Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що 25.10.2023 о 07 год. 40 хв. в м. Луцьку по пр. Грушевського, 2, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Audi A4» н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Logan» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду і внаслідок інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення. Зазначає, що належний йому транспортний засіб марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] було пошкоджено внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України (далі ПДР - України). Згідно повідомлення про ДТП від 26.10.2023, яку надав відповідач М(т)СБ України, [PERSON] є учасником бойових дій та на підставі п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків з вини [PERSON] покладається на М(т)СБ України. 18.12.2023 М(т)СБ України виплатило йому страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 37530,20 грн. Проте, відповідно до звіту № 23/4582 від 22.11.2023 вартість відновлювального ремонту вказаного вище автомобіля становить 73492,70 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 40805,73 грн. Відтак, оскільки М(т)СБ України сплатило йому страхове відшкодування в сумі 37530,20 грн., то з них підлягає стягненню різниця між фактично сплаченою сумою страхового відшкодування та вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що складає 3275,53 грн., а з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума в розмірі 32686,97 грн., що становить різницю між фактичним матеріальним збитком та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача М(т)СБ України на його користь 3275,53 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та з відповідача [PERSON] 32686,97 грн. різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також понесені по справі судові витрати. Ухвалою судді від 19.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Від відповідача М(т)СБ України надійшов відзив, який обгрунтований тим, що вартість відновлювального ремонту КТЗ (Свр) (з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали та без урахування ПДВ на вартість робіт) становить 73492,70 грн. При визначенні вартості відновлювального ремонту коефіцієнта фізичного зносу були використані тотожні СР (вартість ремонтно-відновлювальних робіт), СМ (вартість необхідних для ремонту матеріалів), Сс (вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту), що й при визначенні вартості відновлювального ремонту КТЗ (Свр) з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали. Тобто сума 40805,73 грн. це вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали та без урахування ПДВ на вартість робіт. Зазначає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують факт проведення відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу, на стадії технічного обслуговування платнику ПДВ, а відповідно і понесення ним витрат на оплату ПДВ. Таким чином М(т)СБ України здійснило відшкодування завданої шкоди у розмірі 37530,20 грн. без врахування ПДВ. Посилаючись на викладене, представник відповідача М(т)СБ України, просила суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати понесені у зв`язку з наданням правничої допомоги. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив у якому заявлених позовних вимог не визнав. Зазначив, що стягнення з нього різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 32686,97 грн. є необґрунтованою та не підтверджено належними доказами той факт, що вартість матеріального збитку, який поніс позивач становить саме 73492,70 грн. Крім цього, вважає необґрунтованим розмір витрат позивача на правничу допомогу, що свідчить про його безпідставне збагачення за рахунок відповідачів. Посилаючись на викладене, просила суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати понесені у зв`язку з наданням правничої допомоги. 19.12.2024 представник відповідача Глодіка М.М. подала до суду додаткові письмові пояснення, у яких зазначила, що позивачем здійснено ремонт транспортного засобу після ДТП, однак документи, які подані стороною позивача на підтвердження понесення реальних витрат на ремонт автомобіля є неналежними, звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, інших доказів на підтвердження заподіяння матеріальної шкоди саме в розмірі більшому ніж було сплачено М(т)СБ України позивачем не надано, а відтак не доведено заявлені позовні вимоги у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн. Ухвалою суду від 13.03.2025 прийнято відмову представника позивача в частині позовних вимог до М(т)СБ України, провадження у справі в цій частині закрито. 14.03.2025 від представника М(т)СБ України надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Заява обґрунтована тим, що у відзиві на позовну заяву представником М(т)СБ України було заявлено про розмір витрат, які сторона відповідача очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у зв`язку з чим, просить суд стягнути з позивача на користь М(т)СБ України витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] та його представник, позовних вимог не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Судом встановлено,\~що позивач\~є власником транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 12). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення. Із вказаної постанови вбачається, що 25.10.2023 о 07 год. 40 хв. в м. Луцьку по пр. Грушевського, 2, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Audi A4» н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Logan» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду і внаслідок інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч.6 cт.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Згідно повідомлення про ДТП від 26.10.2023, яку надав М(т)СБ України, відповідач [PERSON] є учасником бойових дій та на підставі п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків з вини [PERSON] покладається на М(т)СБ України. 18.12.2023 М(т)СБ України виплатило йому страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 37530,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 979266 від 18.12.2023. Із сумою виплаченого страхового відшкодування позивач не погоджується та вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума в розмірі 32686,97 грн., що становить різницю між фактичним матеріальним збитком та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з абз. 1 п. 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У ст.ст. 28, 29 зазначеного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З урахуванням\~наведеного суд\~приходить до\~висновку про\~обґрунтованість вимог\~позивача про\~стягнення з\~відповідача різниці\~міжфактичним матеріальним збитком та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників в розмірі 32686,97 грн. Суд приймає до уваги наданий звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 23/4582 від 22.11.2023 з огляду на те, що п.34.4. ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та М(т)СБ України залучаються їх працівники. Страховиком, М(т)СБ України та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). З метою визначення матеріальних збитків завданих власнику в разі пошкодження КТЗ використовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092 (далі Методика). Відповідно до п.1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п.4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта). Таким чином, звіт № 23/4582 від 22.11.2023 проведений у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а відтак є належним та допустимим доказом. Стороною відповідача при запереченні вказаного висновку, не було заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи. Щодо рахунку від 17.11.2023 на загальну суму 33330,00 грн., рахунку від 05.12.2023 на загальну суму 13720,00 грн. та акту прийому-передачі виконаних робіт від 20.12.2023 на загальну суму 26250,00 грн., які надані стороною позивача, то суд зазначає наступне. Відповідно до даних ремонтної калькуляції Звіту № 23/4582, в розділі «Запасні часники» знаходиться перелік запасних частин, які необхідно придбати для відновлення автомобіля марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] , які відповідають переліку запчастин, що зазначені в рахунках від 17.11.2023 та 05.12.2023 та ідентичні тим, які вказані в акті прийому-передачі виконаних робіт від 20.12.2023. Відтак, наведені вище документи є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76-80 ЦПК України, які узгоджуються з кількістю та видом запасних частин та обсягу відновлювальних робіт, які слід провести для відновлення пошкодженого автомобіля. На підставі наведеного, суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача щодо невідповідності наведених документів вимогам закону, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи та є необґрунтованими. Вирішуючи заяву М(т)СБ України про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь М(т)СБ України витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., суд виходить з наступного. Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.55 Конституції України, пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. За змістом ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 1000,00 грн. пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із закриттям провадження у справі. На підтвердження своєї вимоги, представник М(т)СБ України надала суду копію довіреності, копію додаткової угоди № 81 до Договору про надання послуг в сфері права № 3/4/2023 від 21.12.2022 від 01.07.2024, копію витягу з договору « 3/4/2023 про надання послуг в сфері права від 21.12.2022 та копію детального опису виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом на суму 1000,00 грн. Вирішуючи вимоги М(т)СБ України про компенсацію здійснених витрат на правничу допомогу, суд, виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 14.01.2021 справа № 521/3011/18 (провадження № 61-10254св20). З системного тлумачення положень ч.ч.5-6 ст.142, ч.9 ст.141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача М(т)СБ України на професійну правничу допомогу на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved