Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), що місячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 24.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 87. За час перебування у шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.07.2016 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.03.2022 року) .Наразі фактично шлюбні відносини сторін припиненні. Діти залишилися проживати із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка вказує, що оскільки обов`язок утримувати дитину є обов`язком як матері, так і батька, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, позивачка змушена звернутися до суду з позовом та просити стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2025 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 19.02.2025\~року від\~відповідача [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~він просив\~відмовити в задоволенні позову через добровільну сплату аліментів та надання на користь позивачки матеріальної допомоги по утриманню дітей. Зазначає що, станом на 24.02.2022 року їх родина мешкала у м. Лисичанську, Луганської області. Молодшому сину сторін [PERSON] було лише 20 днів від народження. За наполяганням відповідача, позивачка з дітьми виїхала з країни. 04.03.2024 року, згідно з посвідкою про тимчасове перебування, вона прибула з дітьми до Федеративної Республіки Німеччина. Посвідку на право перебування у ФРН до 2031 року вона отримала 20.04.2022 року. Мешкає позивачка за адресою: [ADDRESS] з дітьми. Відповідач вказує, що станом на жовтень 2024 року він перебував за цією адресою, відповідно до відпускного квитка від 10.10.2024 р. по 26.10.2024 р., провідував позивачку та дітей (копія відпускного квитка додається). Коли позивачка від`їджала з країни, відповідач віддав їй свою розрахункову картку АТ КБ "ПриватБанк" - "Універсальна", на яку постійно перераховував кошти. Цією карткою відповідачка користувалась у торгових закладах м.Неттеталь. Зазначене підтверджується доданими до відзиву довідками, квитанціями АТ КБ "ПриватБанк", з якою вбачається, що відповідач перераховував позивачці кошти зі своєї зарплатної картки. З квітня 2022 року відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та несе службу по захисту країни на Сході країни. Кошти позивачці, як матеріальну допомогу він перераховував щомісячно. Так відповідач вказує, що в 2023 році він перерахував згідно доданих до заяви квитанцій, що збереглися 169 тис. 50 грн. У 2024 році 327 тис. 290 грн.( квитанції додаються до відзиву). З урахуванням добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання спільних з позивачкою дітей , відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 24.03.2025 року через канцелярію суду від представника позивача адвоката Чухонцевої Д.В. надійшла заява, в якій остання просила проводити судове засідання без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. 24.02.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актова запис № 39587. На даний час шлюб між сторонами не розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №372; та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 60. Посилаючись на те, що діти мешкають разом з позивачкою та відповідач добровільно не надає допомоги на їх утримання, позмвачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільних дитей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей останнім не надано. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум. На підставі викладеного і

Outcome: partial