Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс») звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22035000103474. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 27.12.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22035000103474, на виконання умов якого відповідач в період з 27.12.2018 по 14.12.2021 отримав кредитні кошти в загальному розмірі 49\~600 грн. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/2021, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило на користь [PERSON] право вимоги до за кредитним договором № 22035000103474. Як вказує позивач, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за [PERSON] обліковується заборгованість в сумі 46\~115,44 грн по тілу кредиту, 4\~144,57 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 20\~832 грн борг по комісії. У зв`язку з простроченням виконання основного зобов`язання, відповідачу на суму основного боргу по тілу кредиту нараховано 1\~631,70 грн індексу інфляції та 265,32 грн 3% річних. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судові засідання не з`явились, 04.12.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача адвоката Козаченко С.А., за змістом якого відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки позивачем не додано до матеріалів справи первинних бухгалтерських документів на підтвердження надання відповідачу кредиту в заявленій до стягнення сумі боргу. Також вказує, що позивач не повідомив відповідача у 10-денний строк про відступлення права вимоги. Крім того, заявою від 19.02.2025 представник відповідача просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено судом з матеріалів справи, 27.12.18 між АКЦІОНЕРНИМ\~ТОВАРИСТВОМ «БАНК\~КРЕДИТ ДНІПРО»\~(Банк)\~та [PERSON] (Клієнт) укладено кредитний договір № 2203500103474, за умовами якого (п. 1.1. договору) Банк зобов`язався надати Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором. Згідно з п. 1.2. договору, сума кредиту становить 49\~600 грн, строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення 27.12.2023, цільове призначення на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і нараховується в розмірі 0,001% річних на строкову заборгованість за кредитом та 56% на прострочену заборгованість за кредитом. За змістом п. 1.3. наведеного вище договору, Банк формує Графік платежів, який викладено у розділі 4 цього договору, із зазначенням суми погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячні комісії. Відповідно до п. 1.4 договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок Клієнта. Платежі з\~погашення заборгованості\~за кредитом,\~сплати процентів\~за користування\~кредитом та\~щомісячної комісії\~за обслуговування\~кредиту здійснюється\~у вигляді\~щомісячних ануїтентних\~платежів.\~Дата погашення\~та розмір\~обов`язкового платежу,\~визначені в\~Графіку платежів,\~який викладений\~в розділі\~4\~цього договору.\~Погашення заборгованості\~Клієнт здійснює\~шляхом зарахування\~коштів у\~сумі обов`язкового\~платежу на\~рахунки в АТ «Банк Кредит Дніпро». За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено виникнення між сторонами кредитних правовідносини, в яких сторони погодили всі істотні умови кредитного договору суму кредиту, відсотки за користування кредитом та строк виконання зобов`язання. З матеріалів\~справи слідує,\~що зобов`язання\~з надання\~відповідачу в\~період з\~27.12.2018\~по 14.12.2021\~кредитних коштів\~в загальній\~сумі 49\~600\~грн на\~підставі укладеного\~кредитного договору\~від 27.12.2018\~№ 2203500103474\~виконані АТ\~«Банк Кредит\~Дніпро» в повному обсязі шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок відповідача за № [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», що підтверджується наявними в матеріалах цієї справи Виписками по особовому рахунку за вказаний вище період. \~ \~ \~ \~Наведені вище Виписки по особовому рахунку відповідача за період з 27.12.2018 по 14.12.2021 засвідчені посадовою особою АТ «Банк Кредит Дніпро» та скріплені відтиском печатки Банку, а тому є первинними бухгалтерськими документами в розумінні норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». У зв`язку з чим, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності підпису та печатки банку на наданих позивачем Виписках по особовому рахунку судом визнаються необґрунтованими та відхиляються судом. Згідно з статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом та комісії у строк, визначений у договорі в повному обсязі не повернув, чим порушив умови договору. \~ \~ \~ \~Так, за розрахунком АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 70), за [PERSON] обліковується заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 46\~115,44 грн., 4\~144,57 грн. відсотків за користування кредитом за період з 29.12.2018 по 14.12.2021 та 20\~832 грн несплаченої комісії, нарахованої за період з 28.01.2019 по14.12.2021. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «Цикл Фінанс» (Фактор) було укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до умов п. 1 якого Фактор передав грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступив Факторові право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, Фактор замінив Клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набув прав грошових вимог Клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за кредитними договорами. Відповідно до наявного в матеріалах цієї справи Витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 15.12.2021 №15/12/21 АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступило) ТОВ «Цикл Фінанс» право вимоги за кредитним договором від 27.12.2018 № 2203500103474. Отже, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 27.12.2018 № 2203500103474 в сумі 46 115,44 грн. за основною сумою кредиту, 4 144,57 грн. відсотків за користування кредитом та 20 832 грн несплаченої комісії. Судом при розгляді справи враховано, що в даному випадку, в спірних правовідносинах, нараховані відсотки за користування кредитом не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту, розмір яких визначається договором. Перевіривши розрахунок\~відсотків за\~користування кредитом\~за період\~з 29.12.2018\~по 14.12.2021\~в загальній\~сумі 4\~144,57\~грн.\~та 20\~832\~грн несплаченої\~комісії,\~нарахованої за\~період з\~28.01.2019\~по14.12.2021,\~суд дійшов\~висновку про\~його обґрунтованість\~та відповідність\~умовам укладеного кредитного договору від 27.12.2018 № 2203500103474, який підписаний відповідачем без жодних претензій та зауважень. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем та його представником суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання прийнятих на себе зобов`язань, встановлених умовами кредитного договору. Судом визнаються неспроможними доводи представника відповідача з посиланням на норми ч. 2 ст. 516 ЦК України, за змістом якої, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Жодних доказів належного виконання боржником свого обов`язку за кредитним договором від 27.12.2018 № 2203500103474 первісному кредиторові (АТ «Банк Кредит Дніпро») матеріали цієї справи не містять та відповідачем, в обґрунтування своєї позиції, не надано. Представником відповідача в ході розгляду цієї справи подано заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов?язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п?ята цієї статті). Оскільки у договорі встановлюються окремі зобов?язання, які деталізують обов?язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов?язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А тому, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обов?язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та враховується судом при розгляді цієї справи відповідно до положень ст. 263 ЦПК України. Судом встановлено, що у розділі 4 кредитного договору сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов?язань (внесення щомісячних платежів по тілу кредиту, процентів за користування кредитом та комісії), що входять до змісту зобов?язання, яке виникло на основі договору, тобто невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. З матеріалів\~справи слідує,\~що [PERSON] \~припинив виконувати\~щомісячні зобов?язання\~з погашення\~кредиту, процентів за користування кредитом та комісії 27.03.2019 - дата здійснення останнього платежу, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом ТОВ «Цикл Фінанс» звернулось 18.07.2024 (документ сформовано в системі «Електронний суд»). Також, з огляду на Графік платежів, визначений у розділі 4 кредитного договору, останньою датою внесення щомісячного платежу визначено 27.12.2023. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати"). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Крім того, пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. З огляду\~на викладене,\~враховуючи,\~що Законом\~України від\~30\~березня 2020\~року №\~540-IX\~продовжено строки\~позовної давності\~на час\~дії карантину,\~а у\~період дії\~воєнного стану\~в Україні перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупинився на строк дії такого стану, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з [PERSON] 46 115,44 грн. основного боргу по кредиту, 4 144,57 грн. відсотків за користування кредитом та 20 832 грн несплаченої комісії за наведені вище періоди заявлені в межах строку позовної давності. У зв`язку з чим, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 265,32 грн. за період з 15.12.2021 р. по 23.02.2022 та 1631,70 грн. індексу інфляції за період з 15.12.2021 р. по 23.02.2022 за прострочення виконання зобов`язання по тілу кредиту (розрахунки містяться в матеріалах справи). Розрахунок 3% річних та індексу інфляції здійснений позивачем вірно, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом повністю. Крім того, ТОВ «Цикл Фінанс» у прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 7\~570 грн. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано копії ордеру на надання правничої правової допомоги від 19.12.2023; платіжну інструкцію від 21.06.2024 № 6333 на суму 7\~570 грн; рахунок-фактуру від 21.06.2024 № 215; акт приймання передачі наданих послуг від 21.06.2024 № 215; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 10289/10 від 11 жовтня 2021 року. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7 570 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на корить ТОВ «Цикл Фінанс» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 5 000 грн. У задоволенні іншої частини витрат на правничу допомогу судом відмовляється. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 2\~422,40 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: approved