Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою в якій просила розірвати шлюб між ними, зареєстрований виконавчим комітетом Павлиської селищної ради Онуяфріївського району Кіровоградської області 07.09.2013, актовий запис № 08. Після розірвання шлюбу позивач просила її прізвище залишити без змін [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Павлиської селищної ради Онуяфріївського району Кіровоградської області 07.09.2013, актовий запис № 08. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинено близько пів року, спільне господарство не ведеться. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, відсутність спільних поглядів на життя та сім`ю. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем вважає позивач неможливим, тому збереження шлюбу є недоречним, а призначення будь яких строків для примирення недоцільним. У позові також зазначено, що спору про розподіл майна, що є сумісною власністю сторін, на даний час немає та між ними досягнуто згоди про проживання дитини з позивачем. Позивач вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) учасників справи. Даною ухвалою суду сторонам по справі надано строк на подання відповідних процесуальних документів. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 20.03.2025 року до суду від позивача надійшла заява в якій остання просила справу розглядати без її участі, оскільки не може бути присутньою в судових засіданнях через специфіку своєї роботи (працює на посаді фельдшера чергового кабінету, швидкої допомоги). Позов підтримала та просила його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягала, просила не надавати строк для примирення, оскільки її вимоги розірвати шлюб з відповідачем є остаточними через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на сім`ю та подальше життя, непорозуміння, тому збереження шлюбу є недоцільним і непотрібним. Відповідач 20.03.2025 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб та наполягала на розірванні шлюбу, тому шлюб між ними має бути розірваний. 07.09.2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 07.09.2013 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 14.04.2014 року. Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу є неможливе. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved