Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 04.09.1993 року він уклав шлюб з відповідачкою. За час шлюбу у них народилося двоє доньок, які на даний час є повнолітніми. Близько 8 років тому, без будь-яких пояснень дружина вирішила залишити його та доньок і повернулась жити до своєї матері. Таким чином, ведення господарства, оплата навчання дівчат та турбота про них лягли на його плечі. За цей період дружина на надавала ніякої допомоги щодо сімейного побуту чи допомоги по оплаті за навчання дівчат, не було також і жодних заяв відносно розлучення. Спілкуванню між матір"ю та дітьми він не перешкоджав, навіть намагався зберегти сім"ю. Однак, дружина повертатись не бажала. Позивач зазначає, що з огляду на відсутність спільного проживання протягом 8 років, відсутність спільного ведення господарства, відсутність спільних інтересів та різні погляди на життя, а також з огляду на те, що у нього з"явилась інша жінка, з якою у нього є плани на майбутнє, подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою є неможливим. Вказує, що оскільки спільного майна у них з відповідачкою немає, шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо з 2016 року, їхній шлюб вважається формальним, оскільки фактично припинив своє існування. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву у якій зазначила, що розгляд справи просить провести без її участі та задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 04.09.1993 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видане 15.05.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, та не спростовано відповідачкою, з 2016 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них відсутні спільні інтереси та є різними погляди на життя. У позивача є інша жінка, з якою у нього є плани на майбутнє. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачкою, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідачка позов визнала. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved