Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - АТ «Сбербанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» (далі - АТ «Міжнародний резервний банк»), в особі Державного підприємства «Національний фонд інвестицій України» звернулось із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 29.10.2013 між Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є АТ «Сбербанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №164#01017440837 (далі - Договір), відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти на поточні потреби у загальній сумі 60000,00 грн. зі сплатою 33% річних (фіксована процентна ставка) за користування кредитом на строк до 28.08.2017. Відповідно до п.1.1. Договору, передбачено, що позичальник зобов`язується щомісячно 29 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладання цього Договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтет ними платежами в сумі не менше 2331,05 грн. з кінцевим терміном повернення до 28.08.2017. Пунктом 8.3. Договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від Позивальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, а також інші права передбачені законодавством України та/або цим Договором у разі: затримки позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту; перевищення повною сумою заборгованості за кредитом, суми кредиту, який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; істотного порушення позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором (а.с.3-7). Належне виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором забезпечено порукою, згідно з укладеними банком 28.04.2015 Додатковим договором №1, договором поруки №164#01017440837/S-1 відповідно. За вказаним договорам поруки [PERSON] зобов`язався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань, які виникли за вказаним кредитним договором в повному обсязі, в тому числі за повернення кредиту, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором (а.с.8, 14-15). [PERSON] не виконувала зобов`язання за кредитним договором щодо внесення платежів згідно з графіком, тому станом на 17.11.2016 заборгованість за кредитним договором становить 118512,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом 45885,76 грн., проценти за користування кредитом 23639,09 грн., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 37779,26 грн. та пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 11208,49 грн. (а.с.9-10). Враховуючи невиконання зобов`язань за кредитним договором, банк направив позичальнику та поручителям повідомлення-вимоги № № 11647/7/28-3 11648/7/28-3 від 07.10.2026 про дострокове повернення у повному обсязі суми заборгованості за кредитним договором. Відповідачі отримали повідомлення - вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором 11.10.2016, про що свідчать їх підписи на повідомлення про вручення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.11, 16). На день звернення з позовом заборгованість за кредитним договором [PERSON] та [PERSON] не погашена. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №164#01017440837 та договором поруки №164#01017440837/S-1 у розмірі 118512,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом 45885,76 грн., проценти за користування кредитом 23639,09 грн., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 37779,26 грн., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 11208,49 грн. та витрати з оплати судового збору (а.с.1-3). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 17.01.2017 відкрито провадження у справі. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2018 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті (а.с.131-132). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16.10.2019 зупинено провадження до визначення кола спадкоємців та прийняття ними спадщини після смерті відповідача [PERSON] . Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.04.2023 поновлено провадження у справі. Справу призначено до розгляду. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2023 позов АТ «Сбербанк» залишено без розгляду. Постановою Одеського апеляційного суду від 14.03.2024 ухвалу Іллічівського міського суду про залишення позову без розгляду скасовано. Цивільну справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач та його представник про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, до судового засідання позивач свого представника не направив, правом уточнення позову не скористався. Відповідач [PERSON] померла [INFO] під час розгляду зазначеної цивільної справи. Відомостей про видачу свідоцтв про право на спадщину відповідачу [PERSON] чи іншим спадкоємцям суду не надано. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. У заявах наданих до суду розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відзив на позов суду не надав (а.с.49, 144). Суд, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Положеннями ч.1 ст.13, ч.2 ст.264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.1, 7 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] [INFO] по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Перебувала у шлюбі з [PERSON] 1956 р.н., про що свідчить відмітка у паспорті (а.с.12-13). З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). 29.10.2013 Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є АТ «Сбербанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 164#01017440837. Відповідно до його умов [PERSON] отримала кредитні кошти на поточні потреби у загальній сумі 60000,00 грн. зі сплатою 33 % річних (фіксована процентна ставка) за користування кредитом на строк до 28.08.2017. Відповідно до пункту 1.1 Договору позичальник зобов`язується щомісячно 29 числа, яке є розрахунковою датою, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладання цього Договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами у розмірі не менше 2331,05 грн., з кінцевим терміном повернення до 28 серпня 2017 року. Пунктом 8.3 Договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, а також реалізовувати інші права, передбачені законодавством України та/або цим Договором, у разі затримки позичальником сплати частини кредиту щонайменше на один календарний місяць, перевищення повної суми заборгованості за кредитом понад 10 відсотків суми кредиту, що підлягає поверненню, або істотного порушення позичальником будь-яких зобов`язань за цим Договором (а.с.3-8). Додатковим договором №1 та договором поруки № 164#01017440837/S-1 від 28.04.2015 [PERSON] зобов`язався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань, які виникли за вказаним кредитним договором, у повному обсязі. Це включає повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором (пункт 2.1. Договору) (а.с.8, 14-15). [PERSON] не виконувала зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 17.11.2016 її заборгованість становила 118512,60 грн., з яких: 45885,76 грн. основний борг, 23639,09 грн. проценти, 37779,26 грн. пеня за кредитом, 11208,49 грн. пеня за процентами (а.с.9-10). 07.10.2016 банк направив позичальнику та поручителям вимоги № 11647/7/28-3, № 11648/7/28-3 про дострокове погашення боргу. Відповідачі отримали їх 11.10.2016, що підтверджується підписами на повідомленнях про вручення (а.с.11,16). На день подання позову, 30.12.2016, заборгованість за кредитним договором відповідачами [PERSON] та [PERSON] не погашена. [PERSON] померла [INFO] (а.с.151). 28.08.2019 позивач направив до Чорноморської нотаріальної контори Одеської області претензію до спадкоємців [PERSON] , виконавши вимоги статті 1281 ЦК України, проте з уточненим позовом до суду не звернувся (а.с.156-158). Згідно з повідомленням державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори від 21.04.2023, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена 11.11.2019 за претензією АТ «Альфа-Банк». На даний час спадкоємці [PERSON] не звертались до нотаріальної контори для оформлення спадкових справ (а.с.169). 22.11.2021 зареєстровано зміни до Статуту АТ «Сбербанк», згідно з якими банк отримав нове найменування: АТ «Міжнародний резервний банк» (скорочено АТ «МР Банк»). Банк став правонаступником майна та прав попередніх юридичних осіб, зокрема «Сбербанк» і «Дочірній банк Сбербанку Росії». 25.02.2022 на підставі рішення Нацбанку України та Фонду гарантування вкладів було розпочато процедуру ліквідації АТ «МР Банк». Постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 №815-р, державному підприємству «Національний фонд інвестицій України» було передано на праві господарського відання об`єкти права власності Російської Федерації та її резидентів, примусово вилучені в Україні на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11 травня 2022 року, введеного в дію Указом Президента України № 326. Зокрема, 100% акцій акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (АТ «МР Банк») належать державі Україна в особі державного підприємства «Національний фонд інвестицій України» (ЄДРПОУ 44304209). Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно частини 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно із частинами першою та другою статті 554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1, 4 ст.559 ЦК України (редакція на час виникнення правовідносин) Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач направив вимогу про дострокове погашення боргу 07.10.2016. Відповідачі отримали її 11.10.2016, що підтверджується підписами на повідомленнях про вручення. З позовом до суду банк звернувся 30.12.2016. Тому вимога була подана в межах строку дії договору поруки, і порука на час звернення позивача до суду не припинилася (а.с.1-3, 11, 14). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1281 ЦК України (редакція на час виникнення правовідносин), кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. При цьому, приписи ст.1281 ЦК України не передбачають особливих застережень щодо порядку задоволення вимог кредитора в разі смерті боржника після пред`явлення позову під час розгляду справи. Кредитор має право пред`явити вимогу до спадкоємців боржника безпосередньо або через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Вибір конкретного способу пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника є правом кредитора та здійснюється ним на власний розсуд (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №638/1046/14-ц). Встановлено, що кредитор виконав вимоги ст.1281 ЦК України, пред`явивши претензію 28.08.2019 шляхом направлення її до державної нотаріальної контори м. Чорноморська Спадкова справа була відкрита 11.11.2019 за зверненням АТ «Сбербанк», проте спадкоємці не прийняли спадщину, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса (а.с.156-158, 169). Разом із цим, відповідач [PERSON] , будучи чоловіком померлої [PERSON] , прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав з нею на час відкриття спадщини і не відмовився від спадщини у встановлений строк. Це підтверджується його заявами до суду, копією паспорта з відміткою про шлюб, кредитним договором, договором поруки. Як наголошувалось вище, згідно із частиною першою статті 559\~ЦК України порука\~припиняється з\~припиненням забезпеченого\~нею зобов`язання. У наведеній нормі права чітко простежується акцесорність поруки та її додатковий характер, який проявляється у неможливості існування поруки окремо від основного зобов`язання. Вимоги до поручителя можуть бути пред`явлені лише у разі чинності основного зобов`язання та (якщо в договорі не передбачено інше) лише у тому обсязі, що й до основного боржника (пункт 65 правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 638/1046/14-ц). Договір поруки, що міститься у матеріалах справи, не передбачає правонаступництва поручителя, зокрема, не містить положень, які б вказували на його відповідальність за борги після смерті боржника. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Виходячи з положень вищезазначеної норми, законодавець прямо покладає на спадкоємців обов`язок здійснити виконання зобов`язання перед кредитором спадкодавця шляхом одноразового внесення коштів та встановлює максимальний розмір вимог кредиторів, що зобов`язаний задовольнити кожен із спадкоємців і який прирівнюється до вартості майна, отриманого кожним із них в порядку спадкування, а також надає право кредитору звернутись до суду із позовом до спадкоємців про стягнення відповідної грошової суми у разі їх відмови здійснити одноразовий платіж. Відповідно до положень ст.13, 49, 197 ЦПК України право на зміну предмета або підстав позову належить виключно позивачу, і суд позбавлений можливості здійснювати такі зміни з власної ініціативи. Позивач, направивши 28.08.2019 претензію спадкоємцям через державну нотаріальну контору м.Чорноморська, не скористався своїм правом на уточнення позовних вимог, що свідчить про відсутність волевиявлення щодо їх зміни. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлений позов не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, а тому у його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. Щодо відповідача [PERSON] , суд зазначає наступне. Процесуальний статус відповідача в справі залишається незмінним, оскільки він вже є відповідачем як поручитель. Відповідно до ст.55 ЦПК України, заміна сторони її правонаступником здійснюється лише у випадку вибуття первісної сторони з процесу. Оскільки відповідач продовжує брати участь у справі як поручитель, немає необхідності ухвалювати окрему ухвалу про його залучення як правонаступника. Доводи відповідачів щодо застосування до спірних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки умови кредитного договору не були визнані несправедливими або недійсними в судовому порядку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, у задоволенні позову по суті відмовлено, підстави для стягнення судового збору на користь позивача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed