Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «АКЦЕНТ-БАНК»), в особі представника Шкапенко Олександра Віталійовича звернулось до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №103785360 від 03.03.2023 у розмірі 24955 грн. та понесених судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2019 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети\~Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківських рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. АТ «А-БАНК» виконав всі умови, і надав [PERSON] кредит, однак, відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 17.10.2023 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 110202,76 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 64146,60 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 46056,16 грн.. У зв`язку з чим позивач, для захисту своїх прав, звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені позивачем судові витрати. Зазначена цивільна справа знаходилася в провадженні судді Власової Б. В. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.12.2023 справу прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У зв`язку з відпусткою для догляду за дитиною судді Власової Б. В. та відповідно до рішення зборів суддів Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 16 від 18.10.2024 було проведено повторний автоматичний розподіл справи. Згідно протоколу про повторний авторозподіл, справу передано для подальшого розгляду судді Деревенському І. І.. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті на 13.11.2024, яка у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 12.12.2024. Судові засідання, які були призначені на 12.12.2024, 14.01.2025 та 11.02.2025 за заявами представника відповідача адвоката Васяновича В.В. були відкладені. Судове засідання, яке було призначено на 06.03.2025 було відкладено на 27.03.2025 у зв`язку з неявкою усіх учасників процесу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при написанні позовної заяви зазначив, щоб дану справу розглядали без участі представника позивача за наявними матеріалами справи, щодо винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 5 на звороті). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Васяновича В.В.. Представник відповідача адвокат Васянович В.В. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких він просив відмовити АТ «АКЦЕНТ БАНК» у задоволенні позову за безпідставністю або за пропуском строку позовної давності. Обґрунтовуючи це тим, що на підтвердження умов кредитування АТ «АКЦЕНТ БАНК» надано суду копію анкети-заяви відповідача до Договору про надання банківських послуг, витяг з Умов і прави обслуговування фізичних осіб в АТ «АКЦЕНТ БАНК». У своєму позові позивач зазначає, що відповідач станом на час подання позовної заяви ухиляється від виконання зобов`язань і має перед АТ «АКЦЕНТ БАНК» заборгованість. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 17.10.2023 складає 110202,76 грн., що є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). За змістом ст. 634 ЦК України, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (справа №6-16цс15). Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування розрахунків фізичної особи в АТ «АКЦЕНТ БАНК», неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ БАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаних позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи, Умови та Паспорт споживчого кредиту у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» при наданні банківських послуг, а також відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови і правила обслуговування в АТ «АКЦЕНТ- БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «АКЦЕНТ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, які вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17). Отже, на думку відповідача, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Не містить укладений у вигляді Анкети-заяви договір, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним). Отже вказані умови та правила не містять підписів від імені відповідача або інших даних про те, що відповідач належним чином ознайомився з ними і погодився на отримання кредиту на таких умовах. Представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що відповідач отримав кредитну картку з сумою кредитного ліміту, яку погодили сторони, що є істотною умовою даного виду договору; копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказав; виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, не надав. Також матеріалами справи не встановлюється дата, з якої у відповідача виник обов`язок повернення кредиту, а встановлено лише дату з якої згідно зі змісту позовної заяви, відповідач 01.03.2019 приєднався до умов та правил надання банківських послуг до АТ «АКЦЕНТ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг на підставі якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Саме з 01.03.2019 представник відраховує дату виникнення строку позовної давності, оскільки позивач вимагає в позовних вимогах лише стягнення 110202,76 грн., що є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с.169-174). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, поданий відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою\~статті 95 ЦПК України\~передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. Судом встановлено, що 01.03.2019 між АТ "АКЦЕНТ БАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання останнім Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та Правилами користування основними умовами обслуговування й кредитування, розміщеними у рекламному буклеті становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які зобов`язався отримати самостійно з офіційного сайту банку (а.с.11). До кредитного договору банк додав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.12) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (а.с. 41-49). Згідно з розрахунком, поданим позивачем, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 27.10.2023 становить 110202,76 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 64146,60 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 41867,44 грн. (а.с. 6-10). Згідно дослідженої судом виписки по картці клієнта [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , встановлено, що відповідач, у період 01.03.2019 по 17.10.2023, активно користувався кредитними коштами, а витрати за цей період відповідача становили 204826,22 грн., а кошти, що повернуті позивачу, складають 97635 грн., сума комісії 2715,07 грн. та сума кешбеку 366,38 грн. (а.с.13-38). Із довідки за картками АТ «АКЦЕНТ-БАНК», вбачається, що відповідачу [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] - строком дії до січня 2023 року, та № [NUMBER] - строком дії до серпня 2026 року (а.с.39). Із довідки АТ «АКЦЕНТ-БАНК» за лімітами, вбачається, що [PERSON] були встановлені такі грошові ліміти у період з 01.03.2019 по 17.10.2023: 1). 15000 грн. до 12.08.2019; 2). 18000 грн. до 19.11.2020; 3). 48000 грн. до 13.07.2021; 4). 60000 грн. до 17.01.2022; 5). 80000 грн. до 01.03.2022; 6). 67770 до 29.08.2023; 7). 64146,60 до 29.08.2023; 8). 64200 з 29.08.2023 (а.с.40). Із Витягу з умов та Правил банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» суд встановив права банку, умови обслуговування, обов`язки банку, а також права та обов`язки клієнта банку. Крім того, із означеного документа суд встановив, що він підпису відповідача [PERSON] не містить (а.с.41-48). Також із Витягу з умов та Правил банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» та «Універсальна GOLD», суд встановив умови користування означеними кредитними картками, зокрема, розмір базової процентної ставки, розмір комісії, умови поповнення картки без її наявності, вартість оформлення картки з фото. Крім того, із означеного документа суд встановив, що він підпису відповідача [PERSON] також не містить (а.с. 48 на звороті - 49). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як встановлено судом, у Анкеті-заяві позичальника від 01.03.2019 процентна ставка за кредитом не зазначена. Водночас у Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 01.03.2019, вбачається, що процентна ставка складає 46.8%. Відповідно до ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування», визначено істотні умови договору про споживчий кредит, що мають безумовно бути відображені в означеному правочині, серед яких є і\~процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів. Проте суд, дослідивши у судовому засіданні, доданий до позовної заяви як доказ Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 01.03.2019, дійшов висновку, що означений документ не є належним доказом укладення між його сторонами кредитного договору у відповідній формі з огляду на таке. Зі змісту означеного Паспорта вбачається, що він містить загальну інформацію про умови кредитування за програмою «Кредитна картка». У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що обчислення реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування. Крім того, у розділі 7 Паспорту зазначено, що інформація, що міститься у Паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, і має значення для проведення банком оцінки кредитоспроможності позичальника як споживача. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо. За відсутності узгодження у письмовому вигляді зазначених умов, не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків) на відповідний період, відсоткової ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (неустойки), тощо. У матеріалах справи відсутні докази про погодження з відповідачем, у встановленому законом порядку, відповідних умов користування наданими банком коштами з фіксацією цих умов у Паспорті. Позивач не надав суду доказів укладання з відповідачем договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу з відповідними його складовими, зокрема, процентами. Зазначені вище висновки суду відповідають правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, що викладені у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, в якій висловлена позиція про те, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц (пров.№ 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20 (пров. № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19 (пров. № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (01.03.2019) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07.12.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.03.2019 шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України\~від 22.11.1996\~№ 543/96-В\~«Про відповідальність\~за несвоєчасне\~виконання грошових\~зобов`язань» від 11.07.2013 у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 в справі № 342/180/17, яка відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 01.03.2019 у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення із відповідача процентів за користування коштами в сумі 46056,16 грн., а тому у цій частині відмовляє у задоволенні зазначеної позовної вимоги. Разом з тим, реалізуючи право вимоги повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, банком заявлено до стягнення 64146,60 грн. заборгованості за кредитом. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором за даним балансом, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в повному обсязі повернуті не були, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача лише суми тіла кредиту. Щодо заяви представника про застосування до спірних правовідносин позовної давності. У відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За змістом частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст. 267 ЦК України). Враховуючи те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, який набрав чинність 17 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Продовження строків позовної давності в період дії воєнного стану є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія воєнного стану не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається (див. постанову Верховного Суду від 22.09.2022 у справі №920/724/21). Крім того, відповідач здійснював платежі за кредитом до січня 2022 року. Відтак, станом на момент звернення до суду з цим позовом позивачем позовну давність не пропущено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню на 58,21%, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1562,36 грн. судового збору, сплаченого останнім при поданні позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial