Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник ТОВ « ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягненння заборгованості за кредитним договором, в якому просить: стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №3368797 року від 11 липня 2021 року у розмірі 37 444 грн., судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. та правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 липня 2021 року [PERSON] подала заявку на отримання кредиту № 3368797 до ТОВ « МІОЛАН». ТОВ «Міолан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 3368797 від 11 липня 2021 року. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору отримала проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами та правилами. Таким чином, відповідач уклала договір про споживчий кредит № 3368797 від 11 липня 2021 року з ТОВ «Міолан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8 000 грн. Відповідач не виконує належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість. 11 листопада 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «Міолан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 3368797 від 11 липня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 37 444,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7 200 грн.; заборгованість за відсотками становить 28 724,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1 520 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі № 3368797 від 11 липня 2021 року, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Міолан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 3368797 від 11 липня 2021 року. Не зважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27 січня 2025 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечувала. Також надала до суду відзив, згідно змісту якого вона уклала 11 липня 2021 року кредитний договір з ТОВ «Міолан» на суму 8 000 грн. Тобто термін позовної давності сплинув 10 серпня 2024 року і позивач мав право звертатися до суду з 10 серпня 2021 року по 10 серпня 2024 року, а позов був пред`явлений до суду 24 січня 2025 року, про що можна зробити висновок, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності. 09 липня 2021 року на підставі поданої відповідачем анкети-заяви на кредит між ТОВ «Мілоан» та нею укладено договір про споживчий кредит, згідно якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачеві кредит у сумі 8 000,00 грн. шляхом переказу на картковий рахунок, строком на 30 днів з 11 липня 2021 року зі сплатою відсотків, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк. Відповідно п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 1 520,00 грн. нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Процентна ставка: 2.50 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3.Договору. Продовження строку кредитування відбувається кожец раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування але загалом не може перевищувати 60 днів. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір між сторонами було укладено на строк 30 днів з 11 липня 2021 року до 10 серпня 2021 року. Отже, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право нараховувати проценти за кредитним договором, то після 10 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» не мали законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором №3368797 від 11 липня 2021 року. Також, позивач не довів, що на момент пред`явлення цього позову боржник знав про свої зобов`язання перед фактором. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. надано договір № 42649746 від 01 листопада 2024 року про надання правової допомоги укладений між ТОВ «Діджи Фінанс», та адвокатом Стародуб І.В., додаткову угоду №3368797 від 30.12.2024, детальний опис робіт виконаних адвокатом від 30 вересня 2024 року. Вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, заявлена сума у 6 000 грн. є завищеною. Представником відповідача до суду подано відповідь на відзив, згідно змісту якого, 11 липня 2021 року мід ТОВ « Міолан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3368797. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, що має наслідком відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Крім того, частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023. Разом з цим, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, якій неодноразово було продовжено та який діє до тепер. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Таким чином, з урахуванням наведених вище правових норм, строк позовної давності позивачем не пропущено. Згідно п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 10 липня 2021 року. Пунктом 1.4. Договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 10 серпня 2021 року . Згідно п. 1.5. Договору витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7 520,00 грн. в грошовому виразі та 317,286.00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1- 1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15\~520 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 6 000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також, згідно п. 1.6. Договору базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 2.3.1.2. Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за договором виникла заборгованість в загальному розмірі 37 444,00 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить 7 200,00 грн., заборгованість за відсотками становить 28 724,00 грн., заборгованість за комісійними винагородами становить 1 520,00 грн. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором № 3368797 від 11 липня 2021 року вбачається, що відповідачем вчинялися дії по сплаті комісії за пролонгацію за кредитним договором, а саме 24 липня 2021 року сплачено на погашення заборгованості кошти в розмірі 2 836,00 грн., з яких: 800,00 грн. сплата тіла кредиту; 1 236,00 грн. сплата процентів по кредиту; 800,00 грн. сплата комісії за пролонгацію. За таких обставин, враховуючи, що в договорі сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, а саме відсотки нараховуються до дня повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки на даний момент заборгованість по кредиту погашена не була, позивач вважає, що первісним кредитором обґрунтовано були нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення, тому позовні вимоги в цій частині також підлягали до задоволення. За весь період перебування права вимоги за договором у позивача, ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і не застосовувалося жодних штрафних санкцій до позичальника.Щодо посилань відповідача на неотримання повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким позичальник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора. Позичальник не виконує умови кредитного договору ні первинному, ні новому кредитору. Крім того, позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду докази, отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви на кредит №3368797 від 11 липня 2021 року , між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] , 11 липня 2021 року укладено Договір про споживчий кредит № 3368797. Дата повернення кредиту 10 серпня 2021 року. Згідно з пунктом 6.1 договору, цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до змісту п. 6.2. Договору, підписання даного договору відбувається шляхом із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням ( SMS ) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього договору. Згідно з п. 6.4. Договору, укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Тобто факт укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відповідно до умов договору, відповідачу перераховані кошти на картковий рахунок в сумі 8 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №50987339 від 11 липня 2021 року. Також 11 липня 2021 року відповідачем [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту та підписано і погоджено графік платежів за договором про споживчий кредит. Строк кредиту, згідно п. 1.3 Договору становить 30 днів. Згідно з п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 6 000 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Відповідно до п. 1.6 Договору, стандартна ( базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За змістом пункту 2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 договору строк кредитування може бути продовжено наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість. Позичальник відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua. Для продовження строку кредитування за уим пунктом позичальник має вчинити дії, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору. Пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору. Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідач неодноразово здійснював пролонгацію, однак зобов`язання по договору не виконував. Так, загальний розмір заборгованості складає 37 444 грн., з яких: 7 200 грн. - тіло кредиту, 28 724 грн. - заборгованість по процентам, 1\~520 грн. - заборгованість за комісійними винагородами. 27 вересня 2024 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 3368797 від 11 липня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс», набуло права вимоги до відповідача. Згідно даного Договору відступлення права вимоги від 27 вересня 2024 року сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить: 37 444 грн., з яких: 7 200 грн. - тіло кредиту, 28 724 грн. - заборгованість по процентам, 1\~520 грн. - заборгованість за комісійними винагородами. Всупереч умовам кредитного договору №3368797 від 11 липня 2021 року відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТОВ «Діджи Фінанс». Таким чином, оскільки відповідач не повернула грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим. Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30 червня 2023 року. Постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651 з 24.00 год. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Відповідно Закону України № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05.30 год. 24 лютого 2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє на даний час. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Таким чином, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду. Крім того, відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків: У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір №42649746 від 01 листопада 2024 року, акт №3368797 від 30 грудня 2024 року про підтвердження факту надання правничої ( правової) допомоги адвокатом Стародуб І.В., детальний лпис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ « ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, суд звертає увагу, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: partial