Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 06.07.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» як первісним кредитором та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/10742033-SP, підписанням якого останній акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на вебсайті банку. В подальшому 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.02.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором в розмірі 45 010,87 грн., яка складається із загальної заборгованості по тілу кредиту у розмірі 18 882,00 грн. та загальної заборгованості по відсоткам у розмірі 26 128,87 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 24.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, крім того, позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2021 [PERSON] підписано заяву №459154 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Згідно з п. 1 заяви відповідач просить АТ «ТАСКОМБАНК» надати йому електронні довірчі послуги, що включають створення удосконаленого електронного підпису на будь-яких правочинах та документах, що адресовані банку або третім особам та доступні з використанням мобільного додатку. У п. 2 заяви відповідач підтвердив, що створений удосконалений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення, що ініційоване ним в мобільному додатку буде мати рівнозначні юридичні наслідки з накладенням його власноручного підпису на правочини та документи складені на паперових носіях. Відповідно до довідки АТ «ТАСКОМБАНК» [PERSON] з 06.07.2021 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-анкети №459154 з номером кредитного договору №002/10742033-SP від 06.07.2021, картка № [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що в заяві №459154 від 06.07.2021 відсутні будь-які умови щодо отримання кредитної картки, її виду, розміру наданого кредиту, процентів, відповідальності за порушення зобов`язання. Позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконував умови Договору №002/10742033-SP від 06.07.2021, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 45 010,87 грн. 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відступлення прав вимоги від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтверджується актом прийому-передачі реєстру прав вимоги від 28.02.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в загальному розмірі 45 010,87 грн., з яких: 18 882,00 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту та 26 128,87 грн. - загальна заборгованість за відсотками. Позивач стверджує, що прийняв належні права вимоги до відповідача за вказаним договором та з моменту отримання такого права вимоги ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Втім, матеріали справи не містять доказів про те, що грошові кошти в розмірі тіла кредиту, а саме 18 882,00 грн, були перераховані первісним кредитором на картковий рахунок [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Відтак, позивачем не доведено, що позичальнику надано грошові кошти у зазначеному розмірі. Окрім того, до позову долучено розрахунок заборгованості, відповідно до якого відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №002/10742033-SP від 06.07.2021, за період з 28.02.2024 по 31.08.2024, в розмірі 45 010,87 грн., з яких: 18 882,00 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту та 26 128,87 грн. - загальна заборгованість по відсоткам. Однак, зазначений розрахунок заборгованості суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки вказаний розрахунок здійснений ТОВ «ФК«ЄАПБ», а не первісним кредитором АТ «ТАСКОМБАНК», він не є первинним документом та не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018, а також з вказаного розрахунку неможливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України. Відповідний правовий висновок міститься в Постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 01.02.2023 №199/7014/20 в якій суд, встановивши, що на підтвердження наявності в особи заборгованості за кредитним договором було надано лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача боргу за спірним кредитним договором. У конкретному випадку позивачем не долучено жодного первинного документу, на підставі якого суд міг би стверджувати про надходження коштів на рахунок відповідача, відсутні платіжні доручення про здійснення перерахунку від первісного кредитора грошових коштів на картковий рахунок боржника. Позивач не надав доказів правильності розрахунків та нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Фактично позивач просить стягнути заборгованість за договором, розмір якої доводить власним розрахунком та витягом з реєстру боржників за договором факторингу, які жодним чином не доводять умов кредитування і правильність розрахунків. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зазначена позиція цивільно-процесуального законодавства щодо обов`язковості доказування тих чи інших підстав відображена також в ухвалі Верховного Суду України від 13.01.2010 року по справі №6-25561св08, у якій особі в задоволені позову було відмовлено у зв`язку з тим, що обставини, на які вона посилалася, не були підтверджені відповідними доказами. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed