Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 37995,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020, укладеним [PERSON] з товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), а також судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного [PERSON] з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору, відповідач отримав кредит на умовах поворотності, строковості та платності. Однак позичальник [PERSON] порушив умови укладеного договору щодо своєчасності повернення кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим у нього перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» утворилась заборгованість у розмірі 37995,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі - ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 28.11.2019 - додаткову угоду до нього, за умовами вказаного договору факторингу первісний кредитор за реєстром від 25.08.2020 передав новому кредитору свої права вимоги за кредитними договорами, у тому числі право вимоги за кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020, укладеним з [PERSON] 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (надалі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором згідно з реєстром від 15.07.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». За договором факторингу № 06/12/2021-01 від 06.12.2021 таке право вимоги перейшло від «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача. В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, клопотав про розгляд справи у його відсутності. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином у передбаченому ЦПК України порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] 02 березня 2020 року укладено договір № 376568767, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. строком на 126 днів на умовах сплати процентів за користування кредитом за процентною ставкою 475,80 відсотків річних, які нараховуються за весь час користування кредитом за кожен день, починаючи з першого дня надання суми кредиту та до закінчення строку, на який його надано, та зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти, здійснюючи платежі один раз на два тижні згідно з графіком платежів (п.п.1.1, 1.2, 1.4, 2.2.2.1 договору). Додатком № 1 до вказаного договору передбачено графік платежів, згідно з яким [PERSON] зобов`язався повертати позику та сплачувати проценти ануїтетними платежами 16.03.2020, 30.03.2020, 13.04.2020, 27.04.2020, 11.05.2020, 25.05.2020, 08.06.2020, 22.06.2020 у розмірі по 3977,10 грн., а 06.07.2020 - сплатити 3976,94 грн. Цим додатком передбачено, що загальна вартість кредиту складає 210,55 % від суми кредиту або 35793,74 грн., що включає у себе 17000,00 грн. тіла кредиту та 18793,74 грн. процентів. Цим додатком передбачено, що строк кредитування складає 126 днів, а орієнтовна процентна ставка - 475,80 % річних. Вказаний договір позики укладений шляхом підписання його тексту, Додатку 1 до нього та Паспорту споживчого кредиту відповідачем [PERSON] 02 березня 2020 року в особистому кабінеті споживача, електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 49G6GB5Y, що відповідає положенням п.3.15 Правил надання грошових коштів позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в редакції від 18.01.2020, які разом із заявкою та підписаними документами індивідуальної частини складають укладений між сторонами договір. За положеннями ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Укладення між фінансовою установою та боржником договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію", оскільки Банк, отримавши підписані документи, ідентифікував особу, отримавши відомості про її прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та іншу персональну інформацію, зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис). Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що договір про надання фінансового кредиту, підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є належним та допустимим доказом, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Як вбачається з Довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 20.07.2021 щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», акцепт позичальником [PERSON] здійснено шляхом підписання ним договору одноразовим ідентифікатором 49G6GB5Y 02 березня 2020 року о 22:02:22 год. з номеру мобільного телефону [NUMBER] , зазначеному [PERSON] у попередньо поданій заявці на отримання грошових коштів, а о 22:02:26 год. того ж дня відбулось перерахування позичальнику обумовлених грошових коштів. Їх перерахування підтверджується також платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № d25b1316-82ab-4bf3-b589-a232500f45b2 від 02.03.2020, згідно з яким вказані кошти зараховано на платіжну картку позичальника [PERSON] № [NUMBER] , зазначену ним у попередньо поданій заявці на отримання грошових коштів. З довідки ПАТ «КБ «Приватбанк» № 04/2024 від 17.04.2024 вбачається, що за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на підставі договору № 1336 від 26.09.2013, було здійснено низку платежів через платіжний сервіс LiqPay Приватбанку на карти клієнтів, у тому числі 02.03.2020 на платіжну банківську картку № [NUMBER] в сумі 17000,00 грн., id операції 1259928938. Таким чином, суд вважає доведеним, що між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір в електронному вигляді шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису, складовими частинами якого є додатки до нього, також підписані електронним цифровим підписом позичальника, у тому числі графік платежів та паспорт споживчого кредиту, що включають його істотні умови. Разом з тим, судом встановлено, що укладений між сторонами договір містить суперечливі умови у частині розміру процентної ставки у співвідношенні з розміром коштів, що підлягають поверненню. Так, за умовами, зазначеними у п.1.4 укладеного між сторонами договору, Паспорті споживчого кредиту, п.3 Додатку № 1 до нього з графіком платежів, процентна ставка за договором складає 475,80 % річних. Одночасно, згідно з Додатком 1 до договору (у тому числі графіку платежів), а також згідно з Паспортом споживчого кредиту, загальні витрати за кредитом (вони ж - проценти за користування кредитом) складають 18793,74 грн., а загальна вартість кредиту - 35793,74 грн. (тіло кредиту 17000,00 грн. + проценти 18793,74 грн.) Зазначена у цих документах сума процентів у грошовому виразі (18793,74 грн.) не співпадає із зазначеною у них же річною процентною ставкою (475,8 % річних). Так, виходячи зі строку кредиту (126 днів), розміру кредиту (17000,00 грн.), процентної ставки 475,80 % річних, розмір процентів за договором складатиме: 17000,00 грн. * 475,80 % / 100 % /366 днів (адже 2020 рік є високосним) * 126 днів = 27846,00 грн., а не 18793,74 грн., як зазначено у цих же документах. При цьому, виходячи з процентної ставки 475,80 % річних, денна процентна ставка складатиме: 475,80 % /366 днів = 1,3 % у день, або у грошовому виразі: 17000,00 грн. * 1,3 % / 100 % = 221,00 грн. на день. Разом з тим, виходячи із зазначених у документах загальних витрат по кредиту в сумі 18793,74 грн. та строку кредиту (126 днів), денна процентна ставка у грошовому виразі складатиме: 18793,74 грн. / 126 днів = 149,16 грн. на день, що на рік становитиме: 149,16 грн./день * 366 днів = 54592,56 грн. процентів. Тобто річна процентна ставка у такому разі складатиме: 54592,56 грн. * 100 % / 17000,00 грн. = 321,13 % річних, а не 475,80 % річних, як зазначено у договорі та додатках до нього. Вказані розбіжності (невідповідність зазначеної у договорі позики процентної ставки розміру процентів, що підлягають сплаті за користування позикою) стосуються істотних умов кредитного договору - процентної ставки та реальної вартості кредиту, загального розміру процентів за користування кредитом та суми коштів, що підлягає поверненню. При цьому вирішення питання про те, яку процентну ставку сторони погодили в укладеному договорі та який розмір процентів підлягає поверненню позичальником, має істотне значення для вирішення даного спору, у якому заявлені майнові вимоги, що ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору позики. Відповідно до ст.213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч.3, 4 ст.213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem» - принцип, згідно з яким слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені», але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін». У постанові від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17 Верховний Суд зазначив, що принцип «сontra proferentem» має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що він має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, у невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність, цей принцип спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Він застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Застосовуючи вищезазначені висновки Верховного Суду при тлумаченні змісту істотних умов договору № 376568767 від 02.03.2020, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] , суд приходить до висновку, що у даному випадку слід виходити з таких його умов, які є більш сприятливими для позичальника [PERSON] , враховуючи, що укладений правочин є договором приєднання, його зміст розроблявся кредитодавцем - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а [PERSON] , підписуючи електронний договір та додатки до нього за допомогою одноразового ідентифікатора, очевидно виходив з розміру зазначених у цих документах грошових коштів як процентів, що має сплатити за користування позикою. Суд враховує також, що укладений договір має ознаки споживчого кредиту, а відповідач є споживачем послуг з кредитування. Відтак, суд тлумачить умови укладеного сторонами договору таким чином, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] 02 березня 2020 року укладено договір № 376568767, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. строком на 126 днів на умовах сплати процентів за користування кредитом у загальному розмірі 18793,74 грн. (тобто за процентною ставкою 321,13 % річних, або 149,16 грн. на день), та зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти, здійснюючи ануїтетні платежі один раз на два тижні згідно з графіком платежів, а сукупно повернути до 06 липня 2020 року тіло кредиту в сумі 17000,00 грн., проценти за користування ним в сумі 18793,74 грн., а всього повернути ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 35793,74 грн. Як вбачається з Виписки ТОВ «ФК «Ейс» з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 376568767 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020 станом на 01.05.2024 складає 37995,00 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 17000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 20995,00 грн. та станом на дату виписки боржником не погашена. З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 25.08.2020, вбачається, що на вказану дату він має неповернутий кредит у розмірі 17000,00 грн., а також несплачені проценти за користування кредитними коштами у розмірі 20995,00 грн. При цьому з розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались [PERSON] щоденно у період з 03.03.2020 по 05.06.2020 включно у розмірі по 221,00 грн. на день, за виключенням 20.03.2020, 017.04.2020, 03.04.2020, 01.05.2020, 15.05.2020, 29.05.2020, коли [PERSON] нараховувались проценти у розмірі по 884,00 грн. на день. Вказаний розрахунок процентів суд вважає неправильним, оскільки період нарахування [PERSON] процентів за умовами договору № 376568767 від 02.03.2020 становить 126 днів, з 02.03.2020 по 06.07.2020, а загальний розмір цих процентів, як проаналізовано вище, за цей період складає 18793,74 грн., або по 149,16 грн. на день. Відтак, суд вважає, що обґрунтований розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020, укладеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 25.08.2020 складає 35793,74 грн., у тому числі по поверненню тіла кредиту - в сумі 17000,00 грн., процентів за користування ним - в сумі 18793,74 грн. Так як строк повернення кредитних коштів та сплати процентів на момент розгляду справи наступив, з огляду на положення ст.ст.526, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про стягнення вищезазначеної суми кредиту та процентів за користування ним, визнаної судом обґрунтованою. Статтями 512-514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року - додаткову угоду до нього, за умовами яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) відступає ТОВ «Таліон Плюс» (фактору) за плату свої права вимоги до позичальників. За умовами укладеного договору, первісний кредитор має право відступати новому кредитору свої права вимоги до позичальників на підставі відповідних реєстрів прав вимог, що є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з Витягу з реєстру прав вимоги № 95 від 25.08.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за цим договором передано право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором №376568767 від 02.03.2020, номер запису в реєстрі 93, сума заборгованості позичальника за яким станом на 25.08.2020 становить 37995,00 грн., у тому числі заборгованість по поверненню основного боргу - 17000,00 грн., заборгованість по відсоткам - 20995,00 грн. Відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020 на користь ТОВ «Таліон Плюс» підтверджується також довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 376568767/ФК від 20.05.2024. Судом встановлено також, що 05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) відступив ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактору) за плату свої права вимоги до позичальників. За умовами укладеного договору, первісний кредитор має право відступати новому кредитору свої права вимоги до позичальників на підставі відповідних реєстрів прав вимог, що є невід`ємною частиною цього договору, строк платежу за якими настав, а також прав вимог, що виникнуть в майбутньому. Як вбачається з Витягу з реєстру прав вимоги № 6 від 15.07.2021 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, за цим договором передано право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020, номер запису в реєстрі 15471, сума заборгованості позичальника за яким станом на 15.07.2021 становить 37995,00 грн., у тому числі заборгованість по поверненню основного боргу - 17000,00 грн., заборгованість по відсоткам - 20995,00 грн. В подальшому, як встановлено судом, 06 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 06/12/2021-01, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Ейс» за плату права грошових вимог до позичальників за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому. Передання грошових вимог оформлене Реєстром прав вимоги № 1 від 06.12.2021, зі змісту Витягу з якого вбачається, що за цим договором передано право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором №376568767 від 02.03.2020, номер запису в реєстрі 9793, сума заборгованості позичальника за яким станом на 06.12.2021 становить 37995,00 грн., у тому числі заборгованість по поверненню основного боргу - 17000,00 грн., заборгованість по відсоткам - 20995,00 грн. Таким чином, суд встановив, що за зобов`язаннями [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором № 376568767 від 02.03.2020, право вимоги у передбаченому законом порядку перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Разом з тим, за змістом ст.514 ЦК України, дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутність законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. Оскільки, як встановлено судом, станом на дати передання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «ФК «Ейс» прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020, його заборгованість за укладеним кредитним договором складала 35793,74 грн., саме в такому обсязі перейшло право вимоги до кожного нового кредитора. Отже, загальний розмір грошових вимог, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс», складає 35793,74 грн., тобто позовні вимоги підлягають задоволенню частково на вищезазначену суму. Позивачем понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду подано: договір № 22/02-24-01 від 22.02.2024 про надання правничої допомоги, укладений між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс», затверджений сторонами вказаного договору Протокол погодження вартості послуг (Додаток № 1 до договору № 22/02-24-01 від 22.02.2024 про надання правничої допомоги), Додаткову угоду № 2 до договору № 22/02-24-01 від 22.02.2024 про надання правничої допомоги, відповідно до змісту якої клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі кредитним договором № 376568767 від 02.03.2020, укладеним з [PERSON] (№ 4 в переліку), Акт від 22.02.2024 прийому-передачі наданих послуг на суму зі складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, надання консультацій щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 5000,00 грн., копію свідоцтва про право на зайняття Тараненком А.І. адвокатською діяльністю. Суд враховує, що згідно з положеннями ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відтак, обов`язок доведення неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу покладається на відповідача, від якого клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу не надходило. За таких обставин, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу на підставі ст.141 ЦПК України слід присудити пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 2282,06 грн. судового збору та 4710,32 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги, а всього 6992,38 грн. понесених судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial