Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

19 грудня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в розмірір 26132,20 грн. Позов мотивований тим, що на підставі судового наказу №473/3670/20, який був виданий Вознесенським міськрайоннийм судом Миколаївської області 17 листопада 2020 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивачки [PERSON] в розмірі частина доходів боржника на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні у Вознесенському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністретсва юстиції (м.Одеса), ВП № 63711959. Відповідач [PERSON] не сплачував аліменти або сплачував їх нерегулярно. Цим самим ігнорував рішення суду і те, що дитина потребує постійного утримання. Станом на 18.12.2024 року розмір заборгованості відповідача становить 26132,20 грн. Розмір пені за період з 01 червня 2024 року по 18 грудня 2024 року по розрахунку позивача складає 33410,03 грн., але оскільки ч. 1 ст. 196 СК України встановлений максимальний розмір неустойки (не більше 100 відсотків заборгованості), тому сума неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача становить 26132,20 грн. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2024 року справа прийнята до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив закрити провадження по справі, оскільки заборгованість по аліментам була ним погашена. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши заяви сторін по суті справи, встановив, що між сторонами виникли сімейні відносини, пов`язані з невиконанням батьком обов`язку з утримання дитини. Судом встановлені такі юридичні факти та правовідносини, що виникли на їх підставі. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом №473/3670/20, що був виданий 16.11.2020 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області стягнуто з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі частки від заробітку [PERSON] , починаючи стягнення з 29.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вище зазначеного судового наказу 25.11.2020 року було відкрито виконавче провадження № 63711959. Відповідно до роз`яснення старшого державного виконавця Барбунової Т. за №101592 від 18.12.2024 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №63711959 у боржника [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 01.06.2023 по 02.12.2024 роки становить 26132,20 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місця. При цьому з розрахунку заборгованості, що був наданий державним виконавцем вбачається, що відповідачем в серпні 2024 року були сплачені кошти на погашення наявної на той час заборгованості в розмірі 17722,80 грн., як були враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості станом на 18.12.2024 року. Крмі того в судовому засіданні було встановлено та підтвердилося наданою відповідачем квитанцією № 75 від 03.01.2025 року, що відповідач сплатив заборгованість по алімента за вересень грудень 2024 року та січень лютий 2025 року по ВП № 63711959 в розмірі 43250 грн. Згідно з наданим стороною позивача в позовній заяві розрахунком загальна сума неустойки (пені), визначена у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до грудня 2024 року та додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості, склала 33410,03 грн. Відповідно до ст.51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2 ст.179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом ст. ст.180,181\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням викладеного, обов`язок відповідача щодо утримання сина до досягненню ним повноліття є беззаперечним та у будь-якому випадку не може бути невиконаним. Згідно із ч. 4 ст.\~155\~СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Верховний Суд неодноразово вказував, зокрема, у постановах від 13 липня 2022 року справа №760/6863/19, від 18 січня 2023 року справа № 161/5211/22, від 08 березня 2023 року справа №461/7406/18, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Тлумачення статті 196\~СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Так, звернення до суду з відповідною позовною вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі обумовлено тим, що платних аліментів свідомо, умисно не виконує рішення суду внаслідок чого, за ним утворилася заборгованість зі сплати аліментів, що призводить до порушення прав та інтересів дитини на належне утримання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019р. у справі №333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеної станом на 18.12.2024 року, за червень 2024 року аліментний платіж становить 3595 грн., за липень 2024 року аліментний платіж становить 3595,20 грн, за серпень - 5085,25 грн., за вересень 5085,25 грн., за жовтень 5085,25 грн., за листопад 5085,25 грн., за грудень 5085,25 грн. тобто загальний розмір платежів за вказаний період складає 32616,65 грн. Відтак, розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів по вказаним вище платежам за період з червня 2024 року по 18 грудня 2024, враховуючи кошти в сумі 17722,80 грн, як погашення в цей період попередньої заборгованості, є наступним: червень 2024 року становить 7226,35 грн (3592,20 х 1% x 201); липень 2024 становить 6147,79 грн (3595х 1%х171); серпень 2024 року становить 7119,35 (5085,25х1%х140); вересень 2024 становить 5542,92 грн. (5085,25х1%х109); жовтень 2024 року становить 4017,35 грн. (5085,25х1%х79); листопад 2024 року становить 2440,92 грн. (5085,25 х1%х48); грудень 2024 року становить 915,35 грн. (5085,25х1%х18), а в загальному становить 33410,03 грн. Розрахунок неустойки, наведений позивачем в позовній заяві відповідає вимогам закону та судовій практиці, ним враховується часткова сплата аліментів відповідачем в обраний період; нарахування неустойки проведено з 01.06.2024 року, тобто з місяця наступного за місяцем, в якому виникла заборгованість зі сплати аліментів. Перевіряючи розрахунок, наведений позивачем в позовній заяві, суд встановив, що неустойка розрахована за несплату аліментів за період з червня 2024 року по грудень 2024 року в розмірі 1% від суми заборгованості, тобто з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені. Позивач нараховує неустойку за зазначеною формулою окремо для кожного місяця, в якому була заборгованість зі сплати аліментів, враховуючи суму частково виплачених в цьому місяці аліментів. Одержані суми неустойки за кожен місяць складаються позивачем. Суд погоджується з розрахунком неустойки, наведеним позивачем в позовній заяві. Судом встановлено відповідно до розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем по виконавчому провадженню № 63711959 за період з 01.06.2023 року по 02.12.2024 рік, що у відповідача [PERSON] до моменту погашення заборгованості сукупний розмір заборгованості становив 26 132,2 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивача може бути стягнуто неустойку не більше 100 відсотків заборгованості, тобто 26 132,20 грн. Отже, суд доходить, висновку, що позов підлягає задоволенню в цій сумі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд вважає обґрунтованим відповідно до Закону України "Про судовий збір" стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved