Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

І. Правовідносини сторін. У лютому 2025 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Грибанов Д.В. (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5874125 року в розмірі 22650 грн, які просить стягнути разом з витратами по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Позовну заяву мотивує тим, що 20.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5874125. 30.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30072024/2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 5874125 від 20.03.2024 до [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням умов договору Відповідачем за ним утворилася заборгованість у розмірі 22650 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5 000 грн, заборгованості за відсотками 15\~502,5 грн, заборгованості за комісією 1150 грн., заборгованості за неустойкою 997,5 грн. Таким чином, підставою для позову є невиконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Позивач є правонаступником первісного кредитора, який надав кредит відповідачу, на підставі договору відступлення права вимоги. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19\~лютого 2025\~року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено засідання на 17.03.2025 на 11 год. 00 хв. При цьому суд відповідно\~ст. 19 ЦПК України\~вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні враховує ціну позову і складність справи. Також суд приймає до уваги клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 47). Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання 17.03.2025 сторони не з`явились, відтак суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник Позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розглядати справу його за відсутності (а.с. 5 на звороті). Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Позивачем у позовній заяві зазначене місце проживання Відповідача [ADDRESS] (а.с. 3). Також судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з відомостями якого Відповідач дійсно зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 43) За вказаною адресою Відповідачу рекомендованим повідомленням направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, з викликом його в судове засідання, яку вручено 12.03.2025 під розписку (а.с. 47). Таким чином, відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, з огляду на вказані приписи\~ЦПК, а також приймаючи до уваги позицію позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Згідно ч.1\~ст. 244 ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, 17.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення у справі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 20.03.2024 року [PERSON] надано заяву на отримання кредиту № 5874125, разом з додатковими контактними даними позичальника для взаємодії за кредитним договором (а.с. 12-13). 20.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5874125, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 707052, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн, строком на 345 днів з 20.03.2024. Дата остаточного погашення кредиту 28.02.2025. . Окрім того, між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту № 5874125 в якому також визначені загальні умови кредитування та графік платежів (а.с. 14-16). Згідно із Платіжним дорученням № 126061051 від 20.03.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача [PERSON] 5 000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 5874125 (а.с. 17). Відповідно до п. 3.2.5 договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов цього договору Кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право здійснювати врегулювання простроченої заборгованості та/або стягнути заборгованість в примусовому порядку. П. 3.2.6 договору: Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 30.07.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Міолан» укладено договір факторингу № 30072024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Міолан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Міолан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників(а.с.19-20), що також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 за Договором факторингу № 30072024/2 від 20 липня 2024 року (а.с. 21), витягом з реєстру боржників № 1 від 30.07.2024 (а.с. 22). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно\~ст.1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). VІ. Висновки суду. Судом установлено, що 20.03.2024 року [PERSON] надано заяву на отримання кредиту № 5874125, разом з додатковими контактними даними позичальника для взаємодії за кредитним договором (а.с. 12-13), та 20.03.2024 року укладено кредитний договір № 5874125, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 707052, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн, строком на 345 днів з 20.03.2024 (а.с. 6-11). Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (а.с. 11 на звороті-12). П. 1.3. Договору: кредит надається строком на 345 днів за умови виконання Позичальником графіку платежівз 20.03.2024. строк, на який надається окрема частини кредиту встановлюється графіком платежів. П. 1.4 договору: остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 28.02.2025. П. 1.5.1. Комісія за надання кредиту 1150 грн, яка нараховується за ставкою 23,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. П. 1.5.2, 1.5.3 договору: проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховується за ставкою 912,5 відсотків річних на фактичну заборгованість. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,5 відсотків річних від фактичного залишку кредиту. Згідно із пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити комісії та проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. договор та графіком платежів. Згідно із пунктом 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток, месенджери. Після укладення цей кредитний договір надсилається Позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2. договору). За змістом п. 6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору, не є військовослужбовцем, якому відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Згідно із пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Окрім того, між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем 20.03.2024 за допомогою одноразового електронного ідентифікатора підписано паспорт споживчого кредиту №5874125 в якому також визначені загальні умови кредитування (а.с. 14). Згідно з паспортом споживчого кредиту, сума кредиту 5000 грн, строк кредитування 345 днів, процентна ставка -912,50% річних, комісія за надання кредиту 1150 грн (а.с. 14-15). Згідно із Платіжним дорученням № 126061051 від 20.03.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача [PERSON] 5 000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 5874125 (а.с. 17). 30.07.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Міолан» укладено договір факторингу № 300072024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Міолан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Міолан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, що також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 за Договором факторингу 300072024/2 від 30.07.2024 (а.с. 19-21), реєстром боржників (а.с. 22). Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №30072024/2 від 30.07.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 22650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 15502,5 грн; заборгованість за комісією 1150,00 грн, заборгованість за неустойкою 997,5 грн. Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути ТОВ «Мілоан» кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1ст. 634\~ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши їй визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідачки перед ТОВ «Мілоан», утворилась заборгованість. Відповідно до п. 1 ч.\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «ФК «ЄАПБ» є новим кредитором за кредитним договором № 5874125 від 20.03.2024 на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» Договору факторингу № 300072024/2 від 30.07.2024. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Оскільки з 30.07.2024 Позичальник передав свої права вимоги за договором, з цього дня у нього припинилося право нараховувати проценти за договором. Наданий Позивачем розрахунок заборгованості підтверджує, що ним здійснено розрахунок за період з 20.03.2024 по 30.07.2024. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем згідно з цим розрахунком становить 22650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 15502,5 грн; заборгованість за комісією 1150,00 грн., заборгованість за неустойкою 997,5 грн. Згідно з умовами договору (п.п. 1.5.2, 1.5.3) процентна ставка складає 912,5 відсотків річних, що з розрахунку на денну процентну ставку становить 2,5 відсотки на день (912,5/365 днів). Однак, суд застосовує положення Закону України «Про споживче кредитування», частинами першою та другою статті 11 якого встановлено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). При цьому, відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до п. 17. Прикінцевих та\~перехідних положень вказаного закону, який набув чинності 24.12.2023 року, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг",\~установити,\~що максимальний\~розмір денної\~процентної ставки\~не може\~перевищувати: протягом\~перших 120\~днів -\~2,5\~%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено 20.03.2024, тобто після набрання чинності п. 17 перехідних положень Закону, до умов договору про розмір процентної ставки мають застосоуватись норми п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону, оскільки умови договору (денна процентна ставка 2,5%) обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог Закону розрахунок заборгованості має бути наступним: 1.Сума кредиту: 5 000 грн. 2.Строк кредиту: з 20.03.2024 по 30.07.2024 (132 дні) 3.Період з 20.03.2024 по 21.04.2024: процентна ставка 2,5% на день. 4.Період з 22.04.2024 по 30.07.2024: процентна ставка 1,5% на день. Відсотки за\~період з\~20.03.2024\~по 21.04.2024\~(33\~дні),\~процентна ставка\~становить 2,5%\~на день =5 000?2,5%?33=5,000?0.025?33=4125\~грн. Відсотки за\~період з\~22.04.2024\~по 30.07.2024\~(99\~днів),\~процентна ставка\~становить 1,5%\~на день\~= 5 000?1.5%?99=5,000?0.015?99=7425\~грн. Отже, загальна заборгованість на 30 липня 2024 року складає 16550 грн (5000+4125+7425=16550\~грн), з якиз 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, та 11550 грн заборгованість за відсотками. Щодо стягнення неустойки, суд зазначає наступне. У ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 4.1 Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, Позичальник, починаючи з дня наступного за днем спливу дати платежу, вказаної в графіку платежів, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочки. Пеня не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Згідно з п. 4.2 договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів), Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку сплати чергового платежу має право нарахувати проценти за ставкою 912,5 відсотків річних в якості процентів за порушення грошового зобов`язання за ст..625 ЦК України щоденно на суму простроченої заборгованості за кредитом. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця. Таким чином, у кредитора є право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України. Однак позивачем не надано графіку періодичних платежів, який би обгрунтував нарахування суми неустойки та кількість прострочених випадків виконання окремих зобов`язань (періодичних платежів), за якими нарахована сума неустойки, а також не підтверджено здійснення вимоги Кредитодавця до Позичальника згідно з п. 4.2 Договору. . При цьому, відомість ТОв «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення (а.с. 23-24) не може слугувати належним обґрунтуванням стягнення неустойки у розмірі 997,5 грн, так як вона відображає внутрішні розрахунки кредитодавця і суду залишається незрозумілим яким саме чином була нарахована така сума неустойки, за який період, та якими розрахунками підтверджується. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Незважаючи на покладення законом у даному випадку тягаря доказування саме на позивача, обов`язок доведення стверджуваних позивачем обставин ним виконаний не був. Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач взятих на себе за договором обов`язків не виконав, має заборгованість за кредитним договором, вирішуючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надав, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 5874125 від 20.03.2024 року у розмірі 17700\~грн, які складаються з 5000 грн заборгованість за кредитом, 11550 грн заборгованість за відсотками, 1150 грн заборгованість за комісією. VІ. Розподіл судових витрат. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається\~на\~сторони пропорційно\~розміру\~задоволених\~позовних вимог. Частка\~задоволених\~вимог=17700/22650?100%?78,1% Сума\~судового\~збору,\~що\~підлягає\~сплаті=2 422.40?0.781?2364,87\~грн Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2364,87\~грн, тобто пропорційно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial