Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання спільної малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000, 00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вимоги своєї позовної заяви мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину. Позивачка зазначає, що дитина проживає разом з нею, усіма обов`язками щодо утримання та виховання дитини займається тільки вона. Між сторонами було погоджено про необхідність сплати аліментів на утримання та розвиток дитини, однак відповідач не зважаючи на мирне узгодження даного питання не допомагає позивачці утримувати дитину фінансово, тому вона вимушена звернутись до суду з вище зазначеним позовом. Ухвалою від 23.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд судом даного провадження, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою, як отримана особисто. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно із відомостей викладених у позовній заяві дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із вимогами ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, а також те, що відповідач не скористався правом на подачу відзиву у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини аліментів у твердій грошовій сумі - 5 000,00 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 січня 2025 року. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: approved