Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про поділ спільного майна. В позовній заяві (а.с. 2 4) викладено наступну позицію. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2017 року по день набрання законної сили рішенням суду від 28 квітня 2023 року про його розірвання. Під час шлюбу подружжя за спільні кошти придбало легковий автомобіль марки HYUNDAI IX35, 2011 року випуску (реєстраційний номер [NUMBER] ), зареєстрований 12 травня 2022 року на ім`я відповідача. Домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна не досягнуто, транспортним засобом володіє та користується [PERSON] . За вказаних обставин [PERSON] просив визнати право спільної сумісної власності сторін на автомобіль, поділити це майно подружжя шляхом стягнення на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частки та присудження транспортного засобу відповідачу. Відзив на позов не надходив. В судове засідання сторони не з`явилися представники сторін подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту яких представник позивача на задоволенні позову наполягав, представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Судом ухвалено про судовий розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що, відповідно до рішення Бродівського районного суду від 28 квітня 2023 року (а.с. 7), сторони перебували в шлюбі з 09 червня 2017 року до 28 травня 2023 року. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8), відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів (а.с. 10 11), з 12 травня 2022 року та станом на 13 вересня 2024 року [PERSON] є власником транспортного засобу легкового автомобіля марки HYUNDAI IX35, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 см? (а.с. 10, 11). Відповідно до звіту про незалежну оцінку (а.с. 15 17), ринкова вартість автомобіля марки HYUNDAI IX35, 2011 року випуску (реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), становить 396\~855 грн. Як встановлено\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3\~ст. 368 ЦК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~63\~СК\~України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1\~ст. 69 СК України). Згідно з\~ч.\~1\~\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Факт набуття права власності на транспортний засіб за рахунок спільних коштів сторін не заперечувалися. Спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, згідно із ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, тому додаткове зазначення в резолютивній частині рішення про визнання майна, вимоги про поділ якого заявлено, спільною сумісною власністю сторін не є необхідним та ефективним способом захисту. Автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідача (що останньою не спростовувалося), згідно із ч. 2 ст. 183 ЦК України, є неподільною річчю. Указані обставини є підставою для одержання позивачем грошової компенсації вартості його частки майна від відповідача. Отримання грошової компенсації співвласником тягне припинення правового режиму спільної сумісної власності на об`єкт цього права відповідно до закону (ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 372 ЦК України), тому право власності відповідача на автомобіль в цілому в такому випадку є безспірним та додаткового визнання не потребує.

Outcome: partial