Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки боргу за спожиту теплову енергію у сумі 7\~396,16 грн, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.,мотивуючи свої вимоги тим, що в опалюваних сезонах 2022-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії, зокрема, до будинку за адресою [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] вищевказаного будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1981 від 04.10.2011 р. Згідно п.5 ст. 13 Закону 2189, між позивачем та відповідачкою укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] .Нарахування відповідачці сум оплати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень здійснювалося за тарифами, зазначеними у постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Позивач надав теплову енергію за період з 01.11.2022 по 30.07.2024 на суму 7\~396,15 грн, за якувідповідачка не сплатила. Надіслане відповідачці попередження залишилося без задоволення та відповіді.Отже, відповідачка не виконала своїх зобов`язань в повному обсязі, чим завдала товариству матеріальну шкоду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П. Після виконання приписів ст. 187, ухвалою судді від 03.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13.02.2025 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому висловила свою незгоду з сумою боргу,\~нарахованоюпозивачем з наступних підстав. Відповідачка посилаючись на Правила відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, Правила розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги та Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315, вказує, що як власник квартири з індивідуальним опаленням у багатоповерховій будівлі вона повинна відшкодовувати: - витрати, що пов`язані з опалювання МЗК та допоміжних приміщень; - витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення; - витрати теплової енергії з транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у її квартирі. Однакпозивач в позовній заяві зазначає лише про розрахунок витрат на опалення. Згідно з пунктом 8 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку у випадку відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МКЗ (для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %). Позивачем не надано жодного доказу відсутності вказаної вище інформації як на підставу застосування спрощеного методу розрахунку. Обґрунтування неможливості отримання вказаної інформації також відсутні. Крім того, «Розрахунок позовних вимог за отримані послуги з постачання теплової енергії», який є додатком 3 до позовної заяви, взагалі не містить інформацію щодо обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку. Позовна заява не містить інформації щодо розрахунку витрат теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та витрат теплової енергії з транзитних ділянок трубопроводів, що розташовані в моєї квартирі. Позивачем не надано інформації та доказів про наявність або відсутність вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника), що унеможливлює встановлення правомірності застосування саме розрахункового методу визначення загального розміру спожитої у будівлі теплової енергії. Відповідно до наданого Позивачем розрахунку позовних вимог за отримані послуги з постачання теплової енергії, місячна плата за теплову енергію складається з незмінної щомісячної абонентської плати, та нарахувань у опалювальні періоди, що змінюється відповідно до «тарифу». Проте, розрахунок не містить інформації щодо того, як цей тариф розраховується, одиниці виміру, та величини, до якої цей тариф застосовується, щоб отримати суму «нарахувань». В позовній заяві відсутня інформація щодо розміру тарифів та абонентської плати, та якими нормативними актами вони затверджені. Наведені Позивачем наряди на підключення будинку до системи опалення та «Розрахунок позовних вимог за отримані послуги з постачання теплової енергії» не підтверджують факт надання послуг та правомірність нарахування плати за користування ними, отже не є належними доказами та можуть братися судом до розгляду. За такого, відповідачка вважає, що позивачем не доведено надання заявлених послуг теплопостачання. 19.02.2025 року від представника ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» - Новгородової Т.М. надійшла відповідь на відзив, в якій вказала, що твердження відповідачки, викладені у відзиві є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки є безпідставними, оскільки відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців багатоквартирного будинку від участі у загальних витратах, пов`язаних з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Також, представник позивача вказує, що всім своїм абонентам за витрати опалення місць загального користування позивач почав нараховувати лише з 01.11.2022 року. Це пояснюється тим, що методика, відповідно до якої проводиться розподіл обсягів спожитої теплової енергії набрала чинності 28.01.2022 року. Відповідно, з усіма абонентами, які відключені від централізованого опалення, індивідуальні договори укладені з 01.11.2022 та почались нарахування витрат за відшкодування обсягів теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Фактичним доказом початку опалювального сезону є наряди на підключення будинку та нежитлових приміщень до системи опалення, що містять інформацію про фактичну дату надання послуг, що були додані до матеріалів позовної заяви. Позивач наголошує, що об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказані приміщення не підпадають під термін неопалюване приміщення.Позивач здійснив нарахування за спожиту теплову енергію відповідно до п.п. 8, 9 Розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Стосовно твердження відповідача про ненадання позивачем жодного доказу відсутності інформації щодо площ місць загального користування як на підставу застосування спрощеного методу розрахунку, ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» повідомляє, що будівля за адресою [ADDRESS] входить до переліку житлових будинків ТОВ ЖЕК «ЗАБОТА». Позивачем було надіслано звернення № 785-ф Генеральному директору ТОВ ЖЕК «ЗАБОТА» Олегу Старєву від 17.05.2023, в якому Позивач просив надати інформацію стосовно будівлі, в тому числі і площу місць загального користування та допоміжних приміщень. На даний момент ТОВ ЖЕК «ЗАБОТА» не надало відповіді на вищевказане звернення. Відповідно, Позивач не має інформації стосовно площі місць загального користування будівлі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 27.02.2025 року від [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому вказала, що позивачем не надано суду додаткових доводів та належних доказів, які доводять обгрунтованість позовних вимог та їх розмір з наступних підстав. У відзиві на позовну заяву звертала увагу на те, що Позивачем фактично не надано розрахунку суми заборгованості. У відповіді на відзив Позивач «в якості прикладу» надав розрахунок нарахувань лише за лютий 2024 року в сумі 803,81 грн.,але відповідно до позовних вимог Позивач просить суд стягнути заборгованість в сумі 7 396,15гривень. У наведеному розрахунку за лютий 2024 року, Позивач оперує наступними даними: 1) кількість теплової енергії, спожитою будинком за місяць 38,2320 ГКал; 2) загальна площа приміщень будинку з розподілом теплової енергії 2427,20 кв. м; 3) загальна опалювальна площа житлових та нежитлових приміщень з індивідуальним опаленням 817,70 кв. м; 4) опалювальна площа квартири 78,20 кв. м. Позивач не надав пояснень та доказів щодо кількості теплової енергії, спожитою в лютому 2024 року, яку він використав у розрахунку. В якості додатків до відповіді Позивач навів копії щомісячних відомостей споживання теплової енергії, які, на її думку, повинні містити інформацію щодо кількості теплової енергії, фактично спожитою будинком у відповідний період. Згідно звідомістю споживання теплової енергії за лютий 2024 року (у рядку № 10, адреса Шнеєрсона 2Б, та стовпчику «Теплова енергія») зазначена кількість 722,5580 (без вказівки на одиниці виміру), що не відповідає кількості, що використана у розрахунку. Документ сформований в системі «Електронний суд» 27.02.2025 3 Площі приміщень, що використані в наведеному розрахунку, (загальна опалювальна площа житлових та нежитлових приміщень з індивідуальним опаленням, загальна площа квартири). Позивач підтверджує «довідкою щодо житлового будинку та житлового приміщення споживача», яка підписана заступником керівника структурного підрозділу Позивача. Позивач намагається підтвердити правомірність нарахування плати за спожиту теплову енергію власною же довідкою, яка, не є належним доказом у розумінні діючого законодавства. Відповідно до Технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири складає 77,7кв. м, що не відповідає площі, яка застосована позивачем 78,2 кв.м. Враховуючи викладене, розрахунок нарахувань за лютий 2024 року приведений на підставі недоведених та недостовірних даних. У відповіді на відзив позивач посилається та наводить копію звернення №785-ф від 17.05.2023 до ТОВ «ЖЕК «ЗАБОТА» про надання технічної інформації щодо будинку, в якому розташована вказана квартира, відсутністю відповіді, на яку він обґрунтовує застосування спрощеного розрахунку обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинковіпотреби опалення. Однак, відповідачка вказує, що позивач не навів доказів вручення зазначеного звернення адресату. Крім того, предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за теплову енергію, починаючи з листопада2022 року, проте, звернення позивача щодо надання інформації про будинок датоване 17.05.2023. Таким чином, позивач здійснював нарахування за використану теплову енергію за опалювальний сезон 2022-2023 року за спрощеним розрахунком, навіть не намагаючись отримати інформацію, яка є необхідною для більш детального та достовірного розрахунку. Також, [PERSON] зазначає, щопозивач фактично пов`язує виникнення та розмір її зобов`язань перед ним з діями (бездіяльністю) ТОВ «ЖЕК «ЗАБОТА», що є взаємовідносинами між позивачем та третіми особами, на які вона не мала жодного впливу. Вважає, що це є порушенням загальних засад цивільного законодавства, що зазначені в пункті 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливість, добросовісність та розумність. Отже, відповідачка вважає, що у позивача не було достатніх підстав для застосування спрощеного розрахунку обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинковіпотреби опалення. На думку відповідачки, наведені позивачем у відповіді на відзив доводи та додаткові докази не підтверджують правомірність нарахувань за спожиту теплову енергію та розмір позовних вимог позивача. 04.03.2025 року представник ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» Купрій С.Д. надала додаткові пояснення, в якій вказала наступне. На офіційному сайті ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» розміщується вся необхідна інформація щодо затвердження тарифів, зміни тарифів, тощо. Відповідачка повинна зареєструватися в особистому кабінеті і отримувати всю необхідну інформацію. Більш того, щомісяця всі споживачі отримують повідомлення від ТОВ «МІРЦ» де відображено облік житлово-комунальних послуг, в тому числі щомісячне нарахування за теплову енергію, загальний борг та реквізити для оплати. Однак,відповідачка жодного разу не зверталася на адресу позивача з листом щодо надання будь-якого роз`яснення нарахування, оплат чи тарифу, навіть після скасування судового наказу,щодо площі приміщення, яка використовується при розрахунку позивач вказує, що надав підтверджуючі документи, інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 394156983, яка міститься в матеріалах справи. Якщо у відповідачки відбулися зміни по площі, необхідно письмово звернутися на адресу позивача з наданням копій документів для зміни по ос/рах., і тільки після звернення можливі зміни щодо нарахування позивачем по спрощеній методиці представник позивача пояснює: з 01.05.2019 після введення в дію Закону України « Про житлово-комунальні послуги» Позивач звертався до департаменту ЖКГ ММР листом № 323-ф від 15.08.2019, як до власника інформації щодо технічних характеристик житлового фонду міста, також до усіх управляючих компаній, ЖЕКів, ОСББ, тощо. Листом № 324-ф від 15.08.2019 Позивач звернувся до ТОВ ЖЕК «Забота», як до управляючої компанії багатоповерхового будинку щодо надання технічних характеристик житлового фонду для запровадження методики 315 при розрахунками зі споживачами. Необхідно було надати інформацію за наданою формою для визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (за наявності циркуляції) та порядку розподілу обсягів спожитої у будівлі теплової енергії. У відповідь на лист про надання інформації ТОВ «ЖЕК «Забота» від 20.08.2019 за вих. № 339 повідомило, що дана інформація не занесена до технічної документації житлових будинків як із самого початку так і надалі, що товариство не володіє запитуваною інформацією. Відповіді від Департаменту ЖКГ на адресу Товариства не надходило. Відповідно до п.10 Методики у разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення. Отже, загальнобудинкові потреби по вул. Шнеєрсона, 2/Б правомірно нараховуються за спрощеною методикою. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Згідно ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовийзахистмаютьздійснюватися з урахуванням нормКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, яківідповідно дост.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рокуза№3477-IVзастосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), ратифікованої Законом Українивід 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розглядя ких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтересиіншихосіб, абодержавнічисуспільніінтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захистсвогоцивільного права уразійогопорушення, невизнанняабооспорювання. Кожна особа має право на захистсвогоінтересу, який не суперечитьзагальним засадам цивільногозаконодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до будинку [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.09.2024 р., [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Загальна площа квартири 78,2 кв.м. Будинок [ADDRESS] є 4-х поверховою будівлею та обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, який обліковує споживання теплової енергії будинку за адресою [ADDRESS] . Факт встановлення вузлу комерційного обліку теплової енергії підтверджується Актом про допуск в експлуатацію та опломбування вузла комерційного обліку № 1/34 від 07.11.2020, Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-3K/2467, чинного до 22.07.2024, Актом про допуск в експлуатацію та опломбування вузла комерційного обліку від 03.07.2024 та Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 169/279, чинного до 20.05.2028. Позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] в період 2022-2024років, що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради були видані рішення "Про початок опалювального періоду 2022-2023 рр. у житловому фонді та на інших об`єктах м. Миколаєва" № 626 від 09.11.2022 та "Про початок опалювального періоду 2023-2024 pp. y житловому фонді та на інших об`єктах м. Миколаєва" № 1189 від 08.11.2023. Відповідно до п. 2 резолютивної частини даних рішень, теплопостачальним підприємствам міста, до складу яких входить Позивач, починаючи з 09.11.2022 та 14.11.2023 відповідно, протягом 10 діб було наказано здійснити пуск котелень для подачі тепла до споживачів м. Миколаєва всіх форм власності. Підключення систем теплопостачання було наказано проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг. Позивач у період з01.11.2022 по 30.07.2024, надав відповідачці послугу на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем індивідуального (автономного) та централізованого опалення на загальну суму 7396,15 грн. Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу (якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості), може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.07.2024 року у справі №490/4687/24скасовано судовий наказ, виданий 05 липня 2024 року Центральним районним судом міста Миколаєва, за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення в солідарному порядку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з листопада 2022 року по квітень 2024 року з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в загальному розмірі 7 301 грн. 70 коп. Відповідно до ст 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статями68,162 ЖК Українивизначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня2005 року № 630 (далі Правила), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Згідно зі статтею 1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК, дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу), неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31). Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17). Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Квартира [ADDRESS] відключена від мережі централізованого опалення будинку та обладнена індивідуальною системою опалення, відповідачці нараховувалась оплата за опалення місць загального користування будинку. Згідно з пунктом 28 Правил, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2. Методики). Згідно з пунктом 2.1.4 Методики, загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Згідно п. 8 р. IV Методики ,у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення: для 1-5-ти поверхової будівлі/будинку 25%, додатково скоригований із застосуванням коефіцієнту, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будинку. Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, починаючи з опалювального сезону 2022-2023 рр., проводять оплату: - за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону згідно з затвердженим тарифом; за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року наодного абонента, у розмірі 32,57 грн. (з ПДВ) у разі наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. 3 опалювального сезону 2022-2023 рр. нарахування за обсяг теплової енергії , витраченої на загальнобудинкові потреби, Товариство здійснює відповідно до Методики за наступною формулою:Q x 25% x (1 + Sзаг індоп. / Syar.on.) / Szar.on X Sxn x 1873,39 грн/Гкал, де:Q - кількість теплової енергії, спожитої будинком за вищевказаною адресою уконкретному місяці, Гкал;25% відсоток від загального обсягу спожитої теплової енергії на опалення 4-х Поверхового будинку, витраченого на загальнобудинкові потреби;Sзаг.інд.оп. загальна опалювальна площа житлових та нежитлових приміщень з індивідуальним опаленням у зазначеному будинку, м?;Sзаг.оп - загальна площа приміщень будинку з розподілом теплової енергії, м?;Ѕкв - опалювальна площа квартири будинку. 1873,39 грн/Гкал тариф для населення, який затверджений Постановою НКРЕК від 0.11.2020 № 2252 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 14.01.2020 № 84". Як вбачається з розрахунку боргуза період з 11.2022 по 07.2024, позивачем за особовим рахунком № [NUMBER] здійснено нарахування у відповідності до вищевказаної формулі, відповідно до Методики. Згідно листів№ 323-Ф та №324-Ф від 15.08.2019 р., ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» зверталося до департаменту ЖКГ ММР,ТОВ ЖЕК «Забота`щодо надання технічних характеристик житлового фонду для запровадження методики 315 при розрахунками зі споживачами, а також щодо надання інформації за наданою формою для визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (за наявності циркуляції) та порядку розподілу обсягів спожитої у будівлі теплової енергії. Як вбачається з відповіді на лист про надання інформації від 20.08.2019 за вих. № 339, ТОВ «ЖЕК «Забота» повідомило, що запитуванаПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» інформація не занесена до технічної документації житлових будинків як із самого початку так і надалі.Товариство не володіє запитуваною інформацією. Відповідно до п.10 Методики у разі, якщо відомості про опалювальну площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення. З розрахунку,наданого позивачем при нарахуванні обсягу теплової енергії,витраченої на загальнобудинкові потреби, враховувалася загальна площа квартири [ADDRESS] , а саме: 78,2 кв.м., яка вказана в інформаційній довідці з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 394156983. Суд не бере до уваги твердження відповідачки про те, що розрахунок здійснений на підставі недостовірних даних, оскільки загальна площа її квартири складає 77,7 кв.м, з наступних підстав. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система в Україні, що містить відомості проправананерухоме майно, їхобтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Згідно ч.5 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. За такого, суд вважає, що дані, які використовувалися позивачем при розрахунку боргу є такими, що відповідають інформації внесеної у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно,а тому є достовірними. При цьому, суд звертає увагу, що розбіжність даних, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та даних, зазначених у технічній документації на квартиру, не є підставою стверджувати про неправомірність здійсненого позивачем розрахунку, оскільки така розбіжність усувається з інціативи відповідачки, шляхом звернення до державного реєстратора. Окрім того,відповідачка не була позбавлена можливості звернутися до позивача для уточнення даних, щодо розміру загальної площі квартири [ADDRESS] . Шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд…» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, передбачено, що втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїі постанові від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18, провадження № 61-22793 св 19. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року N 1198, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.1 ст.19 вказаного Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. В той же час, згідно з ч. 3 ст.20 Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Отже, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Відповідно до п.3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку таєйого невід`ємною частиною. Відповідачам, як і всім іншим мешканцям будинку, які відключені від систем централізованого опалення, нараховувалась оплата за опалення місць загального користування будинку, які останні не сплачують. Згідно наданого розрахунку, заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування з 01.11.2022 року по 30.07.2024 року у загальному розмірі становить 7\~396,15 грн. Згідно ст.1 Закону України «Про теплопостачання», постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. До повноважень Кабінету Міністрів України у сфері теплопостачання, належить розробка та реалізація державної політики у сфері теплопостачання. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України на виконання повноважень, визначених ст.11 Закону України «Про теплопостачання», затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначенняплати за їх опалення. Таким чином, визначення правил та умов надання послуг з теплопостачання, методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення відноситься до державного регулювання та не є повноваженням органів місцевого самоврядування, повноваження яких у сфері теплопостачання закріплено ст.13 Закону України «Про теплопостачання». Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги з приводу обв`язку відповідачки [PERSON] оплачувати послуги з опалення місця загального користування є обґрунтованими. Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Частиною четвертою статті 10\~ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей 1 та 17\~Закону України\~"Про\~виконаннярішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положенняКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейськоїкомісії з прав людини. Закон України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 "Ковач проти України","Мельниченко проти України", "Чуйкіна проти України"). Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominenv. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для ухвалення судового рішення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2725,20 гривень, а також ухвалою суду від 23.07.2024 року у справі №490/4687/24 скасовано судовий наказ за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення в солідарному порядку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з листопада 2022 року по квітень 2024 року з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 3028,00 гривень підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved