Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.02.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-ДМ» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а саме стягнути з останньої заборгованість в розмірі 40302,59 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. та на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування позову, позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати внесків та платежів до ТОВ «Бона Віта-ДМ», як власника квартири [ADDRESS] , яка перебуває на балансі та обслуговується Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-ДМ». Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 24.02.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-ДМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 31.03.2025 року представник позивача не з`явився, проте надіслав заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалася. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі акту прийому-передачі до договору купівлі-продажу майнових прав КПИП-061239, виданого ТОВ «Стікон» 18.08.2017 року; додаткових угод, технічного паспорту від 20.07.2018 року, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №27315583 від 31.07.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). 19.09.2017 року зареєстровано ТОВ «Бона Віта - ДМ, код ЄДРПОУ 41600343, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.12.2023 року. 12.11.2018 року на підставі акту передачі в експлуатацію, будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] був переданий в управління ТОВ «Бона Віта-ДМ». 07.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта\~ДМ» та відповідачем\~ [PERSON] укладено договір №510285 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, предметом якого є надання ТОВ «Бона Віта\~ДМ» послуги з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а натомість співвласник будинку зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. У відповідності до п. 4.2.1 договору, співвласник зобов`язаний, зокрема: оплачувати управителеві надані послуги з управління та інші послуги та/або витрати в порядку, за ціною та у строк, встановлені цим договором. Згідно з п. 3.1.1 договору, управитель має право, зокрема: вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління та інші послуги та/або витрати в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. За наслідком чого вбачається, що відповідач є співвласником багатоквартирного будинку та споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , послуги з надання яких надаються позивачем. У відповідності до наданої до суду довідки про заборгованість за житлово-комунальні послуги власників вказаної квартири, у відповідача через неналежне виконання обов`язків зі сплати грошових коштів надані ТОВ «Бона Віта\~ДМ» житлово-комунальні послуги, виникла заборгованість за період з грудня 2021 року по листопад 2024 року у загальному розмірі 40302,59 грн. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом. У відповідності до положень\~статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.\~Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до\~ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування. Статтею 162 ЖК України\~визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги\~результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно із ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, крім того, Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно\~ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Згідно із\~статтею 7\~Закону України\~«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані зокрема, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вищевказане та надаючи оцінку наданим до суду доказам, судом встановлено, що ТОВ "Бона Віта\~ДМ" здійснює управління багатоквартирним житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Співвласником даного будинку є відповідач [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] , з якою ТОВ "Бона Віта-ДМ" укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, предметом якого є надання ТОВ «Бона Віта\~ДМ» послуги з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який породжує права і обов`язки між сторонами даного правочину. Будь-яких доказів на підтвердження розірвання чи оспорювання вказаного договору до суду не надано, як і доказів не виконання позивачем взятих на себе за умовами цього договору обов`язків з надання послуг по управлінню багатоквартирним будинком, в якому розташована власність відповідача по справі. Згідно з наданою до суду довідкою про заборгованість за житлово-комунальні послуги власників вказаної квартири, у відповідача через неналежне виконання обов`язків зі сплати грошових коштів надані ТОВ «Бона Віта\~ДМ» житлово-комунальні послуги, виникла заборгованість за період з грудня 2021 року по листопад 2024 року у загальному розмірі 40302,59 грн. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем, а відтак приймається в якості належного доказу. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем частково здійснювалась сплата коштів за надані послуги, однак не в повному обсязі. Жодних доказів на підтвердження надання послуг у неналежній якості, невірного нарахування чи відсутності вказаної заборгованості, відповідачем в порушення вимог ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~до суду не надано. Слід зазначити, що обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. За змістом\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ) вказав, що п. 1\~статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»\~(далі\~Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону, відповідачем несвоєчасно сплачувались кошти за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, а також проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору\~в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Outcome: approved