Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

12.08.2024 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про: - визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 18.12.2019 р. державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори - виконуючою обов`язки державного нотаріуса Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Підгайною О. І., зареєстроване в реєстрі за № 1423, після смерті [PERSON] на спадкоємця [PERSON] щодо спадщини, яка складається із земельної ділянки, площею 2, 5513 га, кадастровий номер 7424488600:07:009:0061; - скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 2, 5513 га, кадастровий номер 7424488600:07:009:0061 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1991514874244, номер запису про право власності 34727767) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, площею 2, 5513 га, кадастровий номер 7424488600:07:009:0061, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі є спадкоємицями після смерті своєї матері, [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема, і земельна ділянка, що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011000 від 15.10.2001 р. Проте, при оформленні своїх спадкових прав позивачам стало відомо, що [PERSON] рішенням Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (16 сесія 23 скликання) від 25.09.2001 р. передано у власність земельну ділянку площею 2, 646 га на території Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 033874 від 17.08.2001 р., зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 62. У зв`язку з тим, що і померлій [PERSON] , і [PERSON] видано Державні акти серії IV-ЧН № 011000 від 15.10.2001 р. та ІІІ-ЧН № 033874 від 17.08.2001 р., що зареєстровані у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за одним і тим самим № 62, на одну і ту саму земельну ділянку, позивачі звернулись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.09.2021 р. у справі № 743/1744/20 позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено: визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 033874, виданий 17.08.2001 р. [PERSON] Сиберізькою сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області на земельну ділянку, кадастровий номер 7424488600:07:009:0061, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сиберізької сільської ради, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 62; скасовано державну реєстрацію державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 033874, виданого 17.08.2001 р. [PERSON] Сиберізькою сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області на земельну ділянку, кадастровий номер 7424488600:07:009:0061, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сиберізької сільської ради, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 62, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1991514874244, номер запису про право власності 34727767). Крім цього, вказаним рішенням суду за [PERSON] та [PERSON] визнано в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] право власності по 1/2 частині земельної ділянки, площею 2, 6473 га, що розташована на території Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011000. У жовтні 2023 року позивачі звернулися до управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради для здійснення державної реєстрації припинення права власності, однак у такій реєстрації було відмовлено з огляду на те, що право власності було зареєстроване на підставі правовстановлюючого документа, відмінного від Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 033874, виданого 17.08.2001 р. Відтак, за переконанням позивачів, захист порушених прав неможливий без звернення з відповідним позовом до суду. Справу передано головуючому судді 14.08.2024 р. 03.09.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.09.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 07.10.2024 р. Витребувано від Першої чернігівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 78/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 13.09.2024 р. до суду надійшла заява третьої особи про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовних вимог, зареєстрована за вх. № 3679/24. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.10.2024 р. витребувано повторно від Першої чернігівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 78/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оголошено перерву у судовому засіданні до 29.10.2024 р. 08.10.2024 р. надійшла витребувана спадкова справа, зареєстрована за вх. № 4103/24. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.10.2024 р. закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.11.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.11.2024 р. судове засідання відкладено до 04.12.2024 р. з метою повторного виклику відповідача в судове засідання всіма відомими засобами зв`язку, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. 04.12.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 10.01.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 13.02.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні. Позивачі, відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач повідомлений в тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської від 19.03.2025 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. З рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.09.2021 р. у справі № 743/1744/20 (набрало законної сили 18.10.2021 р.) вбачається, що рішенням Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області 16 сесії 23 скликання від 25.09.2001 р. було передано безоплатно в приватну власність земельні ділянки згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 15-17). При розгляді даної справи суд встановив, що [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0124023 та [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0189017 були надані земельні частки (пай), в результаті чого останнім були видані Державні акти на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 033874 та серії IV-ЧН № 011000 відповідно. Дослідивши вищевказані державні акти на право приватної власності на землю, судом встановлено, що вони зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під одним номером 62. Проте, з копії додатку до вищевказаного рішення Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому зазначені перелік осіб, яким в процесі розпаювання передано у приватну власність земельні ділянки із зазначенням номеру самої земельної ділянки, відповідно до схеми розміщення земельних ділянок на території Сиберізької сільської ради, встановлено, що [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка під [ADDRESS] . Відтак рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.09.2021 р. у справі № 743/1744/20 позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до Ріпкинської селищної ради та [PERSON] , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Ріпкинська районна державна адміністрація, про визнання державного акту недійсним та визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії IІІ-ЧН №033874, виданий 17.08.2001 р. [PERSON] Сиберізькою сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області на земельну ділянку, кадастровий номер 7424488600:07:009:0061, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сиберізької сільської ради, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 62. Скасовано державну реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 033874, виданого 17.08.2001 р. [PERSON] Сиберізькою сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області на земельну ділянку, кадастровий номер 7424488600:07:009:0061, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сиберізької сільської ради, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 62, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1991514874244, номер запису про право власності 34727767). Визнано за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , право на частину земельної ділянки, площею 2, 6473 га, що розташована на території Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011000. Визнано за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , право на частину земельної ділянки, площею 2, 6473 га, що розташована на території Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011000. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також з інформаційної довідки № 383356832 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що спірна земельна ділянка зареєстрована за відповідачем 18.12.2019 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1432, виданого 18.12.2019 р. (а. с. 22, зворот, - 23). Листом від 03.11.2023 р. № 01-11/4297-1 управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради повідомило [PERSON] , що право власності на спірну земельну ділянку було зареєстроване на підставі правовстановлюючого документа, відмінного від Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 033874, виданого 17.08.2001 р., з одночасним цитуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до яких відомості про речові права, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, не внесені до Державного реєстру прав. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав. Дія абзацу третього цієї частини не поширюється на випадки використання таких відомостей у судових спорах, пов`язаних з визнанням чи поновленням речових прав. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону № 1952 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.09.2021 р. у справі № 743/1744/20 визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії IІІ-ЧН № 033874, виданий 17.08.2001 р. [PERSON] Сиберізькою сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області на земельну ділянку, кадастровий номер 7424488600:07:009:0061, та скасовано державну реєстрацію цього Державного акта позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину № 1423, виданого 18.12.2019 р., підлягають задоволенню. У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі № 731/264/23 зазначено, що «порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами, визначений статтями 116, 118, 122 ЗК України, передбачає вчинення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування відповідних дій та прийняття рішень, а саме: формування земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номера, надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, тощо. Вказані дії та рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування можуть порушувати права інших власників земельних ділянок, а тому визнання незаконними цих рішень і дій, відповідно, може бути способом захисту цивільного права або інтересу. […] Апеляційний суд не врахував, що при частковому накладанні земельних ділянок власник однієї з них може, зокрема, оспорювати відповідне рішення органу місцевого самоврядування й державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку іншого власника». Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18). В силу вищепроцитованих положень ч. 3 ст. 26 Закону № 1952 скасування судом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно має наслідком повернення у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, з огляду на що позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. За положеннями ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 р. № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, в тому числі, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Суд зауважує, що порядок формування спірної земельної ділянки є предметом спору у цій справі та позовна вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки заявлена одночасно з позовною вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, а відтак суд не вбачає перешкод для задоволення цієї позовної вимоги. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. В силу вимог положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved