Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 15565 від 21.02.2019 року у розмірі 34370,16 грн та судові витрати у вигляді сплаченого судовий збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмір 9000,00 грн. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 21.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитплюс» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 15565, відповідно до умов якого відповідачці (позичальнику) було надано кредит у розмірі 12500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитплюс» належним чином виконало свої зобовязання за Кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти. В свою чергу, відповідачка заборгованості за договором не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у звязку з чим у відповідачки обліковується прострочена заборгованість. 09.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 09-01/2020, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитплюс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за Договором № 15565 від 21.02.2019 року. Згідно з договором відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за Договором № 15565 від 21.02.2019 року. Внаслідок невиконання відповідачкою умов Кредитного договору, її заборгованість на день звернення з позовом до суду становить 34370,16 грн, з яких: 12109,70 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом), 19275,46 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 2985,00 грн заборгованість за пенею та штрафами. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторонам встановлені процесуальні строки для подачі заяв по суті. Відповідачка [PERSON] до суду відзив у відповідності до вимог\~ст.178\~ЦПК України не подала, хоча судом їй було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання позивач ТОВ «Коллект Центр» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність\~представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, копія позовної заяви з додатками, ухвала про відкриття провадження та судові повістки були отримані нею особисто (а.с. 98, 101). Відповідачка про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов до суду не подавала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Положеннями ст.\~280\~ЦПК\~України\~передбачається, що\~суд може ухвалити \~заочне \~рішення\~на підставі\~наявних\~у\~справі доказів\~за\~одночасного\~існування таких умов: 1) відповідач\~належним\~чином повідомлений\~про\~дату,\~час\~і\~місце судового\~засідання; 2) відповідач\~не\~з`явився в\~судове\~засідання\~без поважних\~причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка [PERSON] , будучи\~належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитплюс» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 15565, відповідно до умов якого: сума кредиту становить 12500,00 грн (п. 2.1), процентна ставка - 300 % річних від суми кредиту (п. 3.1.2), строк дії кредиту 70 тижнів (копія Договору - а.с. 7-12, копія графіку платежів а.с. 13-14, копія паспорта споживчого кредиту - а.с. 15-17). Відповідачка кошти отримала одноразово, шляхом переказу грошових коштів на рахунок/карту позичальника № [NUMBER] (копії платіжних доручень - а.с. 20, 21). Положеннями ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 09.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 09-01/2020, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитплюс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за Договором № 15565 від 21.02.2019 року (копія договору, додатків до договору, копія реєстру боржників а.с. 32-40). 10.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за Договором № 15565 від 21.02.2019 року. Загальна сума заборгованості, яка рахується за відповідачкою на момент відступлення права вимоги 34370,16 грн, з яких: 12109,70 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом), 19275,46 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 2985,00 грн заборгованість за пенею та штрафами (копія договору з додатками, копія реєстру боржників а.с. 41-57). Згідно розрахунку позивача заборгованість [PERSON] за кредитом становить 34370,16 грн, з яких: 12109,70 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом), 19275,46 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 2985,00 грн заборгованість за пенею та штрафами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] належним вином не виконала умови Договору № 15565 від 21.02.2019 року, що призвело до виникнення заборгованості. Право вимоги до [PERSON] перейшло до позивача ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж)\~прав вимоги\~№ 10-03/2023\~від 10.03.2023. Розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеного договору. Відповідачка [PERSON] своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надала. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 15565 від 21.02.2019 року у загальному розмірі 34370,16 грн, з яких: 12109,70 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом), 19275,46 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 2985,00 грн заборгованість за пенею та штрафами. Щодо стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За подання позову позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн (платіжна інструкція а.с. 89). Понесені позивачем витрати на правничу допомогу складають 9000,00 гривень (а.с.68-71). З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн є обгрунтованою. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме суму судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved