Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суд з позовом про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що15.03.2016 між [PERSON] та ТОВ «Глобал Строй-3», ТОВ «Київмонтажбуд» було укладено Договір № КМБ/03/186 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: Секція 3, квартира 111, кількість кімнат -1, загальна площа 42,55кв.м., поверх 12. Позивачкою повністю внесено оплату за майнові права, про що свідчить Довідка про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору та платіжні документи. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язань передбачених Договором, будівництво не завершене, а об`єкт не введено в експлуатацію. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд визнати за [PERSON] майнове (речове) право на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:62:096:0031. 18.02.2025 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва відкрито провадження по справі, визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання, призначене на 26.03.2025 не з`явилась, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Київмонтажбуд», в судове засідання призначене на 26.03.2025 не з`явився. Про день, місце та час судових засідань повідомлялись належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Строй-3" в судові засідання призначене на 26.03.2025 не з`явився. Про день, місце та час судових засідань повідомлялись належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Представник Обслуговуючого кооперативу «Житловий комплекс «Перспектива» в судові засідання призначене на 26.03.2025 не з`явився. Про день, місце та час судових засідань повідомлялись належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд установив такі факти та їм правовідносини. 15.03.2016 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобалстрой-3», ТОВ «Київмонтажбуд» було укладено Договір № КМБ/03/186 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: Секція 3, квартира 111, кількість кімнат -1, загальна площа 42,55кв.м., поверх 12. Об`єкт капітального будівництва розташований на земельній ділянці під кадастровим номером 8000000000:62:096:0038. Пунктом 2.4. Договору визначено, що Запланований термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2016 року. Відповідно до п. 3.1. Договору, майнові права на Об`єкт нерухомості за цим Договором закріпляються за покупцем у момент видачі Довідки про здійснення 100% оплати майнових прав, зазначеної у п. 4.2. цього Договору. Довідка підписується продавцем не пізніше 3-х робочих днів з дати здійснення покупцем 100% оплати вартості майнових прав, визначених у п. 4.2. цього Договору. Згідно із п. 3.2. Договору, після отримання продавцем на об`єкт капітального будівництва сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництва об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, продавець надсилає покупцю повідомлення із зазначенням дати (протягом 30 календарних днів з дня відправлення відповідного повідомлення), коли покупець повинен з`явитись та фізично прийняти закінчений будівництвом Об`єкт нерухомості, підписавши Акт прийому-передачі Об`єкта нерухомості та договір на утримання та обслуговування Об`єкта нерухомості. Пунктом 4.1. Договору визначено, що в день укладання цього Договору, вартість майнових прав 1кв.м Об`єкту нерухомості становить 13450,00грн, у тому числі ПДВ 20% - 2241,67грн. Орієнтована загальна вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості в день укладання цього Договору становить 572297,50грн, у тому числі ПДВ 20% 95382,91грн. Згідно із довідки про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по договору № КМБ/03/186 купівлі продажу майнових прав від 15.03.2016 зазначено, що довідка видана [PERSON] , у тому що вона відповідно до умов Договору, сплатила Продавцю грошові кошти, у розмірі 572297,50грн, в тому числі ПДВ 20% - 95382,92грн, що становить 100 (сто) відсотків вартості майнових прав Об`єкта нерухомості, що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] , загальна площа 42,55кв.м., поверх 12). Довідка видана ТОВ «Київмонтажбуд» 17.03.2016. Виконання зобов`язань позивачем за Договором № КМБ/03/186 купівлі-продажу майнових прав, також підтверджується квитанцією № 17 від 17.03.2016. 13.07.2023 Рішенням Київської міської ради № 6894/6935 було перейменовано вулицю. Теодора Драйзера у Деснянському районні м. Києва на вулицю Рональда Рейгана. Суд установив, що позивачка [PERSON] виконала свої зобов`язання передбачені договором № КМБ/03/186 купівлі-продажу майнових прав від 215.03.2016, а саме пункт 3.1., який надає право [PERSON] закріпити майнові права на Об`єкт нерухомості. Однак відповідач не виконав свої зобов`язань передбачених Договором № КМБ/03/186 купівлі-продажу майнових, а саме введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, будівництво не відбувається тривалий час, при цьому, позивачка сплатила повну вартість за договорами, вказані обставини ставлять під сумнів можливість виконання підрядником своїх зобов`язань за договором в зв`язку з чим є необхідність у визнанні майнових прав за позивачкою на об`єкти незавершеного будівництва. Відповідно до положення статей 2, 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України встановлено, що майном, як особливим об`єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Таким чином, майнові права визнаються речовими правами. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202, 204 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов`язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов`язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, у позивачки у зв`язку з виконанням зобов`язання щодо сплати вартості квартири виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом укладання Основного договору, а у Товариства виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов`язок укласти з позивачем Основні договори купівлі-продажу квартир та передати їх останній за відповідним Актом приймання-передачі. Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Оскільки квартира є оплаченими позивачем об`єктами, які після завершення будівництва стають окремим майном, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнові права на цю квартиру. Відповідно до статей 41 та 47 Конституції України, кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним. До того ж в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майном вважається законне і обґрунтоване очікування (сподівання отримання ефективного користування правом власності) набуття майна або майнового права в майбутньому. Таким чином, суд дійшов до висновку, що до завершення будівництва про інвестованого позивачем об`єкту нерухомого майна, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:62:096:0038, позивачу, як інвестору, належать майнові права на цей об`єкт нерухомого майна. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20грн, оскільки позивачка, як інвалід 2 групи, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved