Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованості за кредитом в сумі 48580,00 грн., судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 01.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено споживчий кредит № 3181903. Згідно умов Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові грошові кошти у сумі 8100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. 13.01.2022 року було укладено договір № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3181903. Відповідно до Додатку № 3 до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року клієнт ТОВ «МІЛОАН» відступив факторові ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 3181903 в загальному розмірі 31570 грн, з яких: 8100 грн. заборгованість за тілом кредиту; 21931 грн. заборгованість по процентам; 1539 грн. заборгованість по комісії. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3181903. Відповідно до Додатку № 3 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 3181903 в загальному розмірі 48580 грн., з яких: 8100 грн. заборгованість за тілом кредиту; 38941 грн. - заборгованість по процентам; 1539 грн. заборгованість по комісії. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3181903. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду із заявленими вимогами. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень статті 128, 130 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 26 березня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 01.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено споживчий кредит № 3181903. Згідно умов Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові грошові кошти у сумі 8100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. Згідно з п.1.3 Договору кредит надається строком на 30 днів з 01.10.2021 (строк кредитування), з можливістю пролонгації, відповідно до п. 2.3.1.2, але не більше, ніж на 60 днів. Згідно з п.1.4 Договору дата повернення кредиту 31.10.2021 року. Згідно з п.1.5.1 Договору Комісія за надання кредиту 1539 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 % від суми кредиту одноразово. Згідно з п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом 4131 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також, позивачем надано інформацію щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій. Отже, відповідач [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову. В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 8100,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням 57661408 від 01.10.2021 року. 13.01.2022 року було укладено договір № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3181903. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3181903. Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3181903. Позивач зазначає, що станом на день підготовки позову до суду, сума заборгованості за кредитним договором становить 48580 грн., з яких: 8100 грн. заборгованість за тілом кредиту; 38941 грн. - заборгованість по процентам; 1539 грн. заборгованість по комісії. Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). \~ \~ \~ \~Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини 1 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Стосовно нарахованих відсотків, суд зазначає наступне. Відповідно до договору кредит надається строком на 30 днів з 01.10.2021 (строк кредитування), дата повернення кредиту 31.10.2021 року, проценти за користування кредитом 4131 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 13.01.2022 року було укладено договір № 13-01/2022-79 відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН» відступив на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3181903. Тобто за змістом укладеного договору клієнтом, яким є первісний кредитор, передано факторові право грошової вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Відповідно до Додатку № 3 до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року клієнт ТОВ «МІЛОАН» відступив факторові ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 3181903. Також умовами договору факторингу (пункт 2.5.) передбачено право фактора здійснити наступне відступлення права вимоги будь-якій третій особі та здійснити нарахування та стягнення процентів з дати відступлення прав вимоги за договорами фінансових послуг (пункт 2.3), тобто здійснити нарахування за умовами договору з моменту переходу права і за період, що може настати, у разі невиконання зобов`язань боржником, без передачі фактору права майбутньої вимоги. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, що здійснений первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на момент передачі права вимоги, строк платежу, який настав, у відповідача за умовами договору про надання фінансових послуг утворилася заборгованість в загальному розмірі 31570 грн, з яких: 8100 грн. заборгованість за тілом кредиту; 21931 грн. заборгованість по процентам; 1539 грн. заборгованість по комісії. Втім, позивачем заявлено ні про стягнення загальної суми боргу, платіж за якою настав станом на 13 січня 2022 року на суму в загальному розмірі 31570,00 грн., а про стягнення з позичальника суми основного боргу за кредитом з додатково нарахованими фактором процентами в розмірі 38941,00 грн. станом на 10.01.2023 року., що у відповідності до пункту 2.3 договору факторингу, суперечить предмету договору факторингу. Тому, враховуючи зміст предмету договору факторингу, суддя вважає, що у позичальника мали місце законні очікування того, що з передачею первісним кредитором фактору грошової вимоги, строк виконання якої настав, підстав для додаткового нарахування процентів після цієї дати не відбуватиметься, оскільки наведені обставини надавали право новому кредитору лише на нарахування процентів виключно в порядку, передбаченому положеннями\~статті 625 ЦК України. Щодо вимог про стягнення комісії, суд зазначає наступне. Згідно з п.1.5.1 Договору Комісія за надання кредиту 1539 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 % від суми кредиту одноразово. Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 по справі 363/1834/17 зауважила, що, виходячи з припису частини третьої статті 55 Закону № 2121-ІІІ, банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи,\~банк неповноважний\~стягувати з\~позичальника плату\~(комісію)\~за управління\~кредитом,\~адже такі\~дії не\~становлять банківську\~послугу,\~яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком\~реалізації прав\~та обов`язків\~банку за\~кредитним договором\~і відповідають\~економічним потребам\~лише самого\~банку (пункт 29 постанови). Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства (пункт 31 постанови). Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі\~ 1539 грн. За таких обставин пред`явлені вимоги про стягнення кредитної заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі, визначеному первісним кредитором станом на 13 січня 2022 року, окрім нарахованої комісії, у загальному розмірі 30031,00 грн., яка складається з 8100,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 21931,00 грн. заборгованості за процентами. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~Із змісту\~ст.\~137\~ЦПК України\~вбачається,\~що за\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 13000,00 грн. надано заявку на надання юридичної допомоги № 366 від 01 липня 2024 року на отримання послуг усної консультації з вивченням документів тривалістю 2 години, вартістю 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу тривалістю 3 години загальною вартістю 9000,00 грн. виконання яких прийнято позивачем від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» за актом № 2 про надання юридично допомоги від 05.07.2024 року на підставі договору про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07 червня 2024 року та затверджених тарифів, що сплачені за платіжною інструкцією № 0446770000 від 12 липня 2024 року. У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 8036,3 грн. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~у разі часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1871,84 грн.

Outcome: partial