Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання в розмірі 46153,46 грн, з яких сума основного боргу 27181,03 грн, 3% річних в сумі 4197,79 грн, інфляційні збитки в розмірі 14774,61 грн та судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювальних періодів з січня 2017 року по 2024 рік надавало теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , де, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстровані у житловому приміщенні/будинку осіб №4016 від 06 червня 2023 року, наданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур зареєстрованими користувачами є: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач на підставі особового рахунку № [NUMBER] повинен був сплачувати за надані послуги щомісячно. Однак, оплата за ці послуги не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим станом на 20 червня 2023 року з`явився борг перед позивачем у сумі 35100,00 грн. за період з 01 січня 2017 року по 20 червня 2023 року. Даний борг було реструктуризовано шляхом укладання зі споживачем [PERSON] договору про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання №50/2023р./Ц.О.А. строком на 12 місяців. Пунктом 3 цього договору підприємство КП «Теплоенерго» має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Відповідно до пункту 3.2 вищезгаданого договору споживач здійснює оплату не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 3.3 передбачено, що у разі несвоєчасної сплати, підприємством КП «Теплоенерго» буде нараховуватись пеня в розмірі від 0,01% до 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше ніж 100% від загальної суми заборгованості. Таким чином, перебіг строку виконання зобов`язання починається з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку з урахуванням положень ст. 258 ЦК України, сума заборгованості за надані послуги теплопостачання за вказаною адресою складає: сума боргу на момент укладання договору про реструктуризацію заборгованості 35100,00 грн, сума боргу на момент подання позовної заяви, а саме на 01 січня 2025 року 27181,03 грн, інфляційне збільшення суми боргу 14774,61 грн, 3% річних від суми боргу 4197,79 грн. Загальна заборгованість складає 46153,43 грн. Отже, відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Порушення відповідачем договірних зобов`язань ставить позивача в скрутне фінансове становище, ускладнює виконання основного завдання, поставленого перед позивачем, а саме забезпечення надійної та стійкої експлуатації тепломереж з метою безперебійного та якісного постачання тепла всім споживачам, які входять у сферу обслуговування. Таким чином, протиправними діями відповідача порушені норми матеріального права, що регулюють відносини в сфері теплопостачання, внаслідок чого позивач змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою судді від 10 лютого 2025 року відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судові засідання призначені на 10 березня 2025 року, на 31 березня 2025 року. Представник позивача 12 березня 2025 року надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучі належним чином повідомлений про день та час розгляду справи шляхом надсилання повістки рекомендованими поштовими відправленнями, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, у судове засідання двічі не з`явився, будь-яких клопотань не надав. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що предметом господарської діяльності позивача - КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є, зокрема, надання послуг з забезпечення населення послугами теплопостачання, про що зазначено у п. 2.2. Статуту Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 22.09.2021 №122/10. На ім`я відповідача [PERSON] для оплати послуг із теплопостачання Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради відкритий особистий рахунок № [NUMBER] щодо житла за адресою: [ADDRESS] . Відповідач на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] повинен оплачувати надані послуги щомісячно. Однак оплата за ці послуги не здійснювалася відповідачем належним чином, у зв`язку з чим станом на 20 червня 2023 року у нього утворився борг перед позивачем у сумі 35100,00 грн. Зазначений борг реструктуризований шляхом укладання зі споживачем [PERSON] договору про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання від 20 червня 2023 року №50/2023р./Ц.О.А. строком на 12 місяців. Пунктом 3 цього договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору підприємство КП «Теплоенерго» має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Умови договору реструктуризації не були виконані відповідачем. Згідно з наданою позивачем довідкою та розрахунком заборгованості по особовому рахунку, оформленому на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у споживача послуг з надання теплоенергії наявна заборгованість станом на 01 січня 2025 року в сумі 46153,43 грн, з яких: основний борг - 27181,03 грн, інфляційні збитки - 14774,61 грн, 3% річних - 4197,79 грн. Доказів на спростування наявності заборгованості відповідачем суду не надано. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які діяли на момент початку виникнення заборгованості (далі Правила №630), Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії»(далі Правила №830) тощо. Згідно зі статтею 1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.ст. 19, 19-1\~ЗУ «Про\~теплопостачання» від\~02\~червня 2005\~року №2633-IV (далі Закон №2633-ІV) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Відповідно до ст. 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23 березня 2018 року №226 [PERSON] з сім`єю з 2 чоловік було видано ордери від 02 квітня 2018 року №0000000553 та від 23 грудня 2022 року №0000000820, на право заняття жилого приміщення жилою площею 18,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Довідкою від 06 червня 2023 року №4016, а також відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 07 лютого 2025 року підтверджується, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зі сплати послуг за опалення якої вирішується питання у цій справі, на його ім`я відкритий особовий рахунок, тобто він є споживачем послуг за адресою місця свого проживання. Інші повнолітні особи за зазначеною адресою не зареєстровані. Пунктом 18 Правил №630 визначено порядок обліку та оплати послуг. Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з частиною 1 статті 12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19\~Закону України\~«Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Отже, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Оскільки відомостей про те, що від відповідача позивачеві подавалися будь-які заперечення та пропозиції щодо договірних відносин, не встановлено, більш того, сторони укладали договір від 20 червня 2023 року №50/2023р./Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості, слід вважати, що у спірний період між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та положень ст. 11 ЦК України, що обумовило виникнення у відповідача зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії на користь позивача. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.\~525\~ЦК України не допускається, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачам теплову енергію. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд дійшов висновку про доведеність позивачем наявності заборгованості відповідача перед ним. Факт отримання наданих послуг та несплати за них відповідачем не оспорюється. З розрахунку, доданого до позовної заяви, вбачається, що за період з 01 січня 2017 року по 01 січня 2025 року за особовим рахунком відповідача наявна заборгованість з оплати послуг теплопостачання в розмірі 27181,03 грн, і ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань зі сплати послуг за теплопостачання, з нього на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 14774,61 грн та 3% річних в розмірі 4197,79 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позову сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн. Оскільки судом вимоги позивача задовольняються повністю, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто сплачений судовий збір повністю.

Outcome: approved