Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач 13 грудня 2024 року звернувся з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 15.01.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» передано за підсудністю до Горохівського районного суду Волинської області. Свій позов обґрунтовує, що 30 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №4136740524. Кредитний договір, був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000 гривень, шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , строк кредиту 360 днів, з стандартною процентною ставкою 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 договору. Вказує, що на дату підготовки позовної заяви, заборгованість відповідача становить 35\~446,40 гривень, яка складається з 8000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 23 400,00 гривень - заборгованість за процентами, 4046,40 гривень - пеня за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі, що складаються із сплати судового збору. Ухвалою судді від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. В судовому\~засіданні відповідач\~ [PERSON] \~позовні вимоги\~визнав частково\~в сумі\~8\~000\~грн \~заборгованість за\~тілом кредиту\~та 2\~688\~грн \~заборгованість за\~процентами.\~Крім того,\~зазначив,\~відповідно до\~норм Закону\~України «Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, нараховані відсотки по договору про надання грошових коштів у позику підлягають списанню кредитодавцем. Судові витрати у справі просив розподілити з позивачем навпіл. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30 травня 2024 року між ТзОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику № 4136740524. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 8000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредит надається строком на 360 (триста шістдесят) днів від дати отримання Кредиту позичальником. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 4q6qtb8m6 (а.с.8-13). Відповідно до п.2.1 Договору, Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний Позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч через месенджери). Згідно з п.2.6.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Відповідно до п.3.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: № [NUMBER] . Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту, [PERSON] ознайомився з умовами надання кредитних коштів та інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, що підтверджується підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.17-20). Згідно копії квитанції до платіжної інструкції №19873-1354-111514441, термінал №1354, 30.05.2024 на картку № [NUMBER] було здійснено переказ кредитних коштів в розмірі 8000,00 гривень (а.с.15). При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК). У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). У статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Таким чином,\~судом встановлено,\~що між\~ТОВ «Іннова\~Фінанс» та\~ [PERSON] \~правовідносини виникли\~внаслідок укладеного\~договору надання\~грошових коштів\~у позику\~№ 4136740524 від 30 травня 2024 року, із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України, зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надану йому позику та не сплатив відсотки в строки, передбачені кредитним договором. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначений розрахунок, знаходить його підставним. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77\~ЦПК\~України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 23 400,00 гривень, суд зазначає, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору сторони встановили строк кредитування строком на 360 днів, однак ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідачів проценти за користування кредитними коштами за період строку кредитування по 11 грудня 2024 року. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, основну суму боргу в добровільному порядку не повертає, суд вважає, що у кредитора виникло право на стягнення заборгованості за вказаним договором у розмірі 35 446,40 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000,00 гривень, заборгованість за процентами в розмірі 23 400,00 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за нарахованими пені, суд зазначає наступне. Указом Президента\~України\~№64/2022\~від\~24.02.2022\~р.\~«Про\~введення\~воєнного стану\~в\~Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом дію воєнного стану було продовжено. Законом №\~2120-IX доповнено розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 6 передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. В п.18 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищезазначені норми, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 046,40 гривень не підлягає задоволенню. Зважаючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 31 400,00 грн, з яких: 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 23 400,00 грн - заборгованість за процентами. Суд відхиляє пояснення відповідача щодо застосування Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, в частині списання нарахованих відсотків по договору про надання грошових коштів у позику, оскільки відповідно до норма вказаного Закону споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання, в тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Нарахування відсотків не є штрафними санкціями за невиконання зобов`язання, а є платою за користування кредитними коштами. Крім того, частиною 1 статті 141 ЦПК України, визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 2 145 гривень 87 копійок (31 400,00 грн /35 445,40 грн х 2 422,40 грн. = 2 145,87 гривень).

Outcome: partial