Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Керівник Коростенської окружної прокуратури Житомирської області, яка знаходиться за адресою: вул. Героїв Чорнобиля, 10 в м. Коростень Житомирської області,\~\~ в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що знаходиться за адресою: вул. Довженка, 45 м. Житомир,\~ звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в якому просить припинити право власності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , громадянки Російської Федерації, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на: -1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 1824280600:03:001:0166 загальною площею 0,0949 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2156529318242), із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Красносілка Овруцької територіальної громади Коростенського району Житомирської області, шляхом її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області; -1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 1824280600:03:001:0165 загальною площею 0,1051 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2156486118242), із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Красносілка Овруцької територіальної громади Коростенського району Житомирської області, шляхом її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області; - 1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 1824280600:08:000:0167 загальною площею\~ 2,6257 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2260103118242), із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Бондарівської сільської ради Овруцької територіальної громади Коростенського району Житомирської області, шляхом її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області; - 1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 1824280600:08:000:0340 загальною площею 0,2786 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2206096318242), із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Бондарівської сільської ради Овруцької територіальної громади Коростенського району Житомирської області, шляхом її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, та стягнути з відповідача на користь Житомирської обласної прокуратури судові витрати, мотивуючи тим, що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації. На підставі рішення Овруцького районного суду від 01.10.2008 у справі №2-1447/08 набула у спадок право власності на 2 земельні ділянки, а саме: 1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 1824280600:03:001:0166 загальною площею 0,0949 га, 1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 1824280600:03:001:0165 загальною площею 0,1051 га.\~ Крім того, на підставі рішення Овруцької міської ради від 24.06.2019 №1432 за громадянкою РФ [PERSON] зареєстровано 1/3 частка права власності на земельні ділянки з кадастровим номером 1824280600:08:000:0167 загальною площею\~ 2,6257 га та\~\~ кадастровим номером 1824280600:08:000:0340 загальною площею 0,2786 га.\~ Окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України та ст.ст. 80, 81, 145 ЗК України при використанні [PERSON] зазначених земельних ділянок. Так, відповідач, будучи громадянкою Російської Федерації, набувши у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення, упродовж року їх не відчужила, а тому є підстави для припинення права власності за рішенням суду. Факти порушення іноземцем земельного законодавства України залишені без належного реагування з боку уповноважених суб`єктів. Компетентними органами, зокрема органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області, не пред`являвся позов про конфіскацію земельних ділянок, що є підставою для втручання органів прокуратури. Таким чином, звернення прокурора з вказаною позовною заявою в суд спрямовано на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання іноземним громадянином\~ земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яке відбувається з порушенням вимог чинного законодавства. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позові. Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подала письмові пояснення щодо позову, в яких просить позовні вимоги прокурора задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи без участі представника позивача. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловила. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлялася про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи СТОВ «Бондарівське» в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином судовими повістками за адресою, зазначеною в позовній заяві, що підтверджується поштовими повідомленнями. Заслухавши в судовому засіданні пояснення прокурора, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 01.10.2008 у справі №2-1447/08 за [PERSON] , було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частини земельної ділянки в розмірі 0,25 га для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та 0,20 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка рішенням І сесії 22 скликання Бондарівської сільської ради від 20.07.1994 року передана у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 54). Згідно повідомлення управління Служби безпеки України в Житомирській області від 24 лютого 2023 року № 57/2222, направленого керівнику Житомирської обласної прокуратури, в ході контррозвідувального забезпечення агро-промислового комплексу в умовах повномасштабної агресивної війни, яку Російська Федерація розв`язала і веде проти України, вжито заходи щодо недопущення нанесення шкоди інтересам держави під час використання земельних ділянок, власниками яких є резиденти РФ та РБ. Встановлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером - 1824280600:03:001:0166 загальною площею 0,0949 га, з кадастровим номером 1824280600:03:001:0165 загальною площею 0,1051 га, з кадастровим номером 1824280600:08:000:0167 загальною площею\~ 2,6257 га, з кадастровим номером 1824280600:08:000:0340 загальною площею 0,2786 г., перебувають у власності громадянки Російської Федерації [PERSON] . З метою захисту інтересів держави, просять вжити заходи реагування відповідно до компетенції щодо захисту інтересів держави та конфіскації вищевказаних земельних ділянок в судовому порядку (а.с.65-66). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №367820084, сформованої 28.02.2024\~ - право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1824280600:08:000:0167, площею 2,6257 га в 1/3 частині належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства: Україна; право оренди земельної ділянки до 16.11.2030 належить\~ СТОВ «Бондарівське» (а.с.16-17). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №367820568, сформованої 28.02.2024\~ - право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1824280600:08:000:0340, площею 0,2786 га в 1/3 частині належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства: Україна\~ (а.с.32-34). Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №367815688, сформована 28.02.2024\~ свідчить, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1824280600:03:001:0165, площею 0,1051 га в 1/3 частині належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства: Україна (а.с.38-39). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №367819722, сформованої 28.02.2024\~ - право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1824280600:03:001:0165, площею 0,0949 га в 1/3 частині належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства: Російська Федерація (а.с.44-46). З заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 26.08.2020, реєстраційний номер заяви 41130941 на земельну ділянку кадастровий номер 1824280600:03:001:0166, слідує, що\~ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є громадянкою Російської Федерації (а.с.46-48). Відповідно до копії договору оренди землі від 16.11.2020 [PERSON] передала в оренду СТОВ «Бондарівське»\~ земельну ділянку кадастровий номер 1824280600:08:000:0167, площею 2,6257 га, що розташована на території Овруцької об`єднаної територіальної громади Коростенського району Житомирської області (а.с.50-53). Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за [PERSON] , 26.08.2020 Овруцькою міською радою\~ зареєстровано право\~ власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824280600:03:001:0166, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0949 га, розташованої в селі Красносілка Овруцького району Житомирської області, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 37958734 (а.с.56-57).\~\~ Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за [PERSON] , 23.10.2020 Овруцькою міською радою\~ зареєстровано право\~ власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824280600:08:000:0340, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2786 га, розташованої на території Бондарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 38897384 (а.с.58-59).\~\~ Інформація з\~ Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку свідчить, що за [PERSON] , 23.10.2020 Овруцькою міською радою\~ зареєстровано право\~ власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824280600:08:000:0167, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6257 га, розташованої на території Бондарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 38897508 (а.с.60-61).\~\~ Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за [PERSON] , 26.08.2020 Овруцькою міською радою\~ зареєстровано право\~ власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824280600:03:001:0165, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1051 га, розташованої в селі Красносілка Овруцького району Житомирської області, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 37958734 (а.с.62-63).\~\~ Згідно листа виконавчого комітету Овруцької міської ради від 27.05.2024 №02-09/1085 встановлено, що в Реєстрі територіальної громади Овруцької міської ради міститься інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . За інформацією старости Бондарівського старостинського округу гр. [PERSON] за вищезазначеною адресою не проживає (а.с.71).\~ Лист виконавчого комітету Овруцької міської ради №218 від 15.11.2024 підтверджує, що [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , за місцем реєстрації не проживає. Місце її фактичного проживання не відоме (а.с. 94).\~ Згідно листа управління Державної міграційної служби України в Житомирській області ДМС України від 07.02.2025 №1308-25 за обліками відомчої інформаційної системи ДМС та обліками УДМС у Житомирській області не встановлена інформація щодо оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон особі [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, за обліками УДМС у Житомирській області наявна інформація про документування громадянки Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] , виданою 10.08.2016 УДМС України в Житомирській області. Обліки ВІС ДМС містять інформацію, що громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за місцем проживання по [ADDRESS] .\~\~\~ З повідомлення в порядку ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~ Коростенської окружної прокуратури\~ до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області вбачається, що останньому пропонувалось вжити заходи на захист порушення інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом до [PERSON] \~ про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровим номером - 1824280600:03:001:0166 загальною площею 0,0949 га, з кадастровим номером 1824280600:03:001:0165 загальною площею 0,1051 га, з кадастровим номером 1824280600:08:000:0167 загальною площею\~ 2,6257 га, з кадастровим номером 1824280600:08:000:0340 загальною площею 0,2786 га.,\~ що знаходяться на території\~ Овруцької міської територіальної громади (а.с.67-69). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 03.04.2024 № 10-6-0.6-1277/2-24, направленого Коростенській окружній прокуратурі, у зв`язку з обмеженим фінансуванням стосовно сплати судового збору, що позбавляє можливості самостійно звернутись до суду, Головне управління не заперечує щодо звернення Коростенською окружною прокуратурою з відповідним позовом в інтересах держави в особі Головного управління про конфіскацію земельних ділянок з кадастровими номерами 1824280600:03:001:0166, 1824280600:03:001:0165, 1824280600:08:000:0167, 1824280600:08:000:0340,\~ які належать громадянці Російської Федерації [PERSON] (а.с.70). В ст.ст. 13, 14 Конституції України законодавець закріпив, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного та Земельного кодексів України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно ч.1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. У ч.1 ст.1 ЗК України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Приписами ч.1, 2, 4 ст. 374 ЦК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У ч. 2 ст. 35 ЗК України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди. При цьому, згідно ч. 5 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно ч.1, 3 ст.130 ЗК України (в редакції чинній на дату розгляду справи) набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: громадяни України; юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; територіальні громади; держава. Порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки. У ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Підпунктами " д" та "е" ч.1 ст.140 ЗК України визначено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.145 ЗК України (в редакції чинній на дату розгляду справи), якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. З аналізу наведених правових норм слідує, що після набуття відповідачем, яка має громадянство Російської Федерації, у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, на останню покладався обов`язок щодо відчуження набутих ділянок протягом року з моменту переходу такого права, а у випадках, коли земельні ділянки цією особою протягом встановленого строку не відчужені, такі ділянки підлягала примусовому відчуженню за рішенням суду. Відтак, при розгляді справи встановлено, що відповідач не виконала протягом року обов`язок по відчуження набутих у порядку спадкування земельних ділянок, тому земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду з подальшим продажем на земельних торгах та виплатою ціни проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, її колишньому власнику . Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Підпунктами 42 пункту 4 вищевказаного Положення, передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Держгеокадастр реалізує надані йому повноваження самостійно та через територіальні органи. Таким органом на території Житомирської області є Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області. Згідно п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 08.03.2023 №85, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - Управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, у ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч.3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельних ділянок, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 по справі №912/2385/18. Згідно положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа №6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Суспільний інтерес в даному випадку проявляється в тому, що земля є власністю Українського народу, землі сільськогосподарського призначення не можуть бути у власності іноземців, що покликане інтересами національної безпеки. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. В даному випадку, наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника земельної ділянки, оскільки остання мала достатньо часу для виконання свого обов`язку, однак до тепер земельну ділянку не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства України та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, які сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23 січня 2018 року (провадження № 61-1390 св 17). Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, суд приходить до висновку про задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь Житомирської обласної прокуратури.

Outcome: approved