Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та відкликання виконавчого листа. В обґрунтування позовних вимог представником позивача адвокатом Коваленко М.В. зазначено наступне. 27 серпня 2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2019 року у справі № 361/3128/19 шлюб між сторонами розірвано. 29.05.2019р. Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ у справі № 361/3129/19, яким вирішено стягувати із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Починаючи із часу розірвання фактичних відносин, спільна донька сторін проживала з матір`ю. Проте, надалі [PERSON] почала вести не приналежний матері спосіб життя - систематично залишати їх дитину на свою матір та могла тижнями не з`являтись вдома, також вона народила ще одну доньку від іншого чоловіка, яку також полишала на свою матір, яка телефонувала позивачу та просила забрати дитину до себе, бо їй тяжко доглядати обох дітей своєї доньки. При цьому, були випадки, коли відповідач забирала подаровані дитині позивачем речі, продавала їх, та кошти використовувала у власних цілях. В один з таких випадків, у липні 2024 року, після дзвінка матері відповідачки, з проханням забрати доньку до себе, позивач забрав дитину, та з 09.07.2024р., [PERSON] почала постійно мешкати за адресою: [ADDRESS] й наразі продовжує проживати разом із батьком та перебуває на його утриманні. З початку спільного проживання [PERSON] з позивачем - про стан здоров`я дитини піклується тільки він, цікавиться успіхами у навчальному закладі, виховує та забезпечує її лише батько. Натомість, відповідач наразі не цікавиться життям дитини, не надає жодної допомоги на її утримання. Дитина вже звикла проживати у позивача, має окрему кімнату, гарно навчається та забезпечена усім необхідним та не тривожиться, що дорослі її знову залишать саму. Оскільки у позивача є побоювання, що відповідач [PERSON] у будь-який час забере дитину, а потім знову поверне батьку, оскільки таке відбувалося неодноразово, що в свою чергу, травмує дитину, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] , припинити із липня 2024 року стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки, а також відкликати з Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судовий наказ виданий 29.05.2019р. Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/3129/19. Присутні у судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Коваленко М.В. підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву не надала. Присутня у судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Алієва К.П. підтримала позовні вимоги, посилалась на наявний у матеріалах справи висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] разом із батьком. Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання представника не направив, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши вступне слово представника позивача, самого позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2019 року у справі № 361/3128/19, що набуло чинності, встановлено, що 27 серпня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області вчинено відповідний актовий запис № 551. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.01.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . За результатами розгляду вищевказаної справи № 361/3128/19 шлюб між сторонами розірвано. 29.05.2019р. Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ у справі № 361/3129/19, яким вирішено стягувати із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош А.В. від 06.02.2020 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі виконавчого листа № 361/3129/19, виданого 29.05.2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області. Відповідно до розрахунку заборгованості головного державного виконавця Броварського відділу, станом на 01.08.2024р. - заборгованість зі сплати аліментів у вищевказаному виконавчому провадженні - відсутня. З Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 09.09.2024 року депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області Дудко Б.В., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , 1988 р.н., разом зі своїм неповнолітньою донькою [PERSON] , 2011 р.н., дитині створені усі умови для належного проживання. Вищевказаний будинок належить батьку позивача - [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу №1-4369 від 29.12.1987 року посвідченого 30.12.1987 року нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори Савера Л.Л. Відповідно до характеристики з місця роботи [PERSON] , останній працює на посаді начальника відділу «Сантехніка» ТОВ «Епіцентр» з 01.04.2021р., виявив себе як кваліфікований та відповідальний фахівець, добре характеризується в колективі. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 31.12.2024р. №1294 було затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 153 СК України передбачено, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ч. 1 ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як роз`яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини (яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 18 Конвенції про права дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Разом з цим, суд звертає увагу, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливає на взаємовідносини доньки з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок спілкуватися з дитиною, піклуватися про її здоров`я, стан її розвитку. Тобто батьківські права відповідача, як матері, не будуть порушені та вона не буде позбавлена можливості здійснювати свої батьківські права та виконувати обов`язки щодо дитини у повному обсязі. Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення. Щодо припинення стягнення аліментів та відкликання виконавчого листа, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України регламентовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Указаною нормою права імперативно встановлено право власності дитини на аліменти, які отримуються на неї одним із батьків, та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. З урахуванням предмета цього спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживала дитина у визначений період часу, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом вказаної норми права особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, може звернутися із відповідним позовом. Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Заявник вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23) викладено правовий висновок такого змісту: «Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22). Таким чином, судом встановлено, зокрема, з Акту обстеження житлово-побутових умов складеного 09.09.2024 року депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області Дудко Б.В., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , 1988 р.н., разом зі своїм неповнолітньою донькою [PERSON] , 2011 р.н., дитині створені усі умови для належного проживання. Проте, аліменти на утримання [PERSON] продовжують стягуватися із позивача на користь матері - відповідача [PERSON] , й жодних доказів щодо цільового використання грошових коштів на утримання доньки до суду не надано. З огляду на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , починаючи з 01 липня 2024 року, тобто з часу проживання дитини разом з батьком. У частині заявлених вимог щодо відкликання виконавчого листа № 361/3129/19, то суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється в порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України, а не в позовному провадженні. На підставі ст. ст. 7, 150, 153, 160, 161, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial