Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Представник позивача Варшавський К.А. 30.12.2024 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] боргу\~ за кредитним договором № Р29.12885.003456123 від 11.12.2017 року 42129,71 грн. та відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що\~ 11.12.2017 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Р29.12885.003456123, та позичальник отримала кредит в сумі 14978 грн. і зобов`язалася повернути його разом з процентами згідно із Графіком платежів. Кредит надавався на строк 48 місяців, під процентну ставку 15,5 % річних.\~ Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, повертаючи кошти з простроченням дати їх сплати та не в повному обсязі. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», яке змінило свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС",\~\~ було укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, згідно якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. В тому числі, позивач набув право вимоги\~\~ за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором №P29.12885.003456123 від 11.12.2017 р. Згідно розрахунку\~ цієї заборгованості, станом на дату подачі позову, заборгованість за основним боргом складає\~ - 10 759,14 грн., заборгованість за відсотками- 5 299,53 грн., заборгованість за іншими процентними платежами - 26 071,04 грн. Всього борг, який просить позивач стягнути з відповідача становить - 42 129,71 грн. 06.01.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, на підставі\~ ч. 3 ст. 211 ЦПК України клопотав про розгляд справи у його відсутність, не заперечив заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позов чи заяви/клопотання суду не направила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. /25.03.2024 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» перейменовано на ТОВ «СВЕА ФІНАНС»/. Судом встановлено, що 11.12.2017 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Р29.12885.003456123, за яким відповідач отримала кредит в сумі 14978 грн. та\~ зобов`язалася повернути його разом з процентами згідно із Графіком платежів. Кредит надавався на строк 48 місяців, під процентну ставку 15,5 % річних . наведене підтверджено копією Кредитного договору № Р29.12885.003456123 та Ордером-розпорядженням про видачу коштів\~ (а.с.13-16, 23). Відповідач подала та\~ підписала Заяву-Анкету\~ до Кредитний договір № Р29.12885.003456123, де вказала всі свої анкетні дані, дохід (а.с.22). \~ Позивач стверджує, що підписанням відповідного Кредитного договору позичальник також приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public -contracts) та підтвердила свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. Встановлено, що 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» ( попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», копію нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника про зміну назви як доказ надано до справи) було укладено Договір Факторингу №01.02- 31/23 (а.с. 40-53) Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. Згідно\~ Витягу з\~ Реєстру боржників за даним Договором Факторину позивачу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] \~ за договором №P29.12885.003456123 від 11.12.2017 р. (а.с.61) Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №P29.12885.003456123 від 11.12.2017 року, який міститься в матеріалах даної справи, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, становить :\~ 1) заборгованість за основним боргом - 10 759,14 грн.;\~ 2) заборгованість за відсотками, - 5 299,53 грн. 3) заборгованість за нарахованими і несплаченими комісіями 26071,04 грн. (а.с.28). Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №P29.12885.003456123 від 11.12.2017 р. не виконала, у передбачений в договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого має заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із тіла кредиту (10 759,14 грн.) та відсотків - 5 299,53 грн. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісіями в сумі 26 071 грн. 04 коп. задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Однак, суд звертає увагу, що переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), у договорі не зазначено. Суд звертає увагу, що\~ комісія за вказаним Кредитним договором нарахована за 4 роки, щомісяця,\~ в більшому розмірі ніж щомісячні відсотки за користування кредитними коштами. Так, п. 1.10. Кредитного договору містить перелік дій «За обслуговування кредиту Банком», однак відсутні дані, чи вчинялися ті дії банком і чи подавала позичальник в АТ «Ідея Банк» якісь запити стосовно кредиту\~ чи вимагала і отримувала щомісяця інформацію та ін. Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На це вказав Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, будь-яких доказів того, що зазначена позивачем до стягнення комісія спрямована на оплату будь-яких послуг первісного кредитора\~ у зв`язку з укладеним між сторонами кредитним договором, не надано. За таких обставин, позовна вимога про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором № №P29.12885.003456123 від 11.12.2017 р. у розмірі 26071,04 грн. не підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2 422,40 грн судового збору, які зараховані до спеціального державного бюджету України. Таким чином, оскільки позов задоволено частково, на 38,12 % (16058,67 х 100 : 42129,71), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 923,42 грн.

Outcome: partial