Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

В червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просив суд зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та встановити позивачу способи участі батька у вихованні та спілкуванні із донькою, визначивши наступний графік спілкування, виховання та проведення часу із дитиною: -кожної другої та четвертої п`ятниці, щомісяця, починаючи із 14-00 год. до 18-00 год. дитина проводить з батьком у громадських місцях, парках, скверах, та інших об`єктах дитячої та розважальної інфраструктури міста Києва, без присутності матері; -кожної першої та третьої суботи, щомісяця, починаючи із 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі, дитина проводить з батьком, в тому числі за його місцем проживання, без присутності матері; місцем передачі дитини батьку та повернення дитини матері є адреса фактичного проживання матері в місті Києві; -щороку влітку у перший тиждень кожного літнього місяця дитина проводить із батьком, у тому числі за його місцем проживання, без присутності матері; -у парні роки, починаючи із 20 грудня поточного року до 02 січня, включно, дитина проводить з батьком, в тому числі за його місцем проживання, без присутності матері; -у день народження батька (щороку [INFO] ) дитина проводить з батьком; у такі свята як Різдво, Великдень, день народження дитини ( [INFO] ) дитина проводить з батьком у непарні роки, в тому числі за його місцем проживання, без присутності матері. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період із 05.09.2003 по 09.09.2022 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Позивач вказує, що з часу народження доньки він постійно був із дитиною, доглядав за нею, забезпечував усім необхідним та донька зростала в умовах батьківської опіки та любові в будинку, де були створені якнайкращі умови для її всебічного розвитку та виховання. Однак, в зв`язку із припиненням фактичних шлюбних відносин між сторонами з травня 2022, відповідач забрала дитину з місця постійного її проживання в будинку, який розташований в Київській області, та переїхала до міста Києва в квартиру, яка належить позивачу. Останній зазначає, що дозволив проживати колишній дружині та доньці у своїй квартирі з метою забезпечення дитини належними умовами для проживання. Однак, відповідач на даний час чинить позивачу перешкоди у спілкуванні із донькою, та він позбавлений можливості в повній мірі реалізувати свої батьківські права. Так, відповідач здебільшого відмовляє позивачу у зустрічах із дитиною, він позбавлений можливості самостійно прогулюватись із дитиною без присутності матері, а коли позивачу вдається побачити дитину, то така зустріч є недовготривалою та лише відповідач вирішує скільки хвилин має тривати ця зустріч. Наведене в сукупності свідчить, що відповідач умисно вчиняє протиправну поведінку, ізолює доньку від батька, остерігається близьких та довірливих стосунків між батьком та донькою, чим фактично діє на шкоду дитині та порушує права позивача, як батька. Останній фактично позбавлений можливості бачитись із дитиною, спілкуватись із нею, хоча бажає приймати активну участь у її вихованні. З огляду на наявність перешкод у спілкуванні із дитиною, а також з метою належного виконання батьківських обов`язків щодо спілкування та виховання спільної доньки, враховуючи потребу дитини у спілкуванні з батьком, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2024, позов було передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2024, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2024, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. У серпні 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила визначити наступний графік спілкування позивача із дитиною із обов`язковою присутністю матері: кожну другу та четверту суботу чи неділю (на вибір позивача) із 09-00 од. до 13-00 год. або із 16-30 год. до 20-00 год.; в святкові дні в аналогічний час за місцем проживання відповідача або на нейтральній території. В обґрунтування заперечень на позов зазначено, що відповідач не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із донькою, батько має можливість зустрічатись із дитиною по мірі можливості всіх сторін з урахуванням інтересів дитини та відвідування, останньою, садочку та додаткових занять. Відповідач не заперечує проти встановлення чіткого графіку зустрічей позивача із донькою, але цей графік має бути визначений з урахуванням інтересів дитини, та зустрічі мають відбуватись лише в присутності матері, що обумовлено специфічною вадою дитини. На переконання відповідача обґрунтування позову є надуманими, та з огляду на заявлену до стягнення суму витрат на правову допомогу, направлений на поставлення відповідача ще в більшу фінансову залежність від позивача. Наведене в сукупності свідчить, що позов та запропонований позивачем графік побачень не відповідає інтересам дитини, а відтак вимоги позову задоволенню не підлягають. Крім того, представник відповідача просив відмовити в задоволенні вимог позивача про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу з огляду на їх недоведеність та матеріальний стан відповідача. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.11.2024, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно вказав, що наданий органом опіки і піклування висновок не відповідає інтересам дитини та порушує права позивача, як батька, в частині рівності обох батьків щодо виховання дитини. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вказав, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дозволяє дитині проводити вихідні з ним за його місцем проживання, що у свою чергу порушує його права, як батька. Зазначає, що дитина його любить, радіє, коли він приїжджає. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти визначення чіткого графіку побачень позивача із дитиною, однак, зауважив, що ці зустрічі, з огляду на стан здоров`я дитини, мають відбуватись виключно в присутності матері. Відповідач в судовому засіданні вказала, що погоджується з графіком, визначеним органом опіки та піклування, наполягала на побаченнях батька з дитиною лише у її присутності, до досягнення дитиною семирічного віку, що буде відповідати інтересам дитини у повному обсязі. При цьому, зазначила, що самостійно забезпечує дитину та дбає про неї, батько покриває інколи деякі покупки для дитини. Пояснила, що на даному етапі батько лише налагоджує відносини та спілкування з дитиною, тому дитині важливо, щоб поряд була присутня мама. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав висновок про визначення порядку та способів участі у вихованні дитини. З оглядку на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України). За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] із 05.09.2003 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.09.2022 у справі № 358/261/22. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до довідки Іванівського старостинського округу № 5 Обухівського району Київської області від 11.08.2023 № 12/05-24/244, [PERSON] та [PERSON] разом з їх донькою [PERSON] , [INFO] , проживали в період із травня 2012 року по травень 2022 року за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Богуславського районного суду Київської області від 13.03.2008 у справі № 2-239/08. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, складеного 11.10.2022 спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в будинку за адресою: [ADDRESS] , чисто, затишно, усі кімнати облаштовані меблями. У дитини є окрема кімната із меблями, іграшками та книжками, відповідно до віку дитини. Крім того, в акті комісією було вказано, що [PERSON] має можливість та бажання виховувати свою доньку, з якою має теплі батьківські стосунки. Відповідно до довідки-характеристики від 21.04.2022 № 12/05-25/08, складеної т.в.о. старости Іванівського старостинського округу № 5 Обухівського району Київської області, [PERSON] за час проживання в селі характеризується із позитивної сторони, організований, відповідальний, спокійний та врівноважений. В селі користується авторитетом, працьовитий та товариський. Конфліктних ситуацій та скарг від сусідів за весь час проживання не надходило. Відповідно до відгуку про пацієнта, складеного 21.04.2022 лікарем КНП Миронівської міської ради «Миронівський центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] , перебуваючи під наглядом сімейного лікаря, завжди дуже коректний, ввічливий, пунктуальний. Факти негативних та конфліктних ситуацій не було, та [PERSON] приймає активну участь у догляді за донькою. Відповідно до довідки ОСББ «Яскравий-2» від 16.05.2022 № 475, [PERSON] фактично проживає разом із донькою за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 24.09.2019 р. Ухвалою Облонського районного суду м. Києва від 20.02.2024 у справі № 756/7689/23, затверджено мирову угоду, укладену 20 лютого 2024 року між [PERSON] та [PERSON] по цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання за особами права користування житлом, та сторони дійшли згоди, зокрема, що [PERSON] тимчасово має право користуватися квартирою [ADDRESS] (проживати в ній) до добудови та введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] та додатково 6 місяців після введення в експлуатацію вказаного вище будинку для надання можливості [PERSON] протягом цих шести місяців вирішити питання для проведення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] , як батько дитини, бере на себе обов`язок протягом 6 (шести) місяців після введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] здійснити ремонт (оздоблення) дитячої кімнати у вищезазначеній квартирі. Крім того, зі змісту мирової угоди, укладеної між сторонами, вбачається, що за взаємною згодою сторін, батьки, як законні представники спільної дитини [PERSON] , [INFO] , домовилися, що донька буде проживати у квартирі [ADDRESS] до добудови та введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] з матір`ю дитини та додатково 6 місяців після добудови та введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] , а в подальшому місце проживання дитини визначать спільно батьки, а у разі спору - згідно судового рішення. У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про встановлення способів участі батька у спілкуванні і вихованні дитини [PERSON] з огляду на неможливість домовитись із матір`ю дитини щодо участі батька у вихованні спільної доньки. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.04.2023 у справі № 756/8438/22, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 26.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, складеного 21.08.2024 спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , чисто, зроблено ремонт, наявне пічне та газове опалення, водопостачання та водовідведення. Для дитини облаштована окрема кімната із меблями, та створено усі умови для комфортного проживання та перебування дитини. Так, при вирішення заявлених позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд, при встановленні способу спілкування, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) вказала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, та у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Судом встановлено, що позивач виявляє активне бажання спілкуватись та зустрічатись із донькою, та в ході розгляду справи сторонами не було заявлено клопотання про проведення судової психологічної експертизи стану дитини та встановлення негативного впливу батька на неї, а відтак у суду відсутні підстави для усунення його від спілкування з дитиною. Суд вважає, що батькам дитини слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька із донькою. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що з боку відповідача дійсно періодично чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною, що зумовило, в тому числі, звернення позивача до органу опіки та піклування із заявою про визначення графіку спілкування із донькою, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод відповідачкою у спілкуванні позивача з дитиною є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Визначаючи способи участі батька у вихованні дитини у даній справі, суд приймає до уваги інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, та вважає, що обґрунтування позовних вимог в частині необхідності визначення участі батька у спілкуванні з донькою та встановлення графіку проведення часу із дитиною є слушними. Крім того, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто чіткої домовленості про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити також порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що спілкування позивача з донькою буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Відповідно до частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.). Суд вважає, що доводи позивача про те, що спілкування батька із донькою повинно відбуватись на даний час без присутності матері не заслуговують на увагу, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що доньці сторін [PERSON] , на даний час 5 років. В матеріалах справи міститься ряд копій медичних документів, які вказують про наявність захворювань у дитини [PERSON] , [INFO] , та, відповідно, періодичного лікування дитини в медичних закладах. Відповідно до висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 104-7952 від 09.10.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати визначити суду способи участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом спілкування з нею у такому порядку: до досягнення дитиною семирічного віку: щосуботи з 10-00 год. по 13-00 год. в присутності матері дитини; після досягнення дитиною семирічного віку, за згодою дитини: щосуботи із 10-00 год. по 13-00 год., без присутності матері; перший тиждень зимових канікул; кожен другий тиждень червня, липня та серпня; святкування дня народження дитини проводити за участю обох батьків. Зі змісту зазначеного висновку вбачається, що з огляду на виписки з амбулаторного карти [PERSON] , дитина потребує додаткового догляду та піклування, занять з різними спеціалізованими викладачами та лікарями. Крім того, встановлено, що обоє батьків вживають заходів щодо створення належних житлово-побутових умов для проживання та розвитку дитини. З урахуванням встановлених службою обставин, та наявних у справі доказів, а також, зважаючи на право та бажання батька на спілкування та виховання доньки, суд частково погоджується із вказаними у висновку рекомендаціями щодо встановлення графіку зустрічей дитини із батьком. Щодо посилань відповідача про можливість спілкування батька з дитиною в її присутності, суд приймає до уваги п. 2 ч. 2 ст. 159 СК України, відповідно до якого суд лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. З наявних у справі доказів вбачається, що з огляду на вік дитини - 5 років, її фізичний стан та потреби дитини даного віку, спілкування батька з дитиною, до досягнення останньою семирічного віку повинно відбуватися в межах міста Києва в присутності матері, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та сприятиме поступовому налагоджуванню відносин між батьком та дитиною. Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи (постанови Верховного Суду від 07 серпня 2024 року в справі № 742/3278/23 (провадження № 61-7675св24), від 08 травня 2024 року в справі № 638/1269/23 (провадження № 61-15097св23) та інші). У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків, та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи. Такі висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 13 червня 2024 року в справі № 675/1124/22 (провадження № 61-1049св24), від 29 травня 2024 року в справі № 686/15230/23 (провадження № 61-3812св24) та інших. Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20) наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання, останнього, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Батьками, сторонами у справі, не досягнуто компромісу щодо способів участі батька у вихованні сина, при цьому увага батька у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом його розвитку в психологічному аспекті. Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батьком з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у праві докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що сторони фактично не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, з огляду на ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини (5 років), беручи до уваги, що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідатиме її інтересам. Однак, суд вважає, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини, її віку, фізичного стану здоров`я та має бути таким, що не буде порушувати режиму дня та навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для неї середовища та не заважатиме нормальному існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вік дитини, її стан здоров`я, та те, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, а тому з метою підтримання нормального фізіологічної рівноваги дитини між навчальним процесом та відпочинком, суд, прийнявши частково до уваги висновок органу опіки та піклування, вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо встановлення порядку та способів участі батька у вихованні дитини, визначивши, що до досягнення дитиною семирічного віку побачення батька з дитиною мають відбуватись кожної суботи або неділі щомісяця (за попередньою домовленістю між батьками щодо конкретного дня) із 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. в присутності матері в межах м. Києва; після досягнення дитиною семирічного віку - кожної суботи або неділі щомісяця (за попередньою домовленістю між батьками щодо конкретного дня) із 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. в межах міста Києва без присутності матері; кожен перший тиждень літніх місяців (червня, липня, серпня) в межах міста Києва або за місцем проживання батька, без присутності матері; перший тиждень січня, після Новорічних свят (за попередньою домовленістю між батьками), в межах міста Києва або за місцем проживання батька, без присутності матері; святкування дня народження дитини має відбуватись за участю обох батьків за попередньою домовленістю між ними; святкування дня народження батька ( [INFO] ) має відбуватись за бажанням дитини, в тому числі, за місцем проживання батька, а інших свят - Різдва, Великодня, - за бажанням дитини, в тому числі за місцем проживання батька, та за попередньою домовленістю із матір`ю. Також суд вважає за доцільне встановити необмежене спілкування батька з малолітньою донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини, а також визначити, що у разі хвороби малолітньої дитини, якщо це припадає на день зустрічі з батьком, матір може перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, із врахуванням інтересів дитини, та її стану здоров`я. Слід вказати, що визначені вище способи участі у вихованні та спілкуванні дитини із батьком, на переконання суду, відповідатимуть інтересам дитини, сприятимуть уникненню між сторонами конфліктів, забезпечать спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створять умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку щодо виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із донькою, що відповідатиме вимогам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини. В іншій частині позовних вимог та запропонованих способів участі батька у спілкуванні із дитиною, суд вважає за необхідне відмовити, в зв`язку з їх передчасністю та недоцільністю на даний час з огляду на вік та стан здоров`я дитини. Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на сталу практику Верховного Суду в такій категорії справ, яка вказує на те, що незалежно від вирішення спору, сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини із врахуванням змін поведінки позивача, відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, що буде відповідати, насамперед, засадам якнайкращого забезпечення інтересів дитини ( Постанова Верховного Суду від 29 травня 2024 року в справі № 354/608/15). В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1211,20 грн слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: partial