Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що\~ [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] . Дане нерухоме майно належало вказаному спадкодавцю. Позивач прийняв зазначену спадщину, а саме 1/2 (одну другу) частку вказаного будинковолодіння, оскільки проживала разом із батьком на час його смерті. Матір позивача [PERSON] також прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а саме 1/2 (одну другу) частку вказаного будинковолодіння, оскільки проживала з ним на час його смерті. Однак, вона померла [INFO] , і за життя не оформила право на вказану частку зазначеного будинковолодіння. Отже, після смерті матері позивача відкрилась спадщина на 1/2 (одну другу) частку вказаного майна. Позивач прийняв дану спадщину, так як звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук Оксани Лук`янівни із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері, а також він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки є спадкоємцем за законом. Однак, цією приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на дану спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове будинковолодіння. У зв`язку із цим позивачу рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначене нерухоме майно. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Позивач в судове засідання не з`явився, 29.01.2025 року його представник, адвокат Ілюк О. В. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги (а. с. 43). Представник відповідача Варчук І. в судове засідання не з`явилася, 07.02.2025 року до суду надійшла її заява від 04.02.2025 року, в якій вона просить розглянути справу без її участі та вказує, що визнає позовні вимоги (а. с. 48). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (актовий запис № 10), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.02.1962 року (а. с. 31). Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 9), вказаних осіб зазначено батьками позивача (а. с. 32). Відповідно до даних свідоцтв про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 50) та серії [NUMBER] (актовий запис №359) батько позивача помер [INFO] , а мати [INFO] (а. с. 29, 30). Згідно з довідками № 824, 825, 826, виданих виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради [PERSON] 11.11.2024 року, рішенням 20-ї сесії ІІІ демократичного скликання від 13.11.2001 року Печеніжинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, ухваленого на підставі рішення виконавчого комітету вказаної ради № 149 від 24.11.2004 року, в с. Печеніжин змінено назву вулиці «Перегудова» на « [ADDRESS] на зазначеній вулиці змінено на [ADDRESS] ». [PERSON] належав зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Вказане господарство відносилось до суспільної групи «робітничий двір». До смерті [PERSON] в даному будинку було зареєстроване його місце проживання (з 02.10.1969 року), його дружини [PERSON] (з 02.10.1969 року) та позивача. На момент смерті [PERSON] за вищевказаною адресою було зареєстроване місце проживання позивача. Заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом даної селищної ради не посвідчувалися (а. с. 26-28). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів № 82379 від 10.10.2024 року та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленими ОКП «Коломийське\~міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 28.10.2024 року, право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано. Дане майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 63, 4 кв. м., житловою площею 44, 4 кв. м., сараю «Б», стодоли «В», вбиральні «Г», навісу «Д», огорожі «№1-2». Зазначене будинковолодіння побудоване в період з 1970 р. по 1975 р. (а. с. 6-9). Судом також встановлено, що 02.05.2024 року з метою прийняття спадщини за законом позивач звернувся з відповідною заявою до вищевказаної приватного нотаріуса, яка рекомендувала позивачу звернутися до суду з відповідним позовом, оскільки позивач не подав документи, які підтверджують право власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно, про що 07.11.2024 року вказаною приватним нотаріусом винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 35). Згідно з даними спадкової справи № 58/2024, заведеної після смерті [PERSON] , спадщину за законом прийняв лише позивач. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.1\~ст.1216 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 392 чинного\~ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 року № 48. За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Згідно роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української PCP 1963 току виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку заселення, та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання стороною відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиним спадкоємцем за законом після смерті його батьків права власності на вказане нерухоме майно, адже державна реєстрація права власності на майно не було обов`язковою на момент побудови вищезазначеного будинковолодіння, а із вказаних вище довідок встановлено, що це будинковолодіння належало саме [PERSON] . На підставі наведеного, статей 392, 1261, 1296 ЦК України, статей 206, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved