Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

3 лютого 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , сформована в електронній формі на підписана представником позивача [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.02.2025 і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до 23 років та при умові продовження навчання. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що сторони мають спільного сина [PERSON] , який досяг повноліття. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання у Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова, на платній основі вартістю 56000 грн, дата завершення здобуття освіти 30.06.2028, що виключає можливість офіційного працевлаштування та обумовлює потребу в матеріальній допомозі обох батьків. Відповідач є працездатним, отримує дохід у в/ч [NUMBER] , а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивач не перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , надає допомогу своїй непрацездатній матері. Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач та третя особа подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач подав заяву про визнання позову і розгляд справи без його участі.. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] , свідоцтво про зміну імені Серія [NUMBER] ). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.05.2013 року зменшено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , який народився [INFO] , з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня вступу рішення суду в законну силу до досягнення повноліття дитини. 12.02.2015 Заводським відділом ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 46491677. 30.01.2017 виконавче провадження передано на виконання до в/ч [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є студентом Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, форма здобуття освіти денна, дата початку здобуття освіти 01.09.2024, дата завершення здобуття освіти 30.06.2028 (Довідка про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №304436 від 09.09.2024). Відповідно до договору про надання освітніх послуг № 141АДБ24К31 від 02.09.2024, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 56\~000,00 грн. [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (витяг з реєстру територіальної громади від 06.02.2025, довідка про реєстрацію місця проживання особи від 08.06.2021). Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання доньки (сина), які досягли повноліття та продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Повнолітній син сторін, навчається на денній формі навчання за контрактом та позбавлений можливості працювати, тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, а тому потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як мати, так і батько. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач не має доходу, зареєстрована за однією адресою з сином. Доказів про наявність/відсутність у нього на праві власності будь-якого майна та отримання/неотримання ним доходів відповідач не надав. Отже, відповідач, будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Оскільки обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не може покладатися повністю на одного з батьків, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи та, враховуючи інтереси повнолітнього сина, який отримує платну освітню послугу, не працює, не досяг 23 років, суд приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтованим буде стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Саме такий розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання та не порушуватиме прав інших осіб. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач подала позовну заяву 13 лютого 2025 року, тому з цієї дати слід стягувати аліменти. Враховуючи викладене вище, вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 1211,20 грн., відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Також, відповідно до частин 1 та 2 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 04 лютого 2025 року між [PERSON] та адвокатом Павлюк Світланою Олександрівною укладено договір про надання правничої допомоги №С1 та сплачено за надані послуги відповідно до цього договору 2000 грн. Таким чином, з відповідача також слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Outcome: approved