Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі також - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг № 2107948707012. Згідно п. 1.1. договору, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3 600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9. договору, граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентною ставки - фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3 600,00 грн. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Також сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядкую, передбаченому умовами договору. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2107948707012. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2107948707012. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2107948707012. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості за договором № 2107948707012 від 20.03.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 58 680,70 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3 599,96 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 55 080,74 грн. Проте, враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 36 203,60 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 3 599,96 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 32 603,64 грн. Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № 2107948707012 від 20.03.2021 у розмірі 36 203,60 грн., понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.07.2024 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Канівського міськрайонного суду Черкаської області (а.с.44-45). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.57). 22.01.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому пояснив, що відповідач ознайомившись з позовною заявою вважає таку, що є частково необгрунтованою та безпідставною, заявлений до стягнення розмір заборгованості, який нарахований позивачем за умовами договору на отриману суму позики у розмірі 3 600,00 грн. не є справедливим та добросовісним, а тому не може бути прийнятий як безспірний. Заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, оскільки не відповідає складності справи та обсягом правової допомоги. Так, 20.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг № 2107948707012, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3 600,00 грн. шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Згідно п.1.2. договору, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.1.3. договору, орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтований строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. У додатку № 1 до цього договору «Заява-анкета» зазначено строк кредитування 17 днів. Відповідно до графіку платежів до договору позики № 2107948707012 заборгованість складає 4 824,00 грн., з яких: сума кредиту - 3 600,00 грн., заборгованість за процентами - 1 224,00 грн. Відповідач наголошує, оскільки договір укладений строком на 17 днів, тому у позивача відсутні правові підстави нараховувати проценти за користування грошовими коштами за період який не передбачений договором. Положення договору, які передбачають можливі нарахування непропорційно великої суми компенсації у порівнянні з розміром основного боргу, не відповідають засадам добросовісності та розумності, є несправедливими. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 1-12, згідно з умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 2107948707012 від 20.03.2021. У свою чергу, 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» згідно з договором № 10-03/2023/01 про відступлення права вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 2107948707012 від 20.03.2021. З приведеного розрахунку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вбачається, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на день подання позовної заяви, становить 58 680,70 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 599,96 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 55 080,00 грн. Проте, позивач просить стягнути за кредитним договором заборгованість у розмірі 36 203,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 599,96 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 32 603,64 грн. Нарахування процентів за користування грошовими коштами поза періодом договору позики, відбулося відповідно до умов п.5.4 договорів про відступлення права вимоги, у розумінні яких нарахування та стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, здійснюється відповідно до ст. 625 ЦК України. За умовами п. 6.6 договору про відступлення прав вимоги № 1-12 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал», кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або основним договором. Окрім того, відповідно до умов п. 5.5 договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», первісний кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором протягом 10 робочих днів з моменту набрання чинності договором про відступлення прав вимоги у порядку, передбаченому чинним законодавством або основним договором. Між тим, матеріали справи не містять доказів направлення відповідного повідомлення боржнику про зміну кредитора та відступлення прав вимоги за договором позики № 2107948707012 від 20.03.2021 від первісного кредитора до ТОВ «Вердикт Капітал», та в подальшому від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як це передбачено вимогами закону. Враховуючи наведене, не повідомлення боржника про зміну кредитора, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, надає підстави стверджувати про безпідставне нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики. За таких обставин, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка в подальшому перейшла до нового кредитора, саме у розмірі 4 824,00 грн., з яких: 3 600,00 грн. заборгованість за основною сумою кредиту та 1 224,00 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Крім того просить врахувати при визначенні витрат на правову допомогу вимоги розумності та реальності адвокатських послуг, необхідності їх надання та розміру, виходячи з конкретних обставин справи та зменшити розмір судових витрат під час розгляду справи до 4 000,00 грн. (а.с.112-118). 22.01.2025 від представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надійшло клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк» інформації чи видавалась [PERSON] кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 3 600,00 грн., які 20.03.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по [PERSON] за номером картки № [NUMBER] за період з 20.03.2021 по 25.03.2021; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо) та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 20.03.2021 по 25.03.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (а.с.120-124). 24.01.2025 від представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надійшла відповідь на відзив в якому пояснили, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до постанови Верховного Суду від 07.06.2023 по справі № 234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Відповідно до п. 1.2. договору, кредит надається на строк, зазначений у Заяві-Анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Пунктом 1.3. договору встановлено орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту. Пунктом 1.9 договору зазначено, що граничний термін кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Зазначене також відображено в Заяві-Анкеті, відповідно до умов якої строк кредиту становить 365 днів, орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту. Відповідно до п.п. 1.4.1., 1.4.2. договору та Заяви-Анкети нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17-й день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Згідно з п. 1.4 договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в такому розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в); д) тип процентною ставки - фіксована. Сторонами при укладенні договорів було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору. Пунктом 1.9 договору зазначено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Враховуючи, що договір було укладено 20.03.2021, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) закінчився 20.03.2022. Таким чином, період з 20.03.2021 по 20.03.2022 є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі. Відповідно до наданих розрахунків заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за період з 20.01.2021 по 19.03.2022, тобто в межах строку кредитування, зазначеного в кредитному договорі та в Заяві-Анкеті на отримання кредиту. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 17 днів становить 2% на день, з 18 по 32 день - 3,64% на день, з 33 по 47 - 5,02% на день, в подальшому - 7,67% на день. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Повідомлення боржника здійснювалось первісними кредиторами відповідно до умов укладених договорів відступлення прав вимоги. Повідомлення про зміну кредитора не є обов`язком при укладенні договорів відступлення права вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не має наслідком недійсність правочину про зміну кредитора, однак тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених ч. 2 ст. 516 ЦК України та ч. 2 ст. 518 ЦК України. Таким чином, позивач, поки він не був письмово повідомлений про зміну кредитора, хоча і не звільняється від виконання зобов`язання, але мав право висунути проти нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо він виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання, а виконання позивачем як боржником свого обов`язку первісному кредиторові у такому випадку є належним виконанням. Отже, законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісних кредиторів, так і на користь позивача. Крім того, відповідач не наводить обгрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Договірні відносини між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатом за договором є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечать правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. Відтак, будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав відповідача є необгрунтованими. Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, наголошують, що розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. Просять суд позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі (а.с.130-137). 29.01.2025 від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив в яких він пояснив, що заявлений до стягнення розмір заборгованості, який нарахований позивачем за умовами договору на отриману суму позики у розмірі 3 600,00 грн. не є справедливим та добросовісним, а тому не може бути прийнятий як безспірний. Заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, оскільки не відповідає складеності справи та обсягом правової допомоги. Зазначає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми від первісного кредитора можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виходячи зі змісту ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як: платіжне доручення, платіжна вимога - доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер. Отже, банківські виписки з рахунків позичальника, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконання за день операцій, можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Так, 20.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг № 2107948707012, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3 600,00 грн. шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Згідно п. 1.2. договору, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 1.3. договору, орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтований строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. У додатку № 1 до цього договору «Заява-анкета» зазначено строк кредитування 17 днів. Відповідно до графіку платежів до договору позики № 2107948707012 заборгованість складає 4 824,00 грн., з яких: сума кредиту - 3 600,00 грн., заборгованість за процентами - 1 224,00 грн. Відповідач наголошує, оскільки договір укладений строком на 17 днів, тому у позивача відсутні правові підстави нараховувати проценти за користування грошовими коштами за період який не передбачений договором. Положення договору, які передбачають можливі нарахування непропорційно великої суми компенсації у порівнянні з розміром основного боргу, не відповідають засадам добросовісності та розумності, є несправедливими. З приведеного розрахунку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вбачається, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на день подання позовної заяви, становить 58 680,70 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 599,96 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 55 080,00 грн. Проте, позивач просить стягнути за кредитним договором заборгованість у розмірі 36 203,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 599,96 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 32 603,64 грн. Відповідач звертає увагу на те, що розмір суми позики за кредитним договором складає 3 600,00 грн., тоді як нараховані відсотки 55 080,00 грн., що є непропорційно великою сумою компенсації, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. Разом з цим, нарахування процентів за користування грошовими коштами поза періодом договору позики, відбувалося відповідно до умов п.5.4 договору про відступлення прав вимоги, у розумінні яких нарахування та стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, здійснюється відповідно до ст. 625 ЦК України. За умовами п. 6.6 договору про відступлення прав вимоги № 1-12 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал», кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або основним договором. Окрім того, відповідно до умов п. 5.5 договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», первісний кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором протягом 10 робочих днів з моменту набрання чинності договором про відступлення прав вимоги у порядку, передбаченому чинним законодавством або основним договором. Між тим, матеріали справи не містять доказів направлення відповідного повідомлення боржнику про зміну кредитора та відступлення прав вимоги за договором позики № 2107948707012 від 20.03.2021 від первісного кредитора до ТОВ «Вердикт Капітал», та в подальшому від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як це передбачено вимогами закону. Враховуючи наведене, неповідомлення боржника про зміну кредитора, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, надає підстави стверджувати про безпідставне нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики. За таких обставин, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка в подальшому перейшла до нового кредитора, саме у розмірі 4 824,00 грн., з яких: 3 600,00 грн. заборгованість за основною сумою кредиту та 1 224,00 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Щодо компенсації витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтованим. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи вимоги розумності та справедливості, відповідач просить суд зменшити розмір судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи до 4 000,00 грн. також просить врахувати відзив та ухвалити судове рішення яким позовні вимоги задовольнити частково (а.с.140-142). 06.02.2025 від представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надійшли додаткові пояснення в яких пояснили наступне. Щодо надання банківських виписок з рахунку позичальнику з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то зазначають, що відповідачу не створювався окремий рахунок для ведення обліку заборгованості по кредиту, оскільки ні позивач, ні первісні кредитори не є банками в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та не можуть відкривати споживачам карткові рахунки. В даному випадку, грошові кошти були перераховані первісним кредитором відповідачу на його картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача не заслуговують на увагу. Посилання відповідача на постанови Національного банку України, в тому числі на Положення про організацію бухгалтерського обліку в Банках України є недоречним, оскільки положення стосуються банків, а не небанківських фінансових установ. Відповідно, не заслуговують на увагу посилання відповідача на практику Верховного Суду, яка стосується стягнення заборгованості, кредитором за якими є банки. Зауважують, що відповідач не спростував того факту, що він користувався кредитними коштами. При цьому, відсутність виписки по рахунку відповідача в матеріалах справи не спростовує наявність заборгованості перед позивачем у визначеному відповідно до розрахунку розмірі. З урахуванням заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Крім того, кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Відповідач зазначив, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо суперечать принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Проте, вказана норма застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних. Враховуючи, що проценти за користування кредитом не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обгрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. При цьому, сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Просить суд позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі (а.с.149-151). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2025 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію: чи видавалась [PERSON] кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 3 600,00 грн., які 20.03.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по [PERSON] за номером картки № [NUMBER] за період з 20.03.2021 по 25.03.2021; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контакті дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номера телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 20.03.2021 по 25.03.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (а.с.156-158). 18.03.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшли витребовувані докази (а.с.188-191). В судове засідання представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.147). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі з урахуванням заперечень, викладених у відзиві та поясненнях (а.с.112). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання фінансових послуг № 2107948707012 «Стандартний» (а.с.7-9). Зазначений договір підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Факт укладення вказаного договору сторонами не заперечується Відповідно до п. 1.1. договору, товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3 600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення - 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтований строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п. 1.3.). Проте граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 рік, про що зазначено у п. 1.9 договору. Відповідно до пункту 1.4. договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.в); д) тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.4.1. договору, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. Відповідно до п. 1.4.2. договору, в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. На підставі пункту 4.2. договору сторонами узгоджена реальна річна процентна ставка, яка дорівнює загальній вартості кредиту та складає: - при нарахування відсотків згідно п.п. 1.4.а) договору 730 відсотків річних (або 732 відсотка річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); - при нарахування відсотків згідно п.п. 1.4.б) договору 1302,36 відсотків річних (або 1306 відсотка річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); - при нарахування відсотків згідно п.п. 1.4.в) договору 1711,7 відсотків річних (або 1769,68 відсотка річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); - при нарахування відсотків згідно п.п. 1.4.г) договору 2735,45 відсотків річних (або 2743,05 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Наведені умови укладеного договору також відображені у паспорті споживчого кредиту (додаток № 3 до кредитного договору) (а.с.11-12). [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову та не заперечував факт його підписання. В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. З Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею вбачається послідовність дій [PERSON] в ІТС товариства щодо укладення Договору про надання кредиту № 2107948707012 (а.с.13). Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 3 600,00 грн., що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с.14). Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250303/81684-БТ від 13.03.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Ідентифікаційні дані власника картки: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , контактні дані: [NUMBER] , [INFO] (а.с.188). Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку [PERSON] , 20.03.2021 вбачається операція «зарахування переказу на картку» в сумі 3 600,00 грн. (а.с.189-191). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2107948707012 від 20.03.2021, [PERSON] має заборгованість станом на 30.11.2021 у сумі 28 583,96 грн., з яких: 3 600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 26 472,96 грн. заборгованість за відсотками (а.с.14-зворот - 16). На виконання умов укладеного договору відповідач [PERSON] здійснив платіж на загальну суму 1 489,00 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.14-зворот - 16). Такі дії з боку позичальника додатково підтверджують визнання ним факту укладення кредитного договору, усвідомлення та прийняття його умов та вчинення дій, спрямованих на часткове виконання відповідних зобов`язань. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947,00 грн., а ТОВ «Вердикт капітал» зобов`язалося, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить первісному кредитору, і набуває прав нового кредитора за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с.19-21). Платіжним дорученням № 307600018 від 03.12.2021 підтверджується сплата розміру фінансування, передбаченого договором факторингу у сумі 5 535 543,12 грн. від ТОВ «Вердикт Капітал» на рахунок ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (а.с.21). Відповідно до акта приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 1-12 від 01.12.2021, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 31 632 штук (а.с.21-зворот). З Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 вбачається, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступила ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 2107948707012, що також підтверджується витягом з реєстру боржників (номер в реєстрі 5216) (а.с.22-23, 24). З розрахунку заборгованості, наданої ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2107948707012 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 19.03.2022 складає 58 680,70 грн., з яких: 3 599,96 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 55 080,74 грн. заборгованість за відсотками (а.с.17). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 у відповідності до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а.с.25-27). Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207 307 (а.с.27-зворот). З Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 2107948707012 на суму 58 680,70 грн., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 3 599,96 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в сумі 55 080,74 грн., що також підтверджується витягом з реєстру боржників (номер в реєстрі 16748) (а.с.28-29, 31). Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість [PERSON] за договором № 2107948707012 від 20.03.2021 станом на 04.06.2024 становить 58 680,70 грн., з яких: 3 599,96 грн. заборгованість за тілом кредиту, 55 080,74 грн. заборгованість за відсотками (а.с.18). Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З договору про надання фінансових послуг № 2107948707012 від 20.03.2021 вбачається що його укладено в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом враховано також висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, за яким згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За нормою ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, судом встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі на підставі оформлення та подання відповідачем до ТОВ «Служби миттєвого кредитування» відповідної анкети-заяви на кредит № 2107948707012 від 20.03.2021, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Оскільки без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, за яким з рахунку ТОВ «Служба миттєвого кредитування» перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки [PERSON] , зареєстрованої останнім у особистому кабінеті на сайті товариства. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору. З наданих до суду відзиву та письмових заперечень встановлено, що відповідач також не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання коштів від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в розмірі 3 600,00 грн. Крім того, з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 13.03.2025 та наданої виписки по рахунку [PERSON] встановлено, що 20.03.2021 зараховано на рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 3 600,00 грн. (а.с.188-191). Як вже було встановлено судом, договір про надання фінансових послуг № 2107948707012 від 20.03.2021 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконував. Укладеним сторонами 20.03.2021 договором про надання фінансових послуг визначений орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання коштів. В орієнтовний строк повернення кредиту (17 днів) [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, жодних платежів не здійснив. Тому, проценти за користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, як це передбачено п.1.4 умов договору, за період з 20.03.2021 по 05.04.2021 мали визначатися на підставі п.1.4а) договору і їх розмір склав 1 224,00 грн. (3 600,00 грн. х 2% = 72 грн. в день х 17 днів). У подальшому, після закінчення орієнтовного строку повернення кредиту і протягом всього часу фактичного користування кредитними коштами, але не більше граничного строку кредитування, який визначено сторонами в 1 рік, проценти повинні розраховуватися відповідно до пп. б, в, г п.1.4 умов договору від 20.03.2021. Таким чином, за період з 06.04.2021 по 19.04.2021 (п.1.4б) умов договору), розмір процентів становив 1 965,60 грн. (3 600,00 грн. х 3,64% = 131,04 грн. х 15 днів); за період з 20.04.2021 по 04.05.2021 (п.1.4в) умов договору), розмір процентів становив 2 710,80 грн. (3 600,00 грн. х 5,02% = 180,72 грн. в день х 15 днів); за період з 05.05.2021 по 19.03.2022 (по дату закінчення граничного строку договору, який не може перевищувати 1 рік (п.1.9), розмір процентів, відповідно до п.1.4г) умов договору, склав 87 806,16 грн. (3 600,00 грн. х 7,67% = 276,12 грн. в день х 318 днів). Тобто, визначений умовами договору загальний розмір погоджених в п.1.4,1.4.1,1.4.2 умов Договору процентів за користування кредитними коштами, шляхом математичного підрахунку дає можливість визначити реальну загальну вартість такого кредиту за умови користування кредитними коштами протягом усього періоду дії. За наслідками такого підрахунку вбачається, що за рік користування на узгоджених сторонами договору умовах позичальник зобов`язаний сплатити проценти в розмірі 93 706,56 грн. (1 224,00 грн. + 1 965,60 грн. + 2 710,80 грн. + 87 806,16 грн.) Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту та розміру процентної ставки, порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи зміст кредитного договору можливо дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитом відповідають умовам укладеного між сторонами договору та зазначеним нормам права. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Однак у справі не встановлено, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» приховало від позичальника об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Заперечуючи проти правильності розрахунку та розміру заборгованості по відсоткам, відповідачем не надано доказів щодо неправильності розрахунку наданого позивачем, своїх розрахунків не наведено та не надано належних, достатніх та допустимих доказів факту виконання умов договору. Крім того, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що нарахування відсотків поза межами погодженого строку кредитування (17 днів), як у даному випадку, є протиправним, оскільки вказаний строк кредитування є орієнтовним та сторонами договору погоджено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 рік, про що зазначено у п. 1.9 договору. Виходячи з викладеного, наявні підстави для задоволення позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 36 203,60 грн. в межах заявлених позовних вимог. Що стосується відступлення права вимоги до позивача, суд зазначає наступне: П. 2.1.1.7. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою без додаткового погодження цього з позичальником. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947,00 грн., а ТОВ «Вердикт капітал» зобов`язалося, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить первісному кредитору, і набуває прав нового кредитора за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с.19-21). З Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 вбачається, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступила ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 2107948707012, що також підтверджується витягом з реєстру боржників (номер в реєстрі 5216) (а.с.22-23, 24). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 у відповідності до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а.с.25-27). З Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступила ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 2107948707012 на суму 58 680,70 грн., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 3 599,96 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в сумі 55 080,74 грн., що також підтверджується витягом з реєстру боржників (номер в реєстрі 16748) (а.с.28-29, 31). Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за договором про надання фінансових послуг № 2107948707012 від 20.03.2021 на підставі договорів факторингу. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в межах заявленої суми, а саме стягненню підлягає на користь позивача сума заборгованості за тілом кредиту 3 599,96 грн. та 32 603,64 грн. - процентів за користування коштами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 13 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до норм ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правової допомоги від 07.06.2024 № 07-06/2024, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «Лігал Ассістанс» (а.с.35-зворот - 36), а також копія заявки № 80 від 07.06.2024 про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів у розмірі 4 000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду в розмірі 9 000,00 грн., а також витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 на суму 13 000,00 грн. (а.с.39, 40). На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № 0440640000 від 11.06.2024 згідно якої ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 200 000,00 грн. за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 від 07.06.2024 про надання правової допомоги (а.с.38). У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved