Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

13.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26.04.2024-100002028, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000,00 грн строком на 112 днів, дата повернення кредиту 15.08.2024, процентна ставка фіксована незмінна та становить 1,5% за один день користування кредитом та застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Згідно п. 3.1 договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № 4149-60ХХ-ХХХХ-5990. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 10% від суми кредиту та дорівнює 300,00 грн, неустойка 30,00 грн й нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн, однак у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідачки утворилася заборгованість в сумі 9840,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 5040,00 грн сума заборгованості по відсотках, 300,00 грн сума заборгованості за комісією, 1500,00 грн сума неустойки, яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 28.02.2025 провадження у справі № 141/129/25 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 27.03.2025. 24.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Балюх Є.О. надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 28.02.2025, а саме детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи № 141/129/25, жодних заяв чи клопотань, окрім заяви від 24.03.2025, суду не подав, при цьому, в позовній заяві від 12.02.2025 представник ТОВ «Споживчий центр» Балюх Є.О. просив суд розгляд справи проводити за відсутністю представника ТОВ «Споживчий центр», а також не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлялась про дату та місце розгляду справи № 141/129/25 шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, при цьому, ухвалу суду від 28.02.2025 отримала 20.03.2025, однак відзив на позовну заяву до суду не направила, а також жодних інших заяв чи клопотань до суду не подала. Згідно з положенням частини третьої\~статті 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей\~43,\~44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Також якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього\~Кодексу\~судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього\~Кодексу\~обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3\~ст. 279 ЦПК України). Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8\~ст.\~178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи надіслання судом сторонам у справі ухвали суду, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, та у зв`язку з неподанням відповідачкою у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до положень ст.ст.\~178,\~279 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст.\~247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/129/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.04.2024 ТОВ «Споживчий центр» було запропоновано [PERSON] укласти кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту та сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; строк, на який надається кредит та дата повернення (виплати) кредиту, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (п.3.1-3.3.7 розділу 3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-60ХХ-ХХХХ-5990 (п. 4.1 розділу 4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Таким чином, 26.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26.04.2024-100002028, шляхом підписання заявки кредитного договору № 26.04.2024-100002028, відповідно до якої відповідачу було надано кредит у розмірі 3000,00 грн строком на сто дванадцять днів, дата повернення (виплати) кредиту 15.08.2024, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Договір підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора Е184 для підписання кредитного договору, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Згідно п. 8 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 26.04.2024-100002028, комісія, пов`язана із наданням кредиту становить 10% від суми кредиту та дорівнює 300,00 грн. Відповідно до інформаційного повідомлення позичальника, що є додатком до кредитного договору № 26.04.2024-100002028, [PERSON] зазначила свої контактні телефони, інформацію про місце роботи, персональні дані третіх осіб, а також повідомлена про кримінальну відповідальність. Згідно квитанції № 2454738063 від 26.04.2024 на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано кошти у розмірі 3000,00 грн, призначення видача за договором кредиту № №26.04.2024-100002028. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №26.04.2024-100002028 від 26.04.2024, заборгованість [PERSON] становить 9840,00 грн, з яких: 3000,00 грн основний борг, 5040,00 грн проценти, 300,00 грн комісія, 1500,00 грн неустойка. Зобов`язання за кредитним договором №26.04.2024-100002028 від 26.04.2024 було повністю виконано позивачем, а саме надано відповідачці кредитні кошти на умовах, передбачених договором, однак відповідачка не виконала умови взятих на себе зобов`язань, не погасила кредит та не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим заборгованість відповідачки не погашена та становить 9840,00 грн. Визначаючись щодо спірних правовідносин та встановлених обставин, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст. 629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно з ст. 611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Закон України «Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний\~цифровий\~підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України\~«Про\~електронну\~комерцію» відповідно до Закону України\~«Про\~електронний\~цифровий\~підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачці були надані кредитні кошти, якими вона користувалась, однак допустила неналежне виконання своїх обов`язків, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9840,00 грн. Таким чином, суд погоджується із доданою до позовної заяви довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 26.04.2024-100002028 від 26.04.2024, в частині заборгованості з [PERSON] за основним боргом у розмірі 3000,00 грн, процентами у розмірі 5040,00 грн та комісією у розмірі 300,00 грн. Натомість, щодо вимог про стягнення неустойки суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Умовами кредитного договору встановлено, що неустойка у розмірі 1500,00 грн нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 1500,00 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог\~ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення вказаної неустойки. Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 26.04.2024-100002028 від 26.04.2024 у розмірі 8340,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 5040,00 грн сума заборгованості по відсотках, 300,00 грн сума заборгованості за комісією. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та частковим задоволенням позовних вимог, з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий Центр» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2053,13 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial