Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 23 січня 2025 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачка) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її баби [PERSON] . 2. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON] і після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із права власності на: - земельну ділянку площею 0,15га кадастровий номер 6125887800:01:001:0719, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Суразької сільської ради Кременецького району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,69га кадастровий номер 6125887800:01:001:0250, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Суразької сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Як зазначає позивачка, на момент смерті [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] і разом з нею постійно проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , онука [PERSON] , чоловік онуки [PERSON] та правнуки [PERSON] і [PERSON] . Коли позивачка звернулась до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, то їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій і рекомендовано звернутись за захистом своїх прав до суду. Враховуючи, що спадщину позивачка прийняла в установленому законом порядку, від спадщини не відмовлялась, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом в нотаріальній конторі не може, відтак просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельні ділянки. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 27 січня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 17 лютого 2025 року. 4. Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року підготовче засідання відкладено на 11 березня 2025 року. 5. Ухвалою суду від 11 березня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 31 березня 2025 року. 6. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися. Позивачка [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Від відповідачки [PERSON] також надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ.\~Фактичні обставини,\~встановлені Судом\~та зміст\~спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 8. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 9. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] в с. Сураж Шумського району Тернопільської області. 10. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №807960 від 07.03.2006 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Шумської районної державної адміністрації від 21 вересня 2005р. №453 є власником земельної ділянки площею 0,69га, кадастровий номер 6125887800:01:001:0250, що розташована на території Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11. Крім того, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №806373 від 07.03.2006 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Шумської районної державної адміністрації від 21 вересня 2005р. №453 є власником земельної ділянки площею 0,15га, кадастровий номер 6125887800:01:001:0719, що розташована на території Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 12. Відповідно до довідки №277, виданої старостою Суразького старостинського округу Шумської міської ради Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею до дня смерті проживали та буди зареєстровані наступні особи: дочка [PERSON] , онука [PERSON] , чоловік онуки [PERSON] , правнуки [PERSON] та [PERSON] . 13. На підтвердження факту родинних відносин позивачкою долучено до позовної заяви, а судом досліджено наступні документи: - свідоцтво про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Сураж Шумського району Тернопільської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що 02 червня 2011 року Суразькою сільською радою Шумського району Тернопільської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] »; - свідоцтво про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Сураж Шумського району Тернопільської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; - Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020770743 від 14.08.2018, відповідно до якого слідує, що 08 лютого 1986 року Суразькою сільською радою Шумського району Тернопільської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] »; 14. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Сураж Шумського району Тернопільської області. 15. Своєю постановою №6/02-31 від 09.01.2025 про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватний нотаріус Шумського районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] по тій причині, що не підтверджено родинних відносин з померлою, а саме в свідоцтві про смерть померла вказана « [PERSON] », а в свідоцтві про народження [PERSON] її мати вказана як « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена. 16. Згідно із Актом встановлення правильності написання по батькові, складеним 20 березня 2025 року за №54 комісією, в складі: старости Суразького старостинського округу Шумської міської ради Олександра Михальчука, сусідів: [PERSON] , [PERSON] вбачається, що при видачі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , працівником Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області, де проводилась реєстрація її народження, помилково зазначено, що мамою [PERSON] є « [PERSON] », а не « [PERSON] », як є на справді. Ця помилка у документі не свідчить про те, що померла [PERSON] не є матір`ю [PERSON] , оскільки у решті документах, в тому числі і в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] та у Державних Актах на право власності на земельні ділянки, які видавались на підставі паспорта громадянина України, [PERSON] вказана правильно, крім того, усі вищезгадані документи видавались одній і тій же особі. Складено висновок, що мама [PERSON] (після одруження [PERSON] ) [PERSON] і помилково вказана в свідоцтві про народження як мама [PERSON] одна і та ж особа. ІV. Оцінка Суду. 17. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 18. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 19. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 20. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 21. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 22. Як передбачено ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 23. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 24. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 25. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 26. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). 27. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 28. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 29. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України). 30. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 31. Відповідно до ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 32. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Так, позивачка [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги за законом на спадкове майно своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки є її внучкою та у відповідності до ст. 1268 ЦПК України, як така, що на день смерті постійно проживала та була зареєстрована із спадкодавцем в одному господарстві. Відповідачка [PERSON] в свою чергу не заперечувала проти визнання за своєю дочкою [PERSON] права власності на спадщину після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельні ділянки. Крім того, підтвердила, що [PERSON] , як у її свідоцтві про народженні, є її матір`ю. 33.\~Згідно зі ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 34. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 35. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п. г Земельного кодексу України. 36. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на земельні ділянки, як спадкове майно за законом, після смерті баби. Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивачки пов`язується з правом спадкування. 37. Нормами\~статті 328 Цивільного кодексу України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 38. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 39. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 40. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 41. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачки [PERSON] , які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачкою права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] . Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачкою права на спадкове майно не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 42. Позивачкою при подачі позову було сплачено 1211,20 грн. судового збору, однак позивачка просила не застосовувати до відповідача вимоги ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved