Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , яка дії в інтересах [PERSON] , до Першотравневської сільської територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування заявлених вимог представник позивачки посилається на те, [INFO] в м.Баксан Кабардино-Балкарія, народилась [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження позивача, мати записана - [PERSON] , батько - [PERSON] , однак, мати позивача відмовилась від своєї доньки і віддала її місячну - батькові [PERSON] , який з 02.07.1982 року став виховувати свою доньку [PERSON] зі своєю співмешканкою [PERSON] . У 1984 році [PERSON] переїхав жити до України в Нікопольський район, с.Чкалове, зі своєю донькою [PERSON] та співмешканкою [PERSON] , де вони прожили, приблизно, рік і переїхали до [ADDRESS] . З зазначеного часу родина мешкала за вказаною адресою. У 1985 році [PERSON] забрав з рф і другу свою доньку - рідну сестру позивача, [PERSON] . [PERSON] стала матір`ю обом донькам [PERSON] , родина проживала разом за адресою: [ADDRESS] , мали спільний бюджет, спільні права та обов`язки, виховали двох донечок, вели спільне господарство, кохали один одного та ставились завжди з повагою один до одного, як кажуть і в горі, і в радості, завжди разом. Своїх дітей у [PERSON] не було, вона любила дітей свого цивільного чоловіка, переживала за них, лікувала, годувала, вела до садочка, а потім - до школи, з нею дівчатка завжди радилися і виросли з великою вдячністю за це, називавши завжди [PERSON] тільки мамою. [PERSON] та її цивільний чоловік [PERSON] прожили разом, однією родиною, з 1982 року до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті [PERSON] проживала з позивачкою і надалі, однією родиною, до дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не залишила. До складу спадщини після її смерті входить земельна ділянка, площею 2.00 га, розташована на території Криничуватської сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ДП № 033459, виданого 21.10.2002 року (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №197). Позивачка фактично прийняла вказану спадщину, так як була зареєстрована і фактично проживала зі своєю мачухою за однією адресою. Звернувшись з заявою до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Журби Р.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 серпня 2024 року, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих родинний зв`язок зі спадкодавцем. Тому, на підставі викладеного, представник позивача змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , з 1982 року до часу відкриття спадщини, а саме - до дня смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а також визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку, площею 2.00 га, розташовану на території Криничуватської сільської ради, призначенням - ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ДП № 033459, виданого 21.10.2002 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 197, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судовому засіданні 27.03.2025 року позивачка викладені в позові обставини підтримала та на задоволенні позову наполягала. В судове засідання 28.03.2025 року не прийшла. Представник позивача в судовому засіданні 27.03.2025 року викладені в позові обставини підтримала та на задоволенні позову наполягала. Додатково суду пояснила, що померла [PERSON] своїх дітей не мала і виховувала позивачку та її сестру, як рідних доньок, які також вважали та називали її матір`ю. В судове засідання 28.03.2025 року не прийшла, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала і від свого імені, і від імені своєї довірительки, та на задоволенні позову наполягала (а.с. В судове засідання представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не прибув, проте, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.95). Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] (а.с.16), яка до дня смерті мешкала за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка, площею 2.000 га, розташована на території Криничуватської сільської ради, призначенням - ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ДП № 033459, виданого 21.10.2002 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 197 (а.с.28). На час смерті [PERSON] позивачка була зареєстрована і фактично проживала зі своєю мачухою за однією адресою (а.с.22), тобто, фактично прийняла вказану спадщину. Позивачка звернулась з заявою до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Журби Р.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.15), однак, отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 серпня 2024 року, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем (а.с.9). При цьому, позивачка, як на підставу звернення до суду з даним позовом, посилається на те, що, відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до довідки Криничуватської сільської ради № 1390 від 30.07.2007 року (а.с.22, 24), витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , довідки про реєстрацію [PERSON] (а.с.17) та [PERSON] (а.с.19) акту проживання однією родиною (а.с.25), довідки про поховання (а.с.20) та фотосвітлин (а.с.29-30) вбачається, що [PERSON] з 1982 року по 24 липня 2006 року (по день смерті) проживали разом з [PERSON] , мали спільні права та обов`язки, вели спільне господарство. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, зі спадкової справи, інші спадкоємці, які виявили б бажання та намір успадкувати майно, відсутні. При цьому, позивачка, яка від прийняття спадщини після смерті [PERSON] не відмовилась, має перешкоди щодо вчинення нотаріальних дій і лише в судовому порядку повинна довезти факт спільного проживання на час смерті спадкодавця. Однак, у суду сумніву той факт, що [PERSON] на час смерті [PERSON] разом з нею проживала за однією адресою, не викликає, оскільки підтверджується поданими документами, які були досліджені в судовому засіданні. Окрім цього, в судовому засіданні були допитані свідки, які підтвердили факти, викладені в позовній заяві. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що знає позивачку та померлу, оскільки всі разом проживають в одному селі. Покійний батько позивачки проживав з [PERSON] та разом виховували дітей від першого шлюбу. Вони проживали однією родиною і [PERSON] дітей виховувала як рідних. Після смерті батька дівчатка залишились разом з мачухою [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає родину позивачки, оскільки всі також проживають в одному селі. Позивачку знає ще, як та ходила в школу. Позивачку та її рідну сестру виховувала [PERSON] разом з їхнім рідним батьком. Після смерті батька позивачка залишилась проживати з мачухою [PERSON] , яку дівчатка вважали мамою. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Стаття 78 ЦПК України\~встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів\~правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України\~передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з наданих позивачкою документів, про які було зазначено вище, можливо встановити той факт, що [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] . Тому, зважаючи на вищенаведене, обґрунтованість вимог позивачки, шляхом подання відповідних доказів, знайшли своє підтвердження, а також дані обставин були підтверджені показаннями свідків. Що стосується заявлених вимог щодо визнання права власності, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, враховуючи той факт, що з заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка по справі, інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину, немає, при цьому в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості успадкувати майно, суд, з урахуванням вищевказаних вимог, які судом задоволені, приходить до висновку, що за [PERSON] , [INFO] , слід визнати право власності на земельну ділянку, площею 2.000 га, розташовану на території Криничуватської сільської ради, призначенням - ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ДП № 033459, виданого 21.10.2002 року (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 197), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved