Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] тривалістю шість місяців, який відраховувати з моменту вступу рішення в законну силу; встановити, що померлий [INFO] [PERSON] є неповнорідним братом [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] сторони по справі є братами померлого [PERSON] по лінії матері [PERSON] , якака змінювала своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » потім знову на « [PERSON] ». 23.02.1957 р. [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , в шлюбі з яким народився спадкодавець [PERSON] . Вподальшому їх шлюб було розірвано та [PERSON] повернула собі дівоче прізвище. 13 січня 1971 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] . В шлюбі з [PERSON] , народився позивач та відповідач. Після смерті брата позивача та відповідача [PERSON] відкрилася спадщина, на нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Заповіту за життя [PERSON] не склав, відтак спадкування відбуватиметься за законом в порядку черговості. Спадкоємцями до майна померлого [PERSON] є позивач та відповідач. Матір позивача, відповідача та спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , інші спадкоємці відсутні. На день смерті спадкодавця позивач разом з ним не проживав, заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав, через незалежні від нього обставини, а саме через розповсюдження респіраторної хвороби COVID-19, повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України пропустив строк подачі такої заяви. Таким чином, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, та є таким, що спадщину не прийняв. З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою від\~31.01.2025\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 28.02.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи та підстави, викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] під час розгляду справи підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав. Пояснив, що позивач по справі є його братом, оскільки у них одна матір та різні батьки. Проти поновлення позивачу строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який є їх братом по лінії матері, не заперечив, на спадщину не претендує. Додатково подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог, якою також підтвердив факти, викладені в позовній заяві (а. с. 38 - 39) Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Підтвердила ту обставину, що сторони по справі та померлий [PERSON] є братами по лінії матері. Перед своєю смертю [PERSON] тяжко хворів, за ним здійснював догляд її чоловік [PERSON] . Після смерті [PERSON] його похованням займались спільно його брати по лінії матері - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . В наступне судове засідання учасники справи не з`явились. За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Подальший розгляд справи відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] (позивач) народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] а. с. 9). Позивачем до позовної заяви долучено копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] с. 13). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] 23.02.1957 уклав шлюб з [PERSON] , 1939 року народження (а. с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 10). За наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформацією [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16). Позивачем суду надано копію правоустановчий документ, на підставі якого [PERSON] та [PERSON] набули права власності на вказане нерухоме майно договір міни від 14.02.2001, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Журавльовою І. В. (а. с. 17). [PERSON] з метою спадкування майна після смерті [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Нянчур С. М. Відповідно до письмових роз`яснень нотаріуса, з наданих [PERSON] документів: свідоцтва про смерть [PERSON] , свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , свідоства про народження [PERSON] , свідоства про народження [PERSON] , свідоцтва про смерть [PERSON] , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя не вбачається родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Так, у свідоцтві про народження [PERSON] у відомостях про матір зазначено [PERSON] , а у свідоцтві про народження [PERSON] [PERSON] . Документи на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] це одна особа не надано. Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя шлюб [PERSON] було зареєстровано з [PERSON] . У цьому ж роз`ясненні нотаріусом зазначено, що згідно з інформаційної довідки спадкового реєстру, Книг обліку та реєстрації спадкових справ, а також алфавітних книг обліку та реєстрації спадкових справ за 2020 0 2025 роки спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] у приватного нотаріуса не заводилась. З посиланням на пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини нотаріусом позивачу [PERSON] запропоновано звернутись до суду для продовження строків для прийняття спадщини або надати документи, які підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем та встановити у судовому порядку факт родинних відносин із спадкодавцем (а. с. 34). Відповідно до н. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них. переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК): про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370. 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Підсудність справи визначена згідно положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України за Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за місцем знаходження нерухомого спадкового майна. Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Відповідно до ст.29 закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України впроваджено карантин та обмежено пересування громадян та перебування їх у громадських місцях, обмежена робота державних установ, в тому числі і нотаріальних контор. У подальшому постановою КМУ від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2» з 01.08.2020 до 31.12.2020 та в подальшому на території України продовжено карантин. Згідно із\~Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~запобігання виникненню\~і поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Положень щодо поширення дій цього\~закону\~на вчинення нотаріальних дій, зокрема й тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених законодавством строків, немає. Однак, листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Отже, враховуючи, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211\~запроваджені протиепідемічні заходи, у зв`язку з чим на період дії карантину заборонялося здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі; обмежувався перетин державного кордону та прийом громадян у державних установах тощо. Таким чином, суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини дійсно були об`єктивними та непереборними, оскільки позивач не мав реальної можливості скористатися своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку, вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Разом з тим, враховуючи вчинення відповідачем певних дій щодо успадкування майна, зокрема звернення до нотаріуса, встановлення кола спадкоємців та обсягу спадкового майна, суд вважає достатнім встановити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці, що буде достатнім для подання відповідної заяви до нотаріуса. З огляду на вказане позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у спосіб визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини триваліцстю на 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Також наданими сторонами по справі письмовими доказами та показами свідків, яким судом надано оцінку за своїм внутрішнім переконанням, зокрема враховуючи дату народження [PERSON] , яка відображена у відповідних свідоцтвах про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , та яка за обставинами даної справи змінювала прізвище в такому хронологічному порядку « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », судом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] є неповнорідним братом [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат, які понесені позивачем на рівні 2422,20 грн. (по 1211,20 грн. за кожну позовну вимогу немайнового характеру) підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial