Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У грудні 2024 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ватаманюк Володимир Васильович, звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя . В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі з 25.08.1984 року і по даний час. У шлюбі, 29.01.2010 року, ними було придбано житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 52727 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку зареєстрованого в реєстрі №232 від 29.01.2010 року. Оскільки майно було придбане сторонами у період шлюбу, вона належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, а у зв`язку із тим, що на даний час позивачка не дійшла згоди з позивачем щодо поділу спільно нажитого майна, просить здійснити поділ вказаного житлового будинку. Посилаючись на норми права представник позивача просив здійснити поділ майна, а саме житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вирішити питання розподілу судових витрат. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та проведення підготовчого засідання призначено на 04 лютого 2025 року. Ухвалою Хотинського районного суду від 04 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду від її адвоката Ватаманюка В.В., надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву до суду не надходив, про поважні причини неявки в суд не повідомив. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. \~Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 1984 року встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 25 серпня 1984 року, за актовим записом №36. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища дружині « [PERSON] » (а.с.5). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] прийняв у власність житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, номер [ADDRESS] і зобов`язується оплатити його вартість за ціну та на умовах, встановлених у цьому договорі. Договір укладений 29.01.2010 року, продаж житлового будинку вчинено за 52727 гривень, які продавець отримав від покупця в повному розмірі до підписання договору (а.с.6). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.11.2024 року за №402321324, підтверджено право власності [PERSON] на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , дата внесення запису 03.02.2010 року (а.с.7). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №25217148 підтверджено право власності [PERSON] (а.с.8). Згідно висновку оцінювача про вартість майна від 04.12.2024 року вартість об`єкту оцінки становить 161959 гривень (а.с.9). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Пунктами 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом, сторони з 25.08.1984 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, та під час шлюбу набули право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] Вказаний житловий будинок відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє на дві рівні частини. В зв`язку з чим, право спільної сумісної власності подружжя підлягає припиненню, оскільки, поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі спільної часткової власності подружжя. Розподіл судових витрат. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved