Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Представник позивача Нетесана Т.П. звернулася до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за договором споживчого кредиту №100/24 від 15.04.2024 року в загальному розмірі 119308,00 грн., а також судового збору в сумі 3028,00 грн. Позов мотивований тим, що 15.04.2024 року між КС «Союз-Дніпро» та [PERSON] укладений Договір споживчого кредиту №100/24. Відповідно до умов укладеного договору, відповідач-1 отримав кредит у розмірі 40000,00 грн., строком на 24 місяці, починаючи з 15.04.2024 року до 15.04.2026 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач-1 повинен був повернути 40000,00 грн. суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно відповідно до Розділу 6 Договору споживчого кредиту. Проте, [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що відповідачка 1 жодного разу не здійснила платежу в погашення кредитної заборгованості, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Залишок кредиту з урахуванням планових платежів складає 40000,00 грн. (40000,00 (сума кредиту) 0,00 (фактично сплачено кредиту) = 40000,00 грн.). Згідно Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості відповідач-1 повинен повернути: залишок по кредиту 40000,00 грн. та проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 79308,00 грн. Тобто заборгованість становить 119308,00 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами укладений договір поруки №100/24 від 15.04.2024 року, яким [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі за зобов`язання [PERSON] , визначених договором споживчого кредиту. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідачів направлялися дострокові вимоги про погашення заборгованості за кредитом з вимогою на виконання ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» та п.3.1.2 Договору споживчого кредиту, дострокового повернення кредиту та нарахованих, але не сплачених відсотків, але відповідачі проігнорували вимоги та самоусунулись від виконання зобов`язань. Станом на 17.02.2025 року заборгованість [PERSON] за договором споживчого кредиту №100/24 від 15.04.2024 року складає 119308,00 грн. Таким чином, відповідачем 1 порушені зобов`язання за Договором споживчого кредиту, а відповідачами 2, 3 зобов`язання за Договором поруки. Ухвалою суду від 24.02.2025 року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному позовному порядку, підготовче судове засідання призначено на 25.03.2025 року. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачі надали суду письмові заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а протилежного судом не встановлено, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно встановлено, що 15 квітня 2024 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено Договір споживчого кредиту №100/24, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 40000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 15.04.2024 року до 15.04.2026 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами . КС «Союз-Дніпро» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитним договором. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру №24 від 15.04.2024 року на суму 40000 грн. 00 коп. Відповідно до умов Договору споживчого кредиту №100/24 від 15.04.2024 року відповідачка [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по Договору споживчого кредиту щомісячно з Графіком платежів до Договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит повинен бути повністю повернутий відповідачем-1 у строк до 15.04.2026 року. [PERSON] повинна була повернути 40000,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно відповідно до Розділу 6 Договору споживчого кредиту. Проте, [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що відповідачка 1 жодного разу не здійснила платежу в погашення кредитної заборгованості, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Згідно Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості [PERSON] повинна повернути: залишок по кредиту 40000,00 грн. та проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 79308,00 грн. Тобто заборгованість становить 119308 грн. Таким чином, суд встановив, що відповідачка [PERSON] порушила визначені умови Кредитного договору і не сплачувала кредит позивачу, та проценти за його користування. 15.04.2024 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник), [PERSON] (поручитель 1), [PERSON] (поручитель 2) укладений договір поруки №100/24, згідно п. 1.1 якого поручитель добровільно бере на себе обов`язки по зобов`язаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору №100/24 від 15.04.2024 року. Згідно розділу 2 договору поруки поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем у повному обсязі, тобто, за повернення кредиту, процентів, за сплату додаткових процентів та відшкодування збитків, завданих кредитодавцю. Згідно п. 4.3. договору поруки поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Частиною 1 ст.\~554\~ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК). Згідно діючого законодавства солідарна відповідальність передбачає, що Кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ст.543 ЦК України). Кредитор, який одержав виконання обов?язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов?язаними доти, доки їхній обов?язок не буде виконаний у повному обсязі. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позичальником (відповідачем-1) [PERSON] грошові кошти за цим договором отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості повністю або частково. Судом встановлено, що укладений договір поруки передбачає солідарну відповідальність поручителя та боржника. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КС «Союз-Дніпро» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідачів суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3028,00 грн., призначивши до стягнення по 1009,34 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved