Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із даним позовом, в якому зазначив, що між Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: 29.11.2018 кредитний договір № 2001182523901, за яким позичальнику видано кредит у сумі 37600 грн.; 13.06.2019 кредитний договір № 1001333027201, за яким позичальнику кредит у сумі 40000 грн. У резолютивній частині позовної заяви просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 121\~410,27 грн. та витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 28.01.2025р. позовну заяву було залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків, у зв`язку з тим, що згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ХМР за вказано адресою [PERSON] не є зареєстрованою. Також, відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1066821 від 27.01.2025 не знайдено особу [PERSON] , [INFO] , відповідно встановити її місце реєстрації не є можливим. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 10.02.2025 було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, за останнім місцем відомим місцем мешкання відповідача. Судом було направлено відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та судові повістки, однак у судове засідання 05.03.2025 відповідач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату і час слухання справи, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань чи заяв до суду не надходило. Наступне судове засідання було призначено на 31.03.2025, однак відповідач не з`явилася повторно до суду, причини неявки невідомі. На адресу місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку від 12.02.2025., відповідно до довідки Укрпошти судова повістка, яка адресована на ім`я [PERSON] повернуто працівниками пошти з відмітками «у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою». Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тобто відповідач двічі не з`явилася до судових засідангь, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду та розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив справу розглядати у відсутність представника\~АТ «ПУМБ», проти винесення заочного рішення не заперечував. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачем в установлений ч. 7\~ст.178 ЦПК\~України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8\~ст.178 ЦПК України. Судом враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. \~\~ Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитні договори: 1. 29.11.2018 кредитний договір №2001182523901, за яким позичальнику видано кредит у сумі 37600 грн.; 2. 13.06.2019 кредитний договір №1001333027201, за яким позичальнику кредит у сумі 40000 грн. Підписавши договір, відповідач добровільно погодилася на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом. Позивач умови кредитного договору виконав належним чином. Факт використання кредитних коштів [PERSON] підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, який містить дані щодо руху коштів на рахунку, суми погашення за наданим кредитом, а також випискою по особовому рахунку. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2024 склала: 1) По кредитному договору від 29.11.2018 № 2001182523901 - 60514.71 (шістдесят тисяч п`ятсот чотирнадцять гривень 71 копійка) грн., з яких: 35711.87 грн. заборгованість за кредитом; 24802.84 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 13.06.2019 № 1001333027201- 60895.56 (шістдесят тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень 56 копійок) грн., з яких: 34930.58 грн. заборгованість за кредитом; 17.14 грн. заборгованість процентами; 25947.84 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 31.10.2024 склала 121410 (сто двадцять одна тисячa чотириста десять) грн. 27 коп. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу, вих № КНО-44.2.2/683 від 04.11.2024, на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Акціонерне товариство «ПУМБ» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 31.10.2024 склала 121410 (сто двадцять одна тисячa чотириста десять) грн. 27 коп., та підлягає стягненню з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Крім того, при зверненні до суду системою «Електронний суд» позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved