Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

01 березня 2021 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: в рахунок погашення заборгованості\~ [PERSON] за кредитним договором №58-02/18 від 10.09.2007 у розмірі 14\~463 771,61грн. (з яких, за кредитом 6\~974 565,00грн, відсотки -6\~451 046,60грн, комісія -10 600,74 грн., пеня -1\~027 559,35 грн.) на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»,\~звернути стягнення на предмет іпотеки,\~а саме: домоволодіння, загальною площею 601,6 кв.м., житловою площею 99,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з житлового будинку, зазначеного в схематичному платні літерою «Н», гаражу - літерою «О», мостіння -1, огородження - № 1-3; земельну ділянку, загальною площею 0,0492 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0017; земельну ділянку, загальною площею 0,0883 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0015 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче проводження»,\~за початковою ціною,\~встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселити\~ [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ,) з домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та\~виселити [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) з домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . 02 березня 2021 у справі відкрито загальне позовне провадження. 09 квітня 2021 представник відповідача [PERSON] адвокат Приймачук С.І. надав відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» відмовити в повному обсязі. 19 квітня 2021 року представник позивача ТОВ «КРЕДИТНІІНІЦІАТИВИ» - Тарабака Є.А. надіслав до суду відповідь на відзив, в якій просив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» задовольнити в повному обсязі. 28 квітня 2021 судом розглянуто та задоволено клопотання представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про витребування доказів\~ з ДЕПАРТАМЕНТУ НАДАННЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ ПОСЛУГ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Код за ЄДРПОУ: 38226516; 65074, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д), а, саме інформацію щодо всіх осіб (ПІБ, дату народження, інші відомі дані) місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 10 серпня 2021 представник відповідача [PERSON] адвокат Мастістий І.А. подав до суду відзив та клопотання про витребування доказів. У задоволенні позову просив відмовити. 10.08.2021 судом розглянуто клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення судової економічної експертизи, закриття провадження у справі та клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Тарабака Єлизавети Анатоліївни про залучення до участі у справі співвідповідача та прийняття уточненої позовної заяви по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення. За результатом розгляду клопотання представника відповідача Мастістого І.А. судом постановлено ухвалу про закриття провадження по цивільній справі в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Залишено без розгляду клопотання представника відповідача Мастістого І.А. про призначення судової економічної експертизи. Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Тарабака Єлизавети Анатоліївни про залучення до участі у справі співвідповідача та прийняття уточненого позову - задоволено. Прийнято до провадження суду уточнену позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». 21 жовтня 2021 судом закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті\~на 17 листопада 2021 року о 12.00 год. 29 листопада 2021 на адресу суду надійшов запит Одеського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» на ухвалу суду від 10.08.2021 року та витребування матеріалів оскарження. Ухвалою суду від 12 січня 2022 провадження у справі зупинено до розгляду Одеським апеляційним судом скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу суду від 10 серпня 2021. Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2021 року\~без змін. 27 березня 2022 суд поновив провадження у справі та призначив засідання\~на\~24.04.2023року о12 годині 30хв. 29 травня 2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виселення з житлового приміщення залишено без розгляду у зв`язку з повторним нез`явленням належним чином повідомленого позивача у судове засідання без поважних причин. 14 лютого 2024 постановою Верховного суду задоволено касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціали» та скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2021 та постанову Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2023. Справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції. 21 червня 2024 суд прийняв до провадження цивільну справу №947/6715/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення. Розгляд справи у підготовчому засіданні\~призначено на 23серпня 2024року на09 год.30хв.\~в приміщенні Київського районного суду м. Одеси\~(65080, м. Одеса, вулиця Варненська, 3-Б, к. 204). 12 грудня 2024 судом розглянуто клопотання представника відповідача адвоката Мастістого І.А. про призначення судово-економічної експертизи, та за результатами розгляду повернув клопотання представнику відповідача адвокату Мастістому І.А. без розгляду. 28 лютого 2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 31 березня 2025р. о 11 годину 30 хв. в залі №204. Учасники справи про час та місце проведення судового засідання 31.03.2025р. об 11-30 сповіщалися належним чином, у засідання не прибули. Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення. Розглянувши надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 10 вересня 2007 між ПАТ "АК Промінвестбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ "АК Промінвестбанк" зобов`язався надати [PERSON] кредит в розмірі 7 070 000 гривень, на умовах повернення кредиту із сплатою процентів за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 23 серпня 2027. Майновим поручителем за виконання [PERSON] обов`язків, які виникли на підставі кредитного договору від 10 вересня 2007 виступила [PERSON] , яка 10 вересня 2007 уклала з ПАТ "АК Промінвестбанк" договір поруки. Окрім того, 10 вересня 2007 між ПАТ "АК Промінвестбанк" та [PERSON] і [PERSON] укладено іпотечний договір №58-02/19, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П. про що внесено запис в реєстр за номером 120. Предметом іпотечного договору сторони визначили домоволодіння, загальною площею 601,6 кв.м., житловою площею 99,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з житлового будинку, зазначеного в схематичному платні літерою «Н», гаражу - літерою «О», мостіння -1, огородження - № 1-3; земельну ділянку, загальною площею 0,0492 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0017; земельну ділянку, загальною площею 0,0883 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0015. 17 грудня 2012 між ПАТ "АК Промінвестбанк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, новий кредитор набуває всі права вимоги первісного кредитора за кредитним договором від 10 вересня 2007, договором поруки від 10 вересня 2007, та іпотечним договором №58-02/19 від 10 вересня 2007. У зв`язку з порушенням [PERSON] умови кредитного договору ТОВ «Кредитні Ініціативи» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з боржника [PERSON] та майнового поручителя [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 14 463 771 грн. 61 коп., а, саме за кредитом в розмірі 6 974 565 грн., за відсотками в розмірі 6 451 046 грн. 60 коп., по комісії в розмірі 10 600 грн. 74 коп., пені в розмірі 1 027 559 грн. 35 коп. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 у справі №520/8242/14 задоволено позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до боржника [PERSON] та майнового поручителя [PERSON] . Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №58-02/18 від 10.09.2007р. у розмірі 14 463 771 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6 974 565 грн., за відсотками в розмірі 6 451 046 грн. 60 коп., комісія в розмірі 10 600 грн. 74 коп., пеня в розмірі 1 027 559 грн. 35 коп. 30 травня 2016 року Апеляційний суд Одеської області скасував заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" 14 463 771, 69 грн., судового збору у розмірі 3 654 грн. та в цій частині ухвалив нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 14 463 771, 69 грн., судового збору у розмірі 3 654 грн. - відмовлено. ТОВ «Кредитні ініціативи» як підставу позову зазначило наявність у [PERSON] боргу за кредитним договором №58-02/18 від 10.09.2007р. у розмірі 14\~463\~771, 61 грн., погашення якого забезпечено за рахунок нерухомого майна, визначеного у іпотечному договорі №58-02/19 від 10 вересня 2007, який укладено між ПАТ "АК Промінвестбанк" та [PERSON] і [PERSON] . На думку ТОВ «Кредитні ініціативи» наявність у [PERSON] непогашеного боргу за кредитним договором №58-02/18 від 10.09.2007р. у розмірі 14\~463\~771, 61 грн. надає ТОВ «Кредитні ініціативи» право звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, загальною площею 601,6 кв.м., житловою площею 99,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з житлового будинку, зазначеного в схематичному платні літерою «Н», гаражу - літерою «О», мостіння -1, огородження - № 1-3; земельну ділянку, загальною площею 0,0492 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0017; земельну ділянку, загальною площею 0,0883 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0015. Згідно з ч.1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Третьої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у постанові\~від 03\~лютого 2025,\~справа № 185/10500/2 визначив, що порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи. Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. У п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 зазначено, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19). За змістом статей 575, 577 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з абзацом 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1, 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. За змістом ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Підстави припинення іпотеки визначені ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки, крім встановлених законом випадків, коли відчуження предмета іпотеки заборонено. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а, саме земельної ділянки загальною площею 0,0492 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0017 та земельної ділянки, загальною площею 0,0883 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0015, іпотека припинена 31 січня 2014 на підставі ухвали суду, серія та номер: 520/5458/13-ц, видана 15 січня 2014, видавник: Київський районний суд м. Одеси (суддя Салтан Л.В.); рішення суду, (заочне), серія та номер: 520/5458/13-ц, виданий 16.12.2013, видавник: Київський районний суд м. Одеси (суддя Салтан Л.В.). Відомості стосовно припинення іпотеки внесено до реєстру: 31 січня 2014 державним реєстратором Рубан Майя Олександрівна, Одеське міське управління юстиції, Одеська обл., індексний номер рішення: 10548440. Щодо домоволодіння, загальною площею 601,6 кв.м., житловою площею 99,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з житлового будинку, зазначеного в схематичному платні літерою «Н», гаражу - літерою «О», мостіння -1, огородження - № 1-3, то згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, іпотека припинена 31 січня 2014 на підставі ухвали суду, серія та номер: 520/5458/13-ц, виданий 15.01.2014, видавник: Київський районний суд м. Одеси (суддя Салтан Л.В.); рішення суду (заочне), серія та номер: 520/5458/13-ц, виданий 16.12.2013, видавник: Київський районний суд м. Одеси (суддя Салтан Л.В.) Відомості внесено до реєстру: 31 січня 2014 державним реєстратором Рубан Майя Олександрівна, Одеське міське управління юстиції, Одеська обл., індексний номер рішення: 10549781. 01 грудня 2014 Апеляційний суд Одеської області ухвалив рішення у справі №520/5458/13-ц, яким заочне рішення\~Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року у справі №520/5458/13-ц було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви\~ [PERSON] та [PERSON] до Публічного акціонерною товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договору поруки припиненим та визнання договору іпотеки недійсним - відмовлено. Але, станом на дату звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду з позовом стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні відомості про обтяження іпотекою домоволодіння та земельних ділянок на які позивач просить суд звернути стягнення так само як і відсутні відомості щодо заборон. 09 серпня 2017 право власності на домоволодіння, загальною площею 601,6 кв.м., житловою площею 99,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з житлового будинку, зазначеного в схематичному платні літерою «Н», гаражу - літерою «О», мостіння -1, огородження - № 1-3 перейшло до [PERSON] . Підставою реєстрації права власності визначено договір дарування, серія та номер: 1598, виданий 09 серпня 2017, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Осінцева В.М. 09 серпня 2017 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0492 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0017 та земельну ділянку, загальною площею 0,0883 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110136900:33:012:0015 перейшло до [PERSON] . Підставою реєстрації права власності визначено договір дарування, серія та номер: 1604, виданий 09.08.2017, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Осінцева В.М. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 55 Закону України «Про нотаріат», при посвідченні договорів про відчуження або заставу житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, транспортних засобів перевіряється відсутність будь-якої заборони відчуження або арешту майна. У разі наявності заборони відчуження майна, обтяження його іпотекою договір про відчуження такого майна посвідчується за згодою кредитора, крім встановлених законом випадків, коли відчуження такого майна заборонено. За змістом п. 6 ч. 1, абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови в державній реєстрації прав. Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зазначений принцип лежить в основі доктрини\~venire contra factum proprium\~(заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі -\~"non concedit venire contra factum proprium"\~(ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Згаданий принцип римського права\~"venire contra factum proprium"\~є вираженням\~"equitable estoppel"\~- однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на\~"principles of fraud"\~та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. З урахуванням встановлених судом обставин відчуження у власність [PERSON] спірних домоволодіння та земельних ділянок а, саме за відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна заборон на відчуження нерухомого майна та обтяження його іпотекою, суд вважає доведеним факт добросовісності придбання та володіння [PERSON] вказаними об`єктами нерухомого майна. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 сформульовано висновок, відповідно до якого добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року при розгляді справи 922/2416/17 конкретизувала висновок викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, а саме конкретизація полягала у тому, що: - скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення; - виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення; - виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; - запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; - за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12- 127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню; - при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження. У випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було є вимога про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. При цьому позивач має довести недобросовісність набувача майна. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України «Про іпотеку» вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частини шоста та сьома статті 3 Закону № 898-IV). Отже, за вказаних умов забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема, в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Суд звертає увагу на те, що за встановлених судом фактичних обставин справи, належним способом захисту прав позивача є вимога про визнання права іпотеки стосовно нерухомого майна, проте такої позовної вимоги позивачем не заявлено. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та постанові від 15 березня 2023 року по справі №725/1824/20, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного прав, що є самостійною підставою для відмови у позові. Суд також звертає увагу, що у відзивах на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] , поданих до суду їх представниками, міститься заяви про застосування строку позовної давності. Суд застосовує строк позовної давності лише у випадку, якщо наявні підстави для задоволення позовних вимог, проте на час розгляду спору строк позовної давності сплив. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній Касаційним господарським судом у постанові від 20 квітня 2020 у справі №19/49-10. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав обрання неналежного способу захисту, заяви відповідачів про застосування строку позовної давності судом не розглядаються. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed