірі 50000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надавши відповідачці грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Однак [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, лише частково повернувши кредитні грошові кошти, у зв`язку з чим станом на 22.07.2024 виникла заборгованості у загальному розмірі 124101,51 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 41899,56 грн, сума прострочених платежів по процентах - 82201,95 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 08.08.2024 за ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.09.2024 позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором про надання кредиту №457086-КС-006 від 02.10.2023 в загальному розмірі 124101,51 грн та в рахунок відшкодування судових витрат 2422,40 грн. 26.11.2024 представник відповідачки Скользнєв В.В. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2024 заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення від 17.09.2024, ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання. 25.12.2024 представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що нарахований розмір відсотків в сумі 82201,95 грн не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів та порушує принцип рівності сторін договору, засадам справедливості, добросовісності та розумності. Позивачем у період з 02.10.2023 по 18.03.2024 нараховано відсотки за користування кредитом на загальну суму 134818,08 грн, що суттєво відрізняється від загальної суми відсотків, визначених у договорі в сумі 72450,00 грн. В матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачці, отже позивачем не доведено факту надання коштів позичальнику. Крім того вважає, що позивачем було незаконно стягнуто плату за обслуговування кредиту (комісія) в сумі 7500,00 грн. Зі змісту кредитного договору неможливо визначити та встановити за які саме послуги, надані банком, стягується комісія. Тому сума комісії повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 26.12.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладно аргументи, аналогічні позовним вимогам. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 02.10.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір про надання кредиту №457086-КС-006, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с. 16-20). Відповідно до п. 2 договору про надання кредиту №457086-КС-006 від 02.10.2023 сторони узгодили строк кредиту тривалістю 24 тижні; стандартну фіксовану процентну ставку за кредитом в день 2,00000000; комісію за надання кредиту: в розмірі 7500,00 грн; загальний розмір наданого кредиту в розмірі 50000,00 грн; термін дії договору до 18.03.2024; визначену орієнтовну загальну вартість кредиту в розмірі 129960,00 грн та орієнтовну реальну річну процентну ставку в розмірі 9151,89%. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 договору про надання кредиту №457086-КС-006 від 02.10.2023 протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та додатку №1 до договору. В п.п. 3.2.3 п. 3 договору про надання кредиту №457086-КС-006 від 02.10.2023 сторонами на момент укладення договору встановлений графік платежів, в якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Вказаний договір про надання кредиту № 457086-КС-006 від 02.10.2023 підписано сторонами в електронній формі, шляхом направлення відповідачці [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатору на номер її телефону [NUMBER] , що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №457086-КС-006 від 02.10.2023 в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця (а.с. 26-27) До укладення кредитного договору, 02.10.2023 [PERSON] підписано також паспорт споживчого кредиту, в якому їй була надана інформація щодо умов кредитування (а.с. 14-15). Згідно з довідкою від 23.07.2024, за підписом директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛАНС», на виконання укладеного між сторонами договору про надання фінансового кредиту №457086-КС-006 від 02.10.2023, у день його укладення 02.10.2023 на картку № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , перераховано грошові кошти двома платежами по 25000,00 грн кожний (а.с. 29, 201). На підтвердження того, що з [PERSON] раніше вже укладалися аналогічні кредитні договори, умови яких остання виконала в повному обсязі, позивачем надані: договір про надання кредиту №457086-КС-002 від 30.12.2022, договір про надання кредиту №457086-КС-004 від 02.06.2023 та довідки про відсутність заборгованості по ними (а.с. 161-174). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За приписами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, в ч. 1ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За приписами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту був підписаний відповідачкою [PERSON] [INFO] о 22 годині 03 хвилини 16 секунд шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-7763 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com, відправленого відповідачці на її номер телефону [NUMBER] , визначений нею як фінансовий, що свідчить про волевиявлення відповідачки на укладання кредитного договору у вказаний спосіб та отримання нею кредитних коштів. Факт підписання відповідачкою електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором останньою не заперечується. Таким чином, стороною позивача доведено факту укладання вищевказаного кредитного договору, отримання відповідачкою [PERSON] грошових коштів на погоджених нею умовах фінансового кредиту, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та вносила кошти на погашення заборгованості, тобто своїми діями підтвердила свою згоду з умовами укладеного договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку у зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитних зобов`язань за договором про надання кредиту №457086-КС-006 від 02.10.2023 за нею станом на 22.07.2024 утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 124101,51 грн., з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 41899,56 грн, сума прострочених платежів по процентах в сумі 82201,95 грн (а.с. 11-13). Заперечуючи проти розміру заборгованості, сторона відповідача посилається на те, що розмір фактично нарахованих відсотків не відповідає орієнтовному розміру відсотків, зазначеному у кредитному договорі, а також посилається на неправомірність нарахування позивачем комісії та, відповідно, безпідставність зарахування сплачених коштів в рахунок погашення процентів. Однак, за умовами кредитного договору №457086-КС-006 від 02.10.2023, а саме п. 2.5 передбачено комісію за надання кредиту 7500 грн, яка відповідно до графіку платежів мала бути сплачена 16.10.2023 в сумі 2208,15 грн, 30.10.2023 в сумі 2782,94 грн та 13.11.2023 в сумі 2508,91 грн. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом [PERSON] сплатила комісію, а саме 16.10.2023 - 2208,15 грн, 07.11.2023 - 2782,94 грн та 14.11.2023 - 2508,91 грн. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Пунктом 7 кредитного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачені законодавствам України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови договору і правила, що розміщені на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням. В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимогЗакону України «Про споживче кредитування», у тому числі п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8, Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі- Правила). Відповідно до п. 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил). Аналізуючи умови кредитного договору № 457086-КС-006 від 02.10.2023 та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», суд приходить висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У кредитному договорі сторони обумовили, що розмір стандартної процентної ставки в день становить 2,00000000, фіксована, розмір заниженої процентної ставки за кредитом в день становить 1,14957034, фіксована. Нарахування позивачем процентів узгоджується з умовами укладеного між сторонами кредитного договору №457086-КС-006 від 02.10.2023. При цьому суд не бере до уваги твердження сторони відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 134218,36 грн, який суттєво відрізняється від загальної суми відсотків, визначених у договорі в сумі 72460,00 грн, оскільки вказаний у графіку платежів розмір відсотків був встановлений, виходячи з припущення, що позичальник буде його дотримуватися і буде застосовуватися знижена процентна ставка. Належних та допустимих доказів про погашення боргу кредитору матеріали справи не містять. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою [PERSON] кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно з вимогами ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідач має відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, а саме 2422 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved