Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

І. Суть справи. 21.01.2025 [PERSON] (далі -Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі -Відповідач), про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на період навчання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду (21.01.2025 року) до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що Позивач перебувала з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вказаний шлюб розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.04.2011. За час перебування у шлюбі народилася донька, [PERSON] , [INFO] , яка з 04.09.2023 є студенткою Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут», термін закінчення навчання - 30.06.2027. Приймаючи до уваги, що остання знаходиться на повному утриманні Позивача та потребує додаткових коштів у зв`язку з навчанням, Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на період навчання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Відповідача. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.02.2025. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.02.2025 призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2025. ІІІ. Позиції сторін у справі. Позивач до суду не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, з огляду на вказані приписи ЦПК, а також приймаючи до уваги позицію позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, 18.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення у справі. IV. Встановлені судом фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (Відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.03.1999. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.04.2011 шлюб між сторонами розірвано. Батьком [PERSON] , [INFO] записаний Відповідач, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.10.2005, серії [NUMBER] . Згідно з довідкою №02-12/07 від 13.01.2025 [PERSON] з 04.09.2023 навчається у Відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» на денній формі навчання за спеціальністю 201 «Агрономія», термін закінчення навчання - 30.06.2027. Згідно змісту позову, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене узгоджується з Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», так, у п. 20 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Крім того, [PERSON] проживає окремо, у м. Ніжин, а відтак потребує додаткових витрат на проживання, харчування та проїзд. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Зокрема, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, 24.01.2025 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано судовий наказ (справа №742/461/25), яким наказано стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд звертає увагу, що у статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя. Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, зокрема, судові рішення у справі №742/461/25, в якій винесено судовий наказ. Стягнення з відповідача на користь Позивача частини доходів як аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , може істотно впливати на можливість сплачувати аліменти на користь [PERSON] . В такому разі заявлений Позивачем розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - [PERSON] в розмірі 1/3 заробітків (доходів) буде обтяжливим для відповідача, враховуючи необхідність сплачувати аліменти на утримання іншої дитини в розмірі доходів, а також необхідності забезпечення власних життєвих потреб. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) Відповідача, щомісячно, починаючи з 21.01.2025 року, до закінчення [PERSON] [INFO] навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. за подання позовної заяви, від сплати якого звільнено позивача.

Outcome: partial