Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

представник ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 03882-07/2024 від 05.07.2024 у розмірі 29430 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позов мотивовано тим, що 05.07.2024 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03882-07/2024. Згідно з умовами договору, відповідач отримав кредит у розмірі 9000 грн строком на 120 днів, денна процентна ставка - 1,50 %. Кредит надається в безготівковій формі на платіжну картку № 4441-11хх-хххх-2929. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 29430 грн. 30 жовтня 2024 року між ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Стар Файненс Груп" було укладено договір факторингу № 30102024, відповідно до якого право вимоги за договором № 03882-07/2024 перейшло до позивача. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Представником позивача було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомив. Заяв, клопотань від нього не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.07.2024 [PERSON] підписала заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту (а.с. 8 - 9). 05 липня 2024 року ТОВ "Стар Файненс Груп" та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту № 03882-07/2024 (а.с. 59 - 65), згідно з умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 9000 грн строком на 120 днів, дата надання кредиту - 05.07.2024, дата погашення кредиту - 01.11.2024. Денна процентна ставка становить 1,50 %. Договір укладено в електронному вигляді через веб-сайт товариства та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача W3188. Також судом встановлено, що відповідач ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту до вищевказаного договору (а.с. 67 зворот - 70). Як вбачається з листа ТОВ "Пейтек" вих. № 20241210-11 від 10.12.2024 (а.с. 10), ТОВ "Стар Файненс Груп" перерахувало на платіжну картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 9000 грн. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконував належним чином, здійснюючи користування кредитними коштами не погашаючи кредитну заборгованість, внаслідок чого станом на 30.10.2024 утворилася заборгованість, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 03882-07/2024 від 05.07.2024 (а.с. 24 - 25) становить 29430 грн, з яких: тіло кредиту - 9000 грн, відсотки - 3780 грн, прострочені відсотки - 12150 грн, штрафи - 4500 грн. 30 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" було укладено договір факторингу № 30102024 (а.с. 31 - 36), у відповідності до умов якого, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Як вбачається з наданого акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 30 жовтня 2024 року до договору факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року (а.с. 40), згідно з вимогами ст. 8 договору факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 30 жовтня 2024 року, складений у письмові формі згідно із додатком № 1 до договору та електронній формі згідно із додатком 1-1 до договору. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 30.10.2024 до договору факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року (а.с. 41), ТОВ "Стар Файненс Груп" передало ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" право вимоги за кредитним договором № 03882-07/2024, боржник [PERSON] , сума заборгованості становить 29430 грн. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, під час підписання кредитних договорів, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення таких Договорів на таких умовах шляхом підписання Договору Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що між первісним кредитором та [PERSON] виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачем кредиту. Право вимоги за договором було відступлено позивачу по справі, заборгованість не повернуто, а отже позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" підлягають задоволенню. Відповідач відзиву чи заперечень на позов не подав, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. Тож відповідач не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що понесені ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 3 від 28.11.2024 (а.с. 47 - 48); актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 3 від 28.11.2024 (а.с. 49); детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Боденко А.А. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 3 від 28.11.2024 (а.с. 49 зворот - 50). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved