Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

06.02.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Лисенко Світлани Сергіївни звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (далі ТОВ "ДВК Агро") про стягнення заборгованості з несплаченої орендної плати, інфляційних витрат, пені, моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,0 га з кадастровим номером 5324582000:00:007:0217 для ведення особистого селянського господарства на території Рокитівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. 12.02.2021 між ТОВ "ДВК Агро" та позивачем було укладено договір оренди землі, відповідно до якого останній надав у строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір укладено сторонами строком на 15 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8700,00 грн на рік за земельну ділянку,що становить 12,93 % від нормативної грошової оцінки 1 гектара ріллі по району. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 33505,78 грн/1 га. Розмір орендної плати підлягає щорічній індексації. Орендна плата сплачується в повному обсязі за мінусом податку з доходів фізичних осіб та військового збору за ставками та в розмірах встановлених чинним законодавством на день сплати орендної плати. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, пропорційно якої здійснюється визначення розміру орендної плати, підлягає щорічній індексації. Орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня поточного року, крім оплати орендної плати за перший рік використання. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Представник позивача зазначив, що відповідач систематично не виконує вказані умови договору в частині сплати орендної плати. Крім цього невчасно виплатив орендну плату за попередні роки, чим порушував права позивача. За 2024 рік існує заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 8700,00 грн. Зазначив, що позивачем також було ініційовано в окремому позові розірвання договору оренди. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 26.12.2024 у цивільній справі № 547/1164/24 позов задоволено та розірвано вищевказаний договір оренди. Крім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача збитки від інфляції 907,77 грн, пені 318,42 грн та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 10.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у вищевказаній цивільній справі. Судове засідання призначено на 13.03.2025. 13.03.2025 судове засідання відкладене на 24.03.2025. Сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Лисенко С.С. копію ухвали суду та судову повістку отримала через електронний суд 15.03.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 36 зв. ст). Відповідач ТОВ "ДВК Агро" копію ухвали суду та судову повістку отримав через електронний суд 15.03.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 36). Відзиву, клопотань чи заяв до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду від 24.03.2025 вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5324582000:00:007:0217, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Рокитівської сільської ради Кременчуцького (Семенівського) району Полтавської області. 12.02.2021 між [PERSON] (орендодавцем) та ТОВ "ДВК Агро" (орендарем) укладено договір оренди землі б/н, відповідно до умов якого позивач [PERSON] передав у строкове платне користування належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 5324582000:00:007:0217, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Рокитівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Відповідно до п. 7 договір укладено на 15 років. Згідно п. 8 - 11 договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 33505,78 грн/1 га. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8700,00 грн на рік за земельну ділянку,що становить 12,93 % від нормативної грошової оцінки 1 гектара ріллі по району. Орендна плата сплачується в повному обсязі за мінусом податку з доходів фізичних осіб та військового збору за ставками та в розмірах встановлених чинним законодавством на день сплати орендної плати. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, пропорційно якої здійснюється визначення розміру орендної плати, підлягає щорічній індексації. Орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня поточного року, крім оплати орендної плати за перший рік використання. Відповідно до п. 14 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмір 0,01 % від несплаченої суми за кожний день прострочення (а.с. 13-15). Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 26.12.2024 у цивільній справі № 547/1164/24 договір оренди землі, укладений 12.02.2021 між [PERSON] та ТОВ "ДВК Агро" щодо оренди земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер № 5324582000:00:007:0217, на строк 15 років було розірвано (а.с. 16-19). Позивач зазначає, що орендна плата ТОВ «ДВК Агро» за користування земельною ділянкою у 2024 році йому не виплачена, що підтверджується наданою ним випискою з його банківського рахунку «Приват Банку» (а.с. 38). Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ч. 1 ст.\~626\~ЦК\~України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 1 ЗУ "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.\~13\~Закону\~України\~"Про\~оренду\~землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статями 24 та 25 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~15\~Закону України\~"Про\~оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями ст. ст. 21, 22 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. За положеннями ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право, крім іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно п. 8 договору оренди землі за користування земельною ділянкою була встановлена орендна плата у розмірі 8700,00 грн в рік за земельну ділянку, що становить 12,93 % від нормативної грошової оцінки 1 гектара ріллі по району. Згідно п. 11 договору орендна плата мала сплачуватися орендарем орендодавцю протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року, крім оплати орендної плати за перший рік використання. Відповідно до п. 27 договору право орендодавця вимагати орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пункт 36 встановлює, що сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Проте, орендна плата у розмірі 8700,00 грн за 2024 рік орендарем на користь позивача не сплачена. Відповідно до\~позиції Верховного\~суду,\~викладеній\~у\~постанові від\~25.04.2018\~року\~по\~справі №\~378/556/16-ц, зазначено,\~що у зобов`язанні з виплати орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою позивач є кредитором, відповідач є боржником. З огляду на це в частині виконання цього зобов`язання саме відповідач був зобов`язаний довести його належне виконання, вчинене вчасно та у повному обсязі. Доказів цього суду не надано, такі обставини не встановлено. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями\~12,\~13,\~76,\~83,\~84,\~191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Жодних доказів на спростування факту несплати позивачу орендної плати за 2024 рік вищезазначеним договором оренди землі суду не надано. Враховуючи встановлення факту порушення умов договору оренди земельної ділянки 5324582000:00:007:0217, у частині своєчасної сплати орендної плати та не спростування його відповідачем, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача. Ст.\~549\~ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані ст. 611 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, заявлені позивачем до стягнення збитки від інфляції за несвоєчасну виплату орендної плати за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 в розмірі 907,77 грн; пені за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 в розмірі 318,42 грн відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню. Інших доказів, якими могли б бути спростовані твердження позивача в частині повноти нарахувань та фактичної виплати орендної плати за землю, суду не надано. Щодо моральної шкоди, суд зазначає, що пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~роз`яснено, що скільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1\~ст. 1167 ЦК). Вказана підстава стягнення моральної шкоди перебуває у підрозділі 2"Недоговірні зобов`язання" книги\~п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК. Натомість у цій справі спір між сторонами виник щодо неналежного виконання договору оренди землі у частині несплати орендної плати, як неналежного виконання договірного зобов`язання, тобто не з недоговірного зобов`язання. Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц викладена правова позиція, що виходячи з положень статей\~16\~і\~23 ЦК\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення\~право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі,якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей\~16\~та\~23 ЦК\~і\~статей 4\~та 22\~Закону "Прозахист прав споживачів"\~навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Верховний Суд у постанові від 01.03.2023 у справі № 496/1691/19 зазначив, що тлумачення\~статті 23 ЦК\~свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання "особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав". Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 в справі №216/3521/16-ц, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2022 у справі №569/20510/19). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч.1, п. 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, з-поміж іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК). Отже, враховуючи факт несплати відповідачем орендної плати за користування належною позивачу земельною ділянкою, що призвело до емоційних переживань останнього, суд приходить до висновку про задовольння позову у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено посвідченням серії [NUMBER] від 05.12.2008, від сплати судового збору звільнений (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від його сплати, стягненню з відповідача на користь держави підлягають витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу майнового характеру у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved