Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», в особі свого представника звернувся в березні 2024 року до Херсонського міського суду Херсонської області, з позовною заявою до\~\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, в якій просить суд, стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», інфляційні витрати і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 540519,74 грн, а також стягнути з відповідачів судові витрати у тому числі витрати на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА» 03.12.2007 укладено кредитний договір №ОД14/12/2007/840-К/371, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 80\~886,36 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язання між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА» укладено договір поруки № ОД14/12/2007/840-П/371/1. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсон від 14.04.2011 у справі № 2-912/11 стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 877105,75 грн., яка складається з основного боргу по кредиту 79477,24 долара США еквівалентно 628521,91 грн., заборгованості по відсоткам 19529,44 долара США еквівалентно 154442,72 грн., суми пені 3815,60 доларів США 30174,53 грн., суми штрафу 8088,64 долара США еквівалентно 63966,59 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.04.2021 змінено стягувача з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Однак, відповідачі так і не вчиняли жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості. На підставі ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних, нарахованих за період існуючого прострочення виконання грошового зобов`язання. Період стягнення визначений з 01.05.2017 по 23.02.2022, з урахуванням зупинення строків на підставі введеного карантину та воєнного стану. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 04.06.2024 року відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.10.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~ Відповідачі у судове засідання не з`явились повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за останнім відомим суду місцем проживання відповідачів та шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті Судової влади України про дату та час судових засідань. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористались. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст.223\~та ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 03 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ОД14/12/2007/840-К/371. З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання 03 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки №ОД14/12/2007/840-П/371/1. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2011 року у справі №2-912/11 стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 877105,75 гривень, яка складається з основного боргу по кредиту 79477,24 доларів США еквівалентно 628521,91 грн., заборгованості по відсоткам 19529,44 доларів США еквівалентно 154442,72 грн., суми пені 3815,60 доларів США 30174,53 грн., суми штрафу 8088,64 доларів США еквівалентно 63966,59 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.04.2021 у справі № 2-912/11 замінено сторону стягувача з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Відмовлено у задоволенні вимог про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Посилання представника відповідача про те, що зобов`язання між сторонами є натуральним, а тому положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню, на думку суду є помилковими виходячи з наступного. Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року по справі № 757/44680/15-ц здійснив тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України та дійшов висновку про те, що: 1) натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; 2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; 3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. В указаній справі, дійшовши висновку про натуральний характер зобов`язання, суд касаційної інстанції виходив з того, що вимога кредитора не може бути захищена в судовому порядку за спливом позовної давності. Разом з тим, в даній справі основна вимога кредитора вже захищена судом у рішенні Суворовського районного суду м. Херсон по справі № 2-912/11 року у справі, за яким з відповідачів стягнуто суму заборгованості на користь первісного кредитора, а, отже, зобов`язання не можна вважати натуральним. Можливість нарахування боржникові кредитором наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, після реалізації права на дострокове стягнення усієї суми кредиту, встановлена також постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. \~ \~ \~ \~ В даному випадку розмір заборгованості вже встановлений судовим рішенням по справі № 2-912/11, яке набрало законної сили, та складає 877105,75 гривень. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 та постанові Верховного суду від 29 листопада 2023 року у справі №753/1527/22. Тож, оскільки кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржників стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідні висновки неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема містяться і в постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 204/3530/17, від 17 лютого 2021 року в справі № 303/7132/18. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач просить стягнути три відсотки річних за період з 01.05.2017 по 23.02.2022 у розмірі 540519,74 грн., з урахуванням зупинення строків на підставі введеного карантину, що відповідає приписам чинного законодавства, з огляду на наведене, враховуючи межі позовних вимог, та те, що рішенням суду від 14.04.2011 року було стягнуто заборгованість з відповідачів за кредитним договором саме у гривневому еквіваленті, враховуючи відсутність заперечень а контррозрахунків з боку відповідачів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в заявленій сумі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очікує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 6486,24 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 8500 грн. Згідно з п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Судові витрати позивача на оплату послуг адвоката підтверджуються наявними в матеріалах справи договором про надання юридичних послуг № 02-01/24, укладеним 02.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та адвокатським бюро «Юлії Чміль», відповідно до п. 3.1 якого вартість послуг бюро встановлюється з самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, відповідно до тарифів вказаних в додатку №1 до договору та виставляє клієнту відповідний рахунок. В додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 02/01-24 від 02.01.2024 року зазначено детальний опис виконаних робіт. Згідно акту про надання правничої допомоги № 1807-24 до договору про надання правової допомоги № 02/01-24 від 02.01.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було здійснено оплату наданих послуг адвокатському бюро «Юлії Чміль» юридичних послуг у розмірі 8500,00 грн. \~ \~ \~ \~ Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідачів на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 8500 грн. Від відповідачів заперечень щодо розміру понесених судових витрат не надходило. При цьому, аналізуючи обґрунтованість та пропорційність розміру таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, суд, з урахуванням складності справи, яка є складною, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вважає, що надані представником позивача документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а розмір витрат на правову допомогу у цій справі в 8500 грн. на дотримання вимог співмірності є необґрунтованим та явно завищеним. Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн, що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому заява представника позивача у цій частині підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~ На підставі ст. ст.\~\~526,\~530,\~546,\~598,\~610,\~611,\~625,\~1049,1054\~ЦК України,

Outcome: approved