Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Представниця Какун А.С., яка діє на підставі довіреності без номера від 05 грудня 2024 року в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернулась до суду із з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором позики № 79717234 в розмірі 24\~000,00 грн,, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 18\~000,00 грн сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що 26.02.2024 між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Банк») та [PERSON] , у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію» укладений Договір позики №79717234. Згідно з п.1 договору, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послугою, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ\~«1 Банк», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. 14.06.2021 ТОВ «1 Банк» та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ\~«1 Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Вказаний договір згідно змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди №7 від 13 червня 2022 року є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна сторона не направить письмове повідомлення про розірвання договору за однин місяць до закінчення строку договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Відповідно до Реєстру боржників №27 від 19.07.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24\~000, 00 грн, з них 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000,00 грн сума заборгованості за відсотками. Представниця позивача зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. З огляду на наведені обставини представниця позивача просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за договором позики № 79717234 в розмірі 24\~000,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 18\~000,00 грн сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2025 року позовна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнята до розгляду. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.03.2025 від представниці відповідача, яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ №1365230 від 02.03.2025, на адресу суду через систему «Електронний суд» отриманий відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Зокрема, сторона відповідача вказує на відсутність доказів наявності заборгованості, зокрема, які свідчать про перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, а також на відсутність підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору. Окрім того, представниця відповідача вказує на неправомірність нарахованих відсотків. Зокрема, зазначає, що відповідно до умов укладеного договору №79717234 від 26.02.2024, сторони обумовили строк кредиту 30 днів, тобто до 26.03.2024. Відповідно, розмір відсотків за умовами договору становить 4\~500, 00 грн за період з 26.02.2024 по 26.03.2024, виходячи з розрахунку 2,5 % (відсотки фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом)х30 днів (строк позики). Також представниця звертає увагу, на те, що договором №79717234 та графіком платежів передбачена сума до повернення 10\~500,00 грн, а не 24\~000,00 грн. У відзиві представниця також вказує на відсутність доказів відступлення права вимоги та факту набуття права вимоги, звертає увагу, на те, що не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «1 БАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором № 79717234 наданий позивачем витяг з Реєстру прав вимоги № 27 від 19.07.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 зважаючи на те, що у цьому витязі зазначені лише прізвище позичальника, номер кредитного договору та сума боргу, але не вказані дата кредитного договору, станом на яку дату нарахована заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу на етапі відступлення права вимоги. Також у відзиві представниця вказує, що відповідач перебуває на військовій службі, на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом такої категорії осіб не нараховуються. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором не підлягають задоволенню в повному обсязі. 07.03.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» представницею позивача Совою Ю.М., яка діє на підставі довіреності від 05.12.2024 року надіслана відповідь на відзив, згідно якої представниця просить прийняти відповідь на відзив на позовну заяву разом з додатками по справі до розгляду та долучити їх до матеріалів справи, а відзив залишити без розгляду, посилаючись на те, що обґрунтування наведені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступні обставини. Зокрема, щодо нарахування відсотків сторона позивача зазначає, що у договорі №79717234 від 26.02.2024 укладеного між ТОВ «1 БАНК» та відповідачем, передбачена сума позики 6\~000,00 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка (базова)/день становить 2,5 %. Відповідно до п. 4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою. Зазначає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій наданий кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів. Зі сторони відповідача при укладені договору жодних заперечень з приводу умов договору не було. Представниця зазначає, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору. З підстав невиконання відповідачем умов вищевказаного договору відповідно до вимог ст. 526, ст. 1046, ст.1054 ЦК України, нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов вищевказаного договору є правомірним і відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Щодо переходу права вимоги сторона позивача, посилається на те, що перехід права вимоги за Договором позики №79717234 відбувся відповідно до діючого Договору факторингу №14/06/21, що є правомірним і відповідає чинному законодавству. Також представниця зазначає, що відповідачем факт укладення кредитного договору у відзиві не спростовується, а навпаки безпосередньо визнається укладення ним кредитного договору з первісним кредитором, а відповідно, він визнає отримання за даним договором коштів та визнає свою обізнаність щодо умов кредитного договору. В підтвердження укладення договору факторингу між первісним кредитором та позивачем представниця просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію №374 від 26.07.2024. Зазначає, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею. Водночас вказує, що відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів, а лише посилається на відсутність доказів, які б це підтверджували, хоча будучи власником карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Зазначає, що з метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісних кредиторів з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за укладеними договорами, станом на 07.03.2025 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідь не надходила. Також представниця позивача звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано жодних доказів, що підтверджують статус військовослужбовця та проходження ним військової служби. З приводу заявлених вимог представниці позивача у відповіді на відзив, щодо залишення без розгляду відзиву на позовну заяву відповідача у справі, вважаю за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 29.01.2025 відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк\~з дня\~вручення копії\~даної ухвали\~для подання\~відзиву на\~позовну заяву. За\~інтернет\~посиланням\~https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html?barcode=0610227984263, що перебуває у відкритому доступі, судом встановлений шлях поштового відправлення із надісланою [PERSON] ухвалою про відкриття провадження у справі, згідно з яким встановлено, що така фактично була вручена одержувачу 20.02.2025. Стороною відповідача відзив поданий суду 03.03.2025, тобто в межах строків встановлених в ухвалі суду від 29.01.2025, а тому підстав для залишення відзиву без розгляду немає. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не забезпечило явку представника в судове засідання. Разом з відповіддю на відзив представниця заявила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та його представниця, в судове засідання не з`явились. Разом із відзивом на позовну заяву представниця заявила клопотання про розгляд справи за їх із відповідачем відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання усіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини. 26.02.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладений Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79717234, який підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 36322. Згідно п. 1 вказаного Договору, позикодавець ТОВ «1 БАНК» зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. За умовами п. 2 Договору позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 26.03.2024 під процентну ставку 2,5 % на день, орієнтовна загальна вартість позики становить 10 500,00 грн. Підписанням Договору позики №79717234 від 26.02.2024, відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documcnts-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена\~ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», до моменту підписання договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documcnts-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п. 5.1, 5.3 Договору). Відповідно до п. 21 Договору, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням ІТС, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно\~ЗУ «Про електронну комерцію». Підписаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Із Додатку №1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79717234 від 26.02.2024 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 36322, вбачається, що сума кредиту за договором/погашення суми кредиту становить 6 000 грн, кількість днів у розрахунковому періоді становить 30 днів, проценти за користування кредитом\~4\~500, 00 грн, загальна вартість кредиту\~10 500,00 грн. Разом з тим, відповідно до п.4 договору сторони відповідно до ст. 1048 ЦК України домовились про те, що у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повернення позики в останній день строку користування позикою, позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій (у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування позикою) протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховується проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3 п. 2 Договору. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «1 БАНК» (Клієнт) укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого клієнт передав (відступив) фактору за плату, а фактор прийняв належні права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (абз. 2 п.п. 1 договору факторингу). Пунктом 1.2 договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 28.07.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БАНК» підписали Додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021. Сторони погодили внести зміни до п.1.3 договору та викласти його в наступній редакції: «клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимоги чинного законодавства». 13.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БАНК» підписали додаткову угоду №7 до Договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, відповідно сторони домовились викласти п. 9.1 Договору в наступній редакції: «9.1 Даний договір вважаться укладений і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік». Пунктом 2 додаткової угоди №7 визначено, що ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частино договору. 19.07.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БАНК» підписана додаткова угоду №31 до Договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, згідно умов п. 1 додаткової угоди «загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №27 від 19 липня 2024 року становить». Слід звернути увагу, що згідно вказаної додаткової угоди загальна сума права відступлення не вказана. Актом прийому-передачі Реєстру Боржників №27 від 19.07.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, «Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників №27 у кількості ______, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 від Клієнта до Фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей». Згідно витягу з реєстру боржників №27 від 19.07.2024 до Договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 вбачається передача Фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за договором позики №79717234, у розмірі 24\~000,00 грн, з яких: 6\~000,00 грн\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 18\~000,00 грн\~сума заборгованості за відсотками. Згідно наданого розрахунку заборгованості за Договором позики №97917234 від 26.02.2024 за період з 19.07.2024 по 31.12.2024 загальна сума заборгованості становить 24 000,00 грн, з них 6 000,00 грн сума за основною сумою боргу та 18\~000,00 грн сума заборгованості за відсотками. Вказаний розрахунок наданий за підписом представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3\~статті 77 ЦПК України\~визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 статті 1046\~ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи Договір позики №79717234 від 26.02.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, зокрема згідно договору позики №79717234 від 26.02.2024, що без ознайомлення з Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку про належне укладення договору позики, шляхом проставляння електронних цифрових підписів сторін. За приписами п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за договором позики. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц від 25 травня 2021 року. Відповідно до пункту 1 статті 13\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції також здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Згідно із ст. ст. 22, 25\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України. Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду посилається на те, що 26.02.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79717234, за умовами якого відповідач повинен був отримати кошти в сумі 6 000,00 грн, строком на 30 днів, зі встановленням реальної річної процентної ставки 114432,08 % в розрахунку 2,50 % - денна процента ставка/день та 2,70 % - процентна ставка за понаднормове користування позикою за день. За умовами договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника із використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Вказаний договір підписаний електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Як зазначалося, що доказом надання позикодавцем позичальнику грошових коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів. Однак, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надані первинні документи, як б засвідчили факт перерахування грошових коштів відповідачу в розмірі передбаченому договором позики, та те, що відповідач ці кошти отримав. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за договором не є достатніми доказами наявності заборгованості та її розміру, оскільки будь-які докази перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладених договорів позивачем не надані. Розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Інші докази позивачем не надані. З приводу поданих стороною позивача пояснень у відповіді на відзив, щодо неможливості подання доказів, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею та те, що відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів, а лише посилається на відсутність доказів зазначаю наступне. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати у позивача докази. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18, від 3 серпня 2022 року у справі №156/268/21. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту та первинних документів, а правом звернення з клопотанням про витребування таких позивач не скористався, перевірити розмір заборгованості є не можливим. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Будь-які інші докази щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеним договором позики позивачем суду не надані. Щодо відступлення права вимоги зазначаю наступне. Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12). Однак позивачем, всупереч наведеному, не надано суду реєстру боржників до додаткової угоди №31 від 19.07.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, з якого можна було б встановити боржника за договором позики №79717234 від 26.02.2024, зокрема відповідача [PERSON] , натомість позивачем долучено лише витяг з реєстру боржників №27 до договору факторингу № 14/06/21 про заборгованість [PERSON] за договором позики №79717234 в сумі 24 000,00 грн, які не містять підписи уповноважених осіб та печаток клієнта та фактора, а сформовані, підписані та скріплені печаткою лише представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», відтак не відповідають вимогам, встановленими договорами факторингу щодо форми реєстрів прав вимоги, а відтак не є достовірними доказами відступлення права вимоги до відповідача. З наведеного вбачається, що позивач не надав достовірних доказів на підтвердження переходу до нього права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики від первісного позикодавця - ТОВ «1 БАНК», що є його процесуальним обов`язком. З приводу звільнення від сплати відсотків за користування кредитом у зв`язку з тим, що відповідач є військовослужбовцем судом до уваги не беруться, так як в підтвердження вказаного факту стороною відповідача не надано жодних підтверджуючих документів. Разом із відповіддю на відзив в підтвердження укладення договору факторингу між первісним кредитором та позивачем представниця позивача просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію №374 від 26.07.2024. З цього суд приходить до висновку про те, що надані стороною позивача докази свідчать про наявність існування договірних відносин між фактором і первісним кредитором, однак вони не доводять факт виникнення боргових зобов`язань відповідача перед ТОВ «1 БАНК», що з урахуванням позиції сторони відповідача, які у відзиві звернули увагу на те, що відсутні первинні бухгалтерські документи, як докази на підтвердження виконання договору позики зі сторони позикодавця, зважаючи на принцип змагальності мав обов`язок довести позивач, однак його не виконав. Таким чином,\~приходжу до\~висновку,\~що вимоги\~позивача щодо\~стягнення із\~ [PERSON] \~заборгованості за\~договором позики\~(на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики)\~№79717234\~від 26.02.2024\~в розмірі\~24\~000,00\~грн є\~безпідставними та\~необґрунтованими,\~а тому\~позов про\~стягнення із\~ [PERSON] \~заборгованості за\~договором позики\~не підлягає\~до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed