Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

31.03.2025 [PERSON] через свого представника звернулась до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису, в якому просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, заборонивши йому: - перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] ; - заборонити [PERSON] , протягом шести місяців наближатися ближче ніж на 300 метрів до місця проживання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; - заборонити [PERSON] , протягом шести місяців особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. - усунути перешкоди у користуванні майном, що чиняться [PERSON] та [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що заявниця познайомилася з [PERSON] у 2005 році. Періодично зустрічалися. З 2012 року по жовтень 2024 року проживали разом, вели спільне господарство. Проживали в квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . 06.05.2024 р. [PERSON] побив Заявницю, зламав їй руку. [PERSON] відвіз Заявницю до лікарні, вчиняв тиск, щоб уникнути покарання, погрожував застосувати тортури. 26.10.2024 р. приблизно о 21:30 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] наніс Заявниці легкі тілесні ушкодження, згідно з висновком експертного дослідження №043-339-2024 Київського міського клінічного бюро Судово-медичної експертизи від 30.10.2024р. Під час побиття Заявниці, [PERSON] відібрав у неї ключі від квартири, де залишилися гроші, ювелірні прикраси та інші особисті речі Заявника. Заявниця вимушена переселитися до своєї матері, позичати кошти для лікування та відновлення своїх прав. Тим часом [PERSON] 27.01.2025р. подав до Оболонського УП ГУ Національної поліції України у м. Києві безпідставну заяву №4908, в якій звинуватив Заявницю у викраденні ювелірних виробів із золота та срібла. Ухвалою судді від 31.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд заяви на 01 квітня 2025 року. У судовому засіданні заявниця і її представник підтримали заяву з викладених у ній підстав, суду пояснили, що з 2012 року вона проживала разом з [PERSON] та його сином [PERSON] . Він бив її у 2017 році та у травні 2024 р. 26.10.2024 р. він її побив, 27.10.2024 року вона забрала частину своїх речей і він вигнав її з квартири. В поліцію вона жодного разу не зверталась. З того часу, вона не бачилась із [PERSON] , спроб зв`язатись із нею з його боку не було. Частина її речей досі залишилась у квартирі, згідно з переліком. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , і сином [PERSON] . Заявниця з 2012 року періодично знаходилась у квартирі, чи бив її [PERSON] , йому не відомо, але у них були конфлікти. 27.10.2024 року він допоміг зібрати два мішки речей заявниці і вона виїхала, з того часу вони не бачились. Чи є ще якісь речі заявниці у квартирі, йому невідомо. Зараз його батько [PERSON] проходить ВЛК і тому відсутній у судовому засіданні. [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву, у якій просив відмовити у задоволенні заяви, заперечив вчинення ним факту будь-якого домашнього насильства і зазначив, що заявниця вкрала у нього певні речі, про що він звертався до поліції. Свої речі заявниця забирала. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на таке. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що згідно з оглядом оториноларинголога від 17.11.2017 року у [PERSON] діагностовано перелом кісток носа зі зміщенням кісткових уламків. Відповідно до довідки виданої 06.05.2024 року на ім`я [PERSON] останній проведено гіпсову пов`язку та діагностовано крайовий перелом ДЕМ лівої променевої кістки без зміщення уламків. 30.10.2024 року при проведенні судово-медичного обстеження [PERSON] виявлено: - синці - на передніх поверхнях правого та лівого колінних суглобів, на зовнішній поверхні лівого стегна у середній третині, у проекції внутрішньої кісточки правої гомілки, на тильній поверхні лівої стопи в проекції 2-5 плеснових кісток, у підлопатковій ділянці зліва; - садна - на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, у проекції куприка. Характер, морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дій тупого (тупих) предмету (предметів), за давністю можуть відповідати терміну 26.10.2024, та як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичного експерта №043-339-2024 від 30.10.2024 року. Відповідно до відповіді Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 05.02.2025 року за результатами перевірки заяви [PERSON] про можливе вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , керівництвом слідчого відділу Оболонського УП не встановлено достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а вжитими заходами причетність до зникнення ювелірних виробів [PERSON] встановлена не була. Згідно з відповіддю Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 06.03.2025 року на адвокатський запит відомостей внесених до ЄРДР відносно [PERSON] не виявлено, а заяву [PERSON] списано до справи Оболонського УП ГУНП у м. Києві. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд зазначає, що у цій справі відсутні беззаперечні або достатньо вірогідні докази, які би підтверджували нанесення [PERSON] заявниці тілесних ушкоджень, до поліції заявниця жодного разу не зверталась, зокрема і після припинення спільного проживання. Крім того, як пояснила заявниця, після 27.10.2024 року [PERSON] не намагався з нею побачитись, не телефонував і жодним чином не переслідував, а тому суд вважає, що обрані заявницею заходи у виді заборон [PERSON] контактувати із нею та наближатись, спільно перебувати, є безпідставними, ризики протиправної поведінки з боку [PERSON] - недоведені. Також, слід відмовити у задоволенні заяви в частині вимог до [PERSON] , який не є кривдником в розумінні доводів заяви, з вимогою про повернення речей безпосередньо до нього заявниця не зверталась. Із наданих суду матеріалів неможливо об`єктивно встановити, що [PERSON] продовжує утримувати речі заявниці, і які саме. Крім того, як свідчить подана [PERSON] заява до поліції, у сторін є спір з приводу певних речей. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Outcome: dismissed