Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

06 березня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 2010 року вона співмешкала з відповідачем [PERSON] від їх спільного проживання вона виховує двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утримані та проживають з нею. 30 серпня 2022 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Відповідач у цій справі є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] проте не бере участі у вихованні дітей, не провідує їх, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дітей. Також те, що батько дітей [PERSON] не бере участі у вихованні дітей не піклується про дітей. Таким чином склалися такі умови, що шкодять інтересам дітей, враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконаня своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання , утримання та виховання дітей. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання, утримання та виховання дітей вона змешена звернутися до суду з позовом до позбавлення його батьківських прав. Тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В судовому засідані позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву та заяв від нього не надходило. Представник третьої особи органу опіки і піклування Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, крім того зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] виданого 18 травня 2011 року виконавчим комітетом Гребениківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 04 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 18 серпня 2016 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження № 337. В матеріалах справи наявний акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 71 вд 05.03.2024 року, [PERSON] з якого вбачається, що під час обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] встановлено, що вона проживає разом з дітьми. В кімнатах створенні необхідні умови для проживання, навчання та відпочинку дітей: діти мають окремі ліжка , письмовий стіл, навчальні приладдя, іграшки тощо. Батько дітей [PERSON] не зареєстрований і не проживає разом із своєю сім`єю і у зв`язку з цим не приймає участі у вихованні дітей. Також в матеріалах справи наявна копія розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що боржник [PERSON] станом на 04 березня 2024 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 183945,50 грн. В матеріалах справи наявна копія заочного рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 травня 2020 року, з якого вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 вересня 2017 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, актовий запис №70 було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того , в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 30 серпня 2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), з якого вбачається, що 30 серпня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 1921. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Також в матеріалах справи наявна довідка № 70 від 05.03.2024 року видана Великомихайлівською селищною радою Одеської області, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею за вказаною адресою зареєстровані та проживають її діти: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] [INFO] . Діти знаходяться на утриманні матері. Також разом із ними проживає без реєстрації її чоловік [PERSON] , [INFO] , який приймає участь у вихованні дітей. В матеріалах справи наявна довідка № 04 від 05 березня 2024 року видана Гребениківським ліцеєм Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в 5 класі Гребениківського ліцею Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. Батьки [PERSON] та її чоловік [PERSON] приділяють належну увагу навчанню та вихованню дівчинки. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка № 05 від 05 березня 2024 року видана Гребениківським ліцеєм Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в 7 класі Гребениківського ліцею Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. Батьки [PERSON] та її чоловік [PERSON] приділяють належну увагу навчанню та вихованню дівчинки. Крім того, в матеріалах справи наявний висновок виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 133 від 24.04.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що орган опіки та піклування Великомихайлівської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] по відношенню до його дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В матеріалах справи наявна копія рішення №133 від 24.04.2024 року виданого Великомихайлівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] з якого, зокрема, вбачається, що вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того в судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , які кожен окремо, пояснили, що вони є сусідами та друзями [PERSON] та її чоловіка [PERSON] . Вони жодного разу не бачили батька дітей [PERSON] , він не приходив до дітей, не цікавився їх життям, вони ніколи не чули, щоб він спілкувався з дітьми. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. ВС у справі № 461/7387/16-ц (постанова від 02.10.2019) також виснував таке: Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України Суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, потрібно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи найвищі інтереси дітей, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача та злісного ухилення ним від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, що у свою чергу, виключає можливість застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У даній справі позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилалась на те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться дочками, тобто взагалі не виконує батьківські обов`язки, що, на її думку, є достатньою підставою для позбавлення батька батьківських прав та відповідатиме інтересам дітей. На думку суду письмові докази, подані позивачем, не є достатніми доказами для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки беззаперечно не підтверджують факт свідомого ухилення ним від виконання обов`язків з виховання дитини. Ураховуючи, що у матеріалах справи немає беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку відповідача щодо умисного і свідомого нехтування обов`язками батька, суд вважає, що відсутні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей. З висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських суд не погоджується, оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим. Так, з матеріалів справи вбачається, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька щодо малолітніх дітей складено без участі відповідача. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги інтереси дітей, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в судовому засіданні не доведено категорична необхідність вжиття цього заходу для забезпечення інтересів неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , тому позов не підлягає задоволенню, однак суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, виконання ним обов`язків щодо виховання та утримання дітей, передбачених сімейним законодавством. За приписами п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed