Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Позовні вимоги. Уповноважений представник заявника [PERSON] - адвокат Яремко І. О., 02.01.2025 року (вх. № 63) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із заявою [PERSON] , у якій просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, шо [PERSON] [INFO] є дочкою [PERSON] , померлої [INFO] у м. Львові. В обґрунтування своєї заяви, заявник зазначає, що [INFO] померла матір заявниці [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, шо належали покійній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] , на випадок своєі смерті, заповіту не залишала, a тому спадкування відбулося за законом. На день смерті [PERSON] , спадкоємцями за законом були заявниця, її брати [PERSON] та [PERSON] , а також чоловік покійної [PERSON] , який помер [INFO] . У визначений законом термін заявниця звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу № 541/2013. 20.12.2024 року заявниця звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з приводу одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ,однак нотаріус їй відмовив. При огляді документів нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з розбіжностями у свідоцтві про смерть спадкодавця та документах, які підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем, а саме « [PERSON] » - « [PERSON] » За таких обставин заявниця вимушена звертатися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її покійною матір`ю, тому просить суд задовольнити заяву у повному обсязі. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 02.01.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Кирилюка А. І. (а.с. 18). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 03.01.2025 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі. (а.с. 19). Відповіді на вказані запити надійшли до суду 31.01.2025 року. (а.с. 20). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2025 року зазначену заяву було залишено без руху у зв`язку з її істотними недоліками. (а.с. 21-22). 04.02.2025 року від уповноваженого представника заявника [PERSON] - адвоката Яремко І. О.(вх. № 2762) у справі надійшла письмова заява про усунення недоліків заяви, у якій остання виконала умови ухвали суду. (а.с. 24-26). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі. (а.с. 29-30). Позиція сторін по справі. Заявниця будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Уповноважений представник заявника [PERSON] - адвокат Яремко І. О., у судове засідання не з`явилася, 25.03.2025 року (вх. № 6489) подала до Залізничного районного суду м. Львова заяву у якій вона просить задовольнити заяву та розглядати справу без її участі. Не заперечує щодо ухвали заочного рішення. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини такої неявки суду не повідомили, однак від останніх 19.02.2025 року надійшли заяви у яких вони просять розглядати справу без їх участі та не заперечуються, щодо прийняття рішення на користь заявниці. Уповноважений представник заінтересованої особи Територіальної громади села Чижичі в особі Ходорівської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, однак, 14.03.2025 року (вх. № 5821) подав до Залізничного районного суду м. Львова заяву у якій просить розглядати справу без його участі та винести рішення за наявними у справі матеріалами. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом фактичні обставини справи. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.10.1975 року стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.1994 року стверджується, що [PERSON] знаходиться у шлюбі з 18.02.1994 року та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8). З копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 129138 стеверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області (а.с. 9). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] , померла [INFO] у віці 73 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 13 (а.с. 11). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79107567 від 12.11.2024 року приватним нотаріусом Медвідь Н. С. відкрито спадкову справу 29.10.2013 року спадкодавцем у якій є [PERSON] (а.с. 12). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] , помер [INFO] у віці 90 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 171 (а.с. 13). Згідно копії постанови завідувача Жидачівського ДНК Матусек В. В. від 20.12.2024 року №553/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з розбіжностями в свідоцтві про смерть спадкодавця та в документах, які підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем, а саме « [PERSON] » - « [PERSON] ». (а.с. 14). Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/187-а від 12.03.2025 року записи імені по батькові [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] , запис мати [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с. 65). Мотиви прийняття рішення та висновки суду. Так, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, аналіз наведених доказів у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що [PERSON] [INFO] є дочкою [PERSON] , померлої [INFO] у місті Львові, а тому заяву слід задовольнити, оскільки встановлення даного факту породжує для [PERSON] правові наслідки. Судові витрати по справі. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved