Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 29.02.2012 та є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 12.02.2020 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка виїхала з міста і місце її перебування позивачу невідоме, з дітьми на зв`язок не виходила, не приїжджала, не телефонувала. 24.11.2022 позивач уклав шлюб із [PERSON] і на даний час позивач зі своєю дружиною проживають однією сім`є із дітьми [PERSON] та [PERSON] , займаються їхнім вихованням та забезпеченням. Відповідачка не з`являлася в житті дітей вже більше шести років, не телефонує, не пише та жодним чином не бере участі у вихованні дітей. Таким чином, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 14.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 30.10.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В судовому засіданні представник позивача адвокат Альонова М.Б. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що з 2020 року місце перебування відповідачки не відоме, з цього часу вона взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150,155 СК України, що відповідно тягне за собою застосування норм ст. 164 СК України. Також вказала, що позивач є батьком їхньої старшої доньки згідно рішення суду від 13.02.2018, менша донька - це вже спільна дитина сторін. Відповідачка фактично перестала брати участь у житті її дітей з 2018 року, проживала окремо, але жила в Дубенському районі та періодично дітей відвідувала. У 2020 році відповідачка переїхала проживати десь у м. Київ і з того часу зв`язок з дітьми обірвався, а місце перебування матері дітей їм невідоме. Всі доводи сторони позивача викладені у тексті позовної заяви та усі докази долучені до матеріалів справи. Тому просить позов задовольнити та позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей. Також в судовому засіданні було заслухано думку дітей: Неповнолітня [PERSON] , [INFO] пояснила, що вона проживає з татом [PERSON] та мамою [PERSON] , - це дружина тата, також з ними проживають і її діти. Де її біологічна мама їй не відомо, знає лише, що та проживає у м. Київ, їй вже це і не цікаво, бо мамою є [PERSON] , саме вона про них дбає, піклується і навіть в суді підтримує. А з тою, що народила, не спілкується вже близько п`яти років, вона не телефонує їй, не пише та не приїздить, просто покинула її і сестричку. Тому вона повністю підтримує тата в цій справі. Малолітня [PERSON] , [INFO] пояснила, що вона проживає з батьками - татом [PERSON] та мамою [PERSON] , також з ними ще проживають її брат та сестра. У них гарні відносини. Представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що поданий письмовий висновок про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав підтримує, додаткових пояснень не має. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Дубенського міськрайонного суду від 13.02.2018 та свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.9-11, 15, 16). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 12.02.2020 шлюб між сторонами розірвано, також вказаним рішенням дітей: залишено проживати з батьком (а.с.12-14). Згідно Акту №220 від 21.05.2024 про проживання без реєстрації, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с.18). Також, судом встановлено, що [PERSON] 24.11.2022 зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17). Згідно Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї від 04.06.2024 встановлено, що позивач проживає за адресою [ADDRESS] з дружиною [PERSON] , дітьми [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2012 року народження, а також дітьми дружини [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2011 року народження. Діти проживають у задовільних умовах. Згідно заяви сусідки, дружини позивача та дітей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] вже більше трьох років самостійно займається вихованням та утриманням своїх дітей (а.с.21). [PERSON] навчається у 10-Б класі Дубенського ліцею №5. Належну увагу вихованню дівчинки приділяють [PERSON] та батько [PERSON] , постійно відвідують батьківські збори, беруть активну участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкуються з вчителями. Між [PERSON] , [PERSON] та Веронікою довірливі, доброзичливі стосунки, дівчинка називає [PERSON] «мамою», гарно про неї відгукується. [PERSON] жодного разу не відвідувала ліцей, не приходила на батьківські збори. Зі слів [PERSON] , вона не цікавиться життям та шкільними справами своєї доньки (а.с.19). [PERSON] навчається у 6-Б класі Дубенського ліцею №5. Належну увагу вихованню дівчинки приділяють [PERSON] та батько [PERSON] , постійно відвідують батьківські збори, беруть активну участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкуються з вчителями. Між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] довірливі, доброзичливі стосунки, дівчинка називає [PERSON] «мамою», гарно про неї відгукується. [PERSON] жодного разу не відвідувала ліцей, не приходила на батьківські збори, та не цікавиться шкільними справами своєї доньки (а.с.20). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради від №3921/05-02-02-29/24 від 29.10.2024, визнано неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачкою та вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.63-66). IV. Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дітей. Під час розгляду справи, зокрема з пояснень представниці позивача та самих дітей встановлено, що відповідачки не має у житті доньок вже тривалий час - близько п`яти років, вона не телефонує дітям, не приїздить до них, не вітає з днем народження, не дарує подарунків, та взагалі не цікавиться їхнім життям. Ні батьку дітей, ні дітям навіть не відоме її місцеперебування на даний час, будь-яке спілкування матері з дітьми відсутнє. Вихованням дітей займається виключно батько, а також його дружина, яка замінила дівчаткам матір. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Враховуючи, що неповнолітня [PERSON] та малолітня [PERSON] не бачили своєї матері близько п`яти років та яка зовсім не виконує батьківські обов`язки, тому є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її дітей відповідно п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved