Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020 у розмірі 19 956,98 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Позовна заява обгрунтована тим, що 13.03.2020 між ТОВ «ФК «Форза» та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020, в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФК «Форза» та акцептована [PERSON] 13.03.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов укладеного договору, відповідачу надано кредит у розмірі 5129 грн., з кінцевим терміном погашення не пізніше 11.04.2020, який перераховано на поточний/картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1,30 % та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії договору позики. Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договором позики. В порушення вимог, відповідач не виконала свої зобов`язання, не здійснила жодного платежу, що передбачено умовами договору позики, як повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з припиненням здійснення платежів на виконання договору позики у відповідача утворилася заборгованість за договором позики. 30.06.2021 ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК«Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №20210630-Ф/2. Згідно з договором факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021, ТОВ «ФК«Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Форза», включно і до [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 25.10.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 19\~956,98 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 5129 грн.; заборгованість за відсотками 2000,40 грн.; заборгованість по просторочених відсотках за користування (за період 01.07.2021-28.09.2021) 11540,25 грн.; інфляційне збільшення 1287,33 грн. (за період 12.04.2020-23.02.2022). Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін на 11.12.2025. Також вказаною ухвалою за клопотанням позивача витребувано в АТ «Сенс Банк» та АТ «Приват Банк» інформацію про наявність рахунків відповідача, рух коштів та відомості про надходження кредитних коштів на її рахунок. Оскільки станом на 11.12.2024 витребувані судом докази не надійшли до суду, справу було відкладено на 27.01.2025. Так як АТ «Сенс Банк» та АТ «Приват Банк» було надано відомості за період, який не збігається зі строком укладення договору, суд ухвалою від 27.01.2025 повторно витребував відомості про рух коштів відповідача та інформацію щодо зарахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Розгляд справи відкладено на 11.02.2025. Розгляд справи 11.02.2025 не відбувся у зв`язку з розглядом суддею кримінального провадження у справі №486/1743/24. Справу було відкладено на 26.02.2025. 12.02.2025 від АТ «Сенс Банк» на адресу суду надійшов лист з інформацією про те, що АТ «Сенс Банк» не є емітентом запитуваної картки [PERSON] та перерахування коштів на рахунок [PERSON] в АТ «Сенс Банк» за період з 13.03.2020 по 17.03.2020 не відбулося. На підтвердження вказаного, до листа додано виписку особового рахунку відповідача. 19.02.2025 на адресу суду надійшов лист від АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по картковому рахунку відповідача за № [NUMBER] . Згідно з наданої виписки за договором за період 13.03.2020 встановлено, що на вказаний рахунок [PERSON] зараховано кошти у розмірі 4800 грн. 26.02.2025 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в яких останній зазначив, що на виконання умов договору позики відповідачу були перераховані кошти у розмірі 5\~129 грн., проте від суми позики зазначеної у договорі при перерахуванні знімалися комісії, як за переказ так і за зарахування коштів, відповідно відповідачу фактично зараховано на картку 4800 грн, що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» від 10.02.2025. У зв`язку з цим позивач зазначив, що станом на 25.10.2024 заборгованість відповідача становить 18 676,83 грн., що складається з: 4800 грн. залишок за тілом; 1872,08 грн. залишок по відсоткам; 10800 грн. залишок по простороченим відсоткам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 01.07.2021-28.09.2021); інфляційне збільшення 1204,75 грн. (нараховано новим кредитором за період 12.04.2020-23.02.2022). Судом 26.02.2025 у зв`язку з наданнням позивачем уточнень позовних вимог, для надання можливості ознайомитися з їх змістом відповідачу, відкладено розгляд справи на 14.03.2025. З 12.03.2025 по 14.03.2025 суддя перебувала на лікарняному, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 25.03.2025. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, судовою повісткою, направленою на адресу її місця реєстрації, яка повернулася до суду поштовим зв`язком з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Крім того, відповідач повідомлялася шляхом розміщенням оголошення на офіційному сайті «Судова влада», причину неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, відзив не надала. Відповідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що 13.03.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №00020037235. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФК «Форза» та акцептована відповідачем 13.03.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача заяви-формуляра про акцептування оферти №00020037235 від 13.03.2020 про прийняття пропозиції ТОВ «ФК «Форза» укласти договір про надання позики у тому числі і на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, отримала грошові кошти у розмірі 5129 грн. Відповідно до п.п. 5 вказаного договору, кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених договором позики №00020037235 у розмірі 5129 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 11.04.2020 (п.п. 5), процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1,30% (п.п. 5.11), у разі користування кредитом поза межами строку дії договору, процентна ставка за кожен день у разі прострочення 2,5 % (п.п.5.12). У паспорті споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інші умови. Відповідно до вказаного договору сторонами погоджено графік платежів, згідно з яким дата платежу 11.04.2020, сума процентів 2000,40 грн., сума основного боргу 5129 грн. Договір та додаток до нього укладені сторонами шляхом їх підписання електронними цифровими підписами. Відповідачка підписала вказані документи з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (p457983f). Згідно з договором факторингу №20210630-Ф2 від 30.06.2021 ТОВ «ФК «Форза» передає (відступає) ТОВ «ФК«Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«Артеміда-Ф» приймає належні ТОВ «ФК «Форза» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №00020037235 від 13.03.2020 станом на 25.10.20247 прострочена заборгованість за кредитом становить 19\~956,98 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту 5129 грн.; заборгованість за відсотками 2\~000,40 грн.; заборгованість по просторочених відсотках за користування (за період 01.07.2021-28.09.2021) 11\~540,25 грн.; інфляційне збільшення 1\~287,33 грн. Згідно з витягом з Реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20210630-Ф2 від 30.06.2021 ТОВ «ФК«Артеміда-Ф» набула права грошової вимоги до [PERSON] на підставі кредитного договору №00020037235 від 13.03.2020 в сумі 7129, 40 грн. з яких: 5129 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2000,40 сума заборгованості за відсотками. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та доданого до заяви розрахунку заборгованості, станом на 25.10.2024 заборгованість відповідача становить 18 676,83 грн., що складається з: 4800 грн. залишок за тілом; 1872,08 грн. залишок по відсоткам; 10800 грн. залишок по простороченим відсоткам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 01.07.2021-28.09.2021); інфляційне збільшення 1204,75 грн. (нараховано новим кредитором за період 12.04.2020-23.02.2022). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Згідно з ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Матеріалами справи підтверджується, що 13.03.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №00020037235 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФК «Форза» та акцептована [PERSON] 13.03.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов укладеного договору, відповідачу надано кредит у розмірі 5129 грн., з кінцевим терміном погашення не пізніше 11.04.2020, який перераховано на поточний/картковий рахунок № [NUMBER] . У статті 3 Закону №675-VIII зазначено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до додатку до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020, строк погашення кредиту 11.04.2020, період користування 30 днів, сума основного боргу 5129 грн. Відповідно до листа наданого АТ КБ "Приватбанк" від 09.02.2025, на ім`я [PERSON] на рахунок № [NUMBER] , 13.03.2020 здійснено переказ коштів у розмірі 4800 грн. Отже, судом встановлено, що на ім`я відповідача нараховано 4800 грн., а кошти у розмірі 329 грн. знято з її рахунку як страховий платіж за надання кредиту. Наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти у розмірі 4800 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та інфляційне збільшення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Строк дії договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020 закінчився 11.04.2020 враховуючи умови додатку до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020. З урахуванням вказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020 за період з 13.03.2020 по 11.04.2020. Враховуючи те, що на підставі договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020 [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 4800 грн., з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за вказаний період у розмірі 1872 грн. (4800*1,30%*30 днів). Як встановлено матеріалами справи, після укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» договору відступлення прав вимоги №20211630-Ф- від 30.06.2021, позивач 09.07.2021 скерував на адресу позичальника повідомлення про відступлення прав вимоги за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020. У повідомленні також просив негайно сплатити заборгованість по кредиту в сумі 7129,40 грн. за поданими реквізитами. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд розцінює вказане вище повідомлення, як вимогу нового кредитора сплатити заборгованість по Договору. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Звертаючись до суду після вказаної вимоги, позивач, окрім заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020 по тілу кредиту в розмірі та заборгованості по відсотках також просив про стягнення заборгованості по прострочених відсотках за період з 01.07.2021-28.09.2021 у розмірі 10 800 грн. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позичальника нарахованих після настання строку виконання основного зобов`язання прострочених відсотків в розмірі 10 800 грн. Щодо стягнення з відповідача суми інфляційних витрат у розмірі 1\~204,75 грн. за період з 12.04.2020 ро 23.02.2022. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пунктах 15,18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Крім цього, згідно із п.6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.Дія карантину була відмінена 01.07.2023. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат за період 12.04.2020 по 23.02.2022, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 6 672 грн., яка складається з: 4800 грн. залишку заборгованості за тілом кредиту та 1 872 грн. залишку по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положення статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги №20241023-1К від 23.10.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М., у якому визначена загальна вартість послуг адвоката, що становить 7000 грн., розрахунок суми судових витрат за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037235 від 13.03.2020, ордер про надання правової допомоги. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням вище наведеного, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 4 500 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1557 грн.

Outcome: partial