Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

ТзОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики № 75841193 від 30.06.2021 року в розмірі 50\~820,00 грн., а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн. Свої вимоги мотивували тим, що 30.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено електронний договір позики № 75841193, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону на електронну пошту відповідача було надіслано одноразовий ідентифікатор для підпису договору позики, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 15 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківський картковий рахунок [PERSON] , на строк 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на його банківський картковий рахунок № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес». Однак, відповідач кредитні кошти не повернув та не виконав інші грошові зобов`язання за договором, тому в нього виникла заборгованість в розмірі 50\~820,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу 15 000,00 грн. та прострочена заборгованість за відсотками 35\~820,00 грн. 19 листопада 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911, у відповідності до якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило останньому належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за договором позики № 75841193 від 30.06.2021 року. 03 квітня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТзОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, згідно якого ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТзОВ «Фінпром Маркет» право вимоги повернення коштів за вказаним вище договором позики. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК, ТзОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75841193 від 30.06.2021 року на суму 50\~820,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 35\~820,00 грн. - заборгованість за відсотками. Так як відповідач заборгованість добровільно не сплачує, то виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 121-123), в якому просив позов задоволити частково та стягнути з нього заборгованість в розмірі 19\~500,00 грн., судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1\~000,00 грн. Відзив мотивував тим, що дійсно ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало йому позику в сумі 15\~000,00 грн. на строк 30 днів, з процентною ставкою 1,00 % в день, оскільки в договорі надано розрахунок орієнтовної загальної вартості позики, що складає 19\~477,50 грн. Таким чином, відсотки за користування кредитними коштами складають 4\~500,00 грн. Однак, позивач зазначає, що відсотки за даним кредитом становлять 35\~820,00 грн., які нараховані поза межами строку кредиту (120 днів) та за ставкою 1,99 %, що є незаконним, оскільки Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на офіційному сайті первісного кредитора, можуть ним змінюватися, тому долучені до договору Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ним договору позики. Надані позивачем Правила з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою укладеного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання додаткових заходів, які збільшують вартість позики, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної зі сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені в документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Так як ці правила він не підписував, то відсутні підстави для пролонгації строку договору на 90 днів, а тому стягненню підлягають лише проценти, нараховані за час дії договору: з 30.06.2021 року по 30.07.2021 року, які складають 4\~500,00 грн., виходячи з процентної ставки 1,00 %. Що стосується вимоги про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн., то вона також підлягає до часткового задоволення, оскільки дана справа є малозначною, не високої складності та не вимагає великих навичок, вмінь, часу адвоката, а сам позов є шаблонним і не складним в написанні. Представником позивача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 135) [PERSON] подано до суду відповідь на відзив (а.с. 132-134), в якій зазначено, що відповідно до п. 5.2 договору позики № 75841193, позичальник на момент підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена у правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасно повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування, закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. За таких обставин доводи відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами є необгрунтованими, оскільки таке нарахування здійснювалося у відповідності до умов договору та Правил через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Щодо витрат на правничу допомогу, то заявлена до стягнення сума є обгрунтованою, відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт, є пропорційною обсягу витраченого часу. В судове засідання представник позивача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 102) керівник ТОВ «Фінпроммаркет» Гедзь О.В. не з`явилася, у відповіді на відзив зазначила клопотання про розгляд даної цивільної справи у відсутності представника позивача (а.с. 134). Відповідач та його представник згідно ордеру на надання правничої допомоги серії АТ № 1088893 від 30.12.2024 року (а.с. 125) адвокат Кажук В.Б. в судове засідання повторно не з`явилися та про причини своєї неявки не повідомили, а тому суд постановив ухвалу про розгляд справи за їх відсутності з урахуванням аргументів, викладених у відзиві на позов. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що 30.06.2021 року що між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 15 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок, строком на 30 днів (до 30.07.2021 року), що підтверджується договором позики № 75841193 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) та додатком № 1 до цього договору таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписаними [PERSON] одноразовим ідентифікатором (а.с. 12-13). Пунктом 2.3 договору позики передбачено, що знижена процентна ставка, яка застосовується відповідно до умов Програми лояльності становить 1,00 % в день, базова процентна ставка 1,99 % та процентна ставка за понадстрокове користування позикою складає 2,70 % в день. Згідно виданої позивачем довідки № КД-000002704/ТНПП від 20.11.2024 року (а.с. 41-42), ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 30.06.2021 року перерахувало [PERSON] кредитні кошти на суму 15 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , що визнав відповідач у відзиві на позов. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 30.06.2021 року відповідач підписав електронний договір позики № 75841193 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав від ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. на банківський рахунок. ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. Як встановлено з договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 року, додатків до нього та Реєстру прав вимог № 3 (а.с. 44-62), право вимоги до [PERSON] по договору позики № 75841193 від 30.06.2021 року ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТзОВ «Фінансова компанія управління активами». В подальшому, ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги до [PERSON] по вказаному договору позики ТзОВ «Фінпром Маркет», що підтверджується договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, додатками до договору та Реєстром заборгованостей від 03.04.2023 року (а.с. 65-83). З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за договором позики № 75841193 від 30.06.2021 року (а.с. 4-9) вбачається, що [PERSON] жодних сум на погашення позики не вносив і його борг по даному договору становить 50\~820,00 грн. з яких: 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом позики та 35\~820,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Як було зазначено вище, відповідач жодних коштів на погашення позики не вносив, внаслідок чого за ним правомірно числиться заборгованість в розмірі 15\~000,00 грн.\~за основною сумою боргу, з якою суд погоджується. Що стосується стягнення з відповідача 35\~820,00 грн. нарахованої позивачем заборгованості за відсотками, то суд вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно умов договору позики № 75841193\~від 30.06.2021\~року(на умовах повернення позики в кінці строку позики), строк дії даного договору становить 30 днів, датою повернення позики (останній день) є 30.07.2021 року. Таким чином, строк кредитування сплив 30 липня 2021 року. Відповідно до п 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику, затверджених наказом директора ТзОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~№ 14/05/2024\~від 14.05.2021\~року (а.с.\~24-26),\~передбачаєумови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору відповідачу, який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання фінансовою установою додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи, що відповідач за допомогою одноразового ідентифікатора підписував тільки сам договір позики та додаток № 1 до нього, а не Правила надання грошових коштів у позику, затверджені наказом директора ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 14/05/2024 від 14.05.2021 року, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Аналогічний правовий висновок містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для врахування умов, наведених у Правилах, щодо пролонгації строку договору позики на 90 днів, а отже, у позикодавця виникло право нарахування процентів за цим договором тільки у межах строку його дії до 30 липня 2021 року. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. За таких обставин, відсутні підстави для нарахування відповідачу відсотків за користування позикою за період з 30.07.2021 року по 30.10.2021 року. Що стосується розміру процентної ставки, то як встановлено судом, у п. 2 договору позики від 30.06.2021 року процентна ставка визначалась у трьох різних розмірах: базова 1,99 %, знижена 1,00 % та за понадстрокове користування позикою 2,70 %. Однак, договір позики не містить умов щодо випадків застосування тої чи іншої процентної ставки. Натомість позичальником наведений розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту, згідно якого орієнтовна реальна річна процентна ставка 2\~300 %, а орієнтована загальна вартість позики складає 19 477,50 грн. З вказаного розрахунку слідує, що при його проведенні була застосована процентна ставка 1,00 % в день. Матеріали справи не містить іншого розрахунку вартості позики, який первісний кредитор надав відповідачу і погодив з ним. Згідно з висновком об`єднаної палати КЦС ВС у постанові від 05.12.2022 року в справі № 753/8945/19, якщо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, неможливо встановити порядок проведення розрахунків між сторонами, необхідно застосовувати тлумачення contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Таким чином, сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача має розраховуватись, виходячи зі ставки 1,00 % у день, яка наведена в розрахунку вартості кредиту, узгодженого сторонами, в межах строку дії договору позики № 75841193 від 30.06.2021 року, тобто за 30 днів: з 30.06.2021 року по 30.07.2021 року, і розмір процентів за вказаний період складає 4\~500,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного договору позики, своєчасно позику не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 19\~500,00 грн. (15\~000,00 грн. за основною сумою боргу + 4\~500,00 грн. за відсотками). Вказані суми доведені належними і допустимими доказами та нічим не спростовані. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, в ч. 1 якої зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, укладений між ТзОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту № 4-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 13.12.2024 року, з якого вбачається, що вартість наданої адвокатом послуги в даній справі становить 3\~500,00 грн., а також платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579930932.1 від 18.12.2024 року (86-91,94,101). Виходячи з викладеного, оскільки суд задоволив позовні вимоги позивача на 38,37 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1\~342,95 грн. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути 38,37 % сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог,\~що був сплачений згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579931051.1 від 24.12.2024 року в розмірі 2\~422,40 грн. (а.с. 10), який становитиме 929,47 грн. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055,1056-1 ЦК України,

Outcome: approved