Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», в особі представника Ґедзь\~О.В. через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м.\~Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором позики № 1862732 від 16.03.2021 в загальній сумі 30 394 грн 30 коп. та судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3\~500 грн та судового збору в сумі 2 422 грн 40\~коп. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 16.03.2021 між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 1862732, на підставі якого відповідачу надано позику в сумі 9 500 грн зі сплатою процентів за користування нею та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення позики за ним утворилась заборгованість в розмірі 30\~394 грн 30 коп., із яких 9 500 грн заборгованість за основною сумою боргу; 20\~894 грн 30 коп. заборгованість за відсотками. 26.10.2021 між «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ\~«Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2610, на підставі якого право вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача за договором позики № 1862732\~від 16.03.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». В подальшому, 03.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, на підставі якого право вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача за договором позики №\~1862732\~від 16.03.2021 перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет». Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 30\~394 грн 30 коп., із яких 9 500 грн заборгованість за основною сумою боргу; 20\~894 грн 30 коп. заборгованість за відсотками, а також судовий збір по справі та витрати на професійну правничу допомогу. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.02.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. В судове засідання представник позивача Ґедзь О.В. не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви зазначивши, що просить проводити розгляд справи без позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, яка не була вручена відповідачу з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] 16.03.2021 укладений в електронній формі договір позики № 1862732, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором uXD3tM79Y9. Згідно умов вищевказаного договору кредитор надає позичальнику позику у сумі 9\~500 грн, зі строком користування позикою 30 днів, процентною (базовою) ставкою 1,99 % в день та датою повернення позики 15.04.2021 (п. 2 договору). За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики (п. 1 договору). Позичальник зобов`язався повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного договору позики в строк, визначений договором позики (п. 6.1, 6.4 правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів», далі - правила). Проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою, нарахування процентів за користування позикою починається з дати зарахування коштів на платіжну картку позичальника і нараховуються за процентними ставками, зазначеними у договорі позики за кожен день (календарну дату) користування позикою, включаючи день видачі позики та день її повернення (п. 6.2-6.3 правил). У разі виникнення понадстрокового користування позикою (або її частиною), позикодавець має право переуступити своє право вимоги третім особам без згоди на це позичальника (п. 6.7 правил). Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за договором позики у встановлених умова договору позики за цими правилами порядку та розмірах, та забезпечити своєчасне виконання зобов`язань відповідно до умов договору позики, у випадку виникнення понадстрокового користування позикою (або її частиною) за договором позики сплачувати у повному обсязі нараховані проценти та нести відповідальність, передбачену договором позики (п. 13.3.5-13.3.6 правил). Договір позики укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника (uXD3tM79Y9) (п. 5 договору). Відповідачу [PERSON] 16.03.2021 надано позику в сумі 9 500 грн шляхом їх перерахування на його платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією № e7a15b7d-f93a-43d1-828b-97371b526625 від 16.03.2021, довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000005647/ТНПП від 08.01.2025, а також відповіддю на запит суду АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250218/43802-БТ від 24.02.2025 (надійшла до суду 17.03.2025 за вих. № 11604). Між «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 26.10.2021 укладений договір факторингу № 2610, на підставі якого право вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача [PERSON] за договором позики № 1862732\~від 16.03.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». В подальшому, 03.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, на підставі якого право вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача [PERSON] за договором позики № 1862732\~від 16.03.2021 перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет». Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за договором позики № 1862732 від 16.03.2021, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 ЦК України. Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК\~України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 1 ч. 5 ст. 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано позику на умовах та в порядку, що зазначені у договорі позики №\~1862732 від 16.03.2021 і він користувався такою позикою. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення позики та сплати процентів за користування нею, внаслідок чого станом на 27.01.2025 за ним обчислюється заборгованість за вищевказаним договором позики № 1862732\~від 16.03.2021\~ в загальному розмірі 30 394 грн 30 коп., з яких 9\~500 грн заборгованість за основною сумою боргу; 20 894 грн 30 коп. заборгованість за відсотками. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору позики № 1862732 від 16.03.2021 відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув і після відступлення права грошової вимоги не здійснював жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422 грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст.\~141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 3\~500\~грн до позовної заяви позивачем додано договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ "Фінпром Маркет", витяг з акту №\~1-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 02.12.2024, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги № 579930913.1 від 12.12.2024. Суд вважає, що позивачем суду надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved