Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в особі представника Бистрякової А.С., через систему «Електронний суд» звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просило стягнути із [PERSON] заборгованість за Договором про споживчий кредит № 9700805 від 18.02.2023 в загальній сумі 12 880 грн та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~422 грн 40 коп. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 18.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 9700805, на підставі якого відповідачу надані кредитні кошти в сумі 3 200 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість. 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». У зв`язку з порушенням відповідачем порядку повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі 12 880 грн, з яких: 3 200 грн заборгованість за сумою кредиту; 9 360 грн заборгованість за процентами, 320\~грн заборгованість за комісією. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 12 880 грн, з яких: 3 200 грн заборгованість за сумою кредиту; 9 360 грн заборгованість за процентами, 320 грн заборгованість за комісією, а також судовий збір по справі. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.01.2025 зазначену справу передано за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.01.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши до суду 28.02.2025 клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, яка не була вручена відповідачу з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений в електронній формі договір про споживчий кредит № 9700805, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W96512. Згідно з умовами вищевказаного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти у розмірі 3 200 грн, зі строком користування кредитом 105 днів з 18.02.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 05.03.2023 (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 03.06.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.п. 1.2-1.3.2 договору). Комісія за надання кредиту складає 320 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.п.1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 720 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 8\~640 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п.1.5.2-1.5.3 договору). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Проценти нараховуються за стандартною ставкою, яка є незмінною протягом всього строку кредитування (п.п. 2.2.2-2.2.3 договору). Кредит надається безготівково на рахунок позичальника з використанням карти № [NUMBER] (п.п. 2.1 договору) В свою чергу позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування, а також інші платежі, передбачені договором (п.п. 3.3.2 договору). Відповідачу надано кредитні кошти в сумі 3\~200 грн шляхом їх перерахування на його платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 93913073 від 18.02.2023. Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № 9700805 від 18.02.2023 відповідачем не здійснювалося жодних платежів для погашення своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 11.12.2024 (включно) розмір заборгованості відповідача складав 12 880 грн, із яких: 3 200 грн заборгованість за сумою кредиту; 9 360 грн заборгованість за процентами, 320 грн заборгованість за комісією. Зазначена заборгованість не зменшилася і на момент подачі даного позову до суду. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 26.06.2023 укладений договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, згідно з умовами якого до ТОВ «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги заборгованості до боржників, які зазначені в реєстрі боржників, в тому числі і право вимоги заборгованості за договором про споживчий кредит № 9700805 від 18.02.2023, укладеним із [PERSON] . На момент укладання такого договору розмір кредитної заборгованості відповідача становив 12 880 грн, із яких: 3 200 грн заборгованість за сумою кредиту; 9 360 грн заборгованість за процентами, 320 грн заборгованість за комісією. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за договором про споживчий кредит № 9700805 від 18.02.2023, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Отже, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 1 ч. 5 ст. 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений договір про споживчий кредит № 9700805 від 18.02.2023, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W96512. На підставі цього договору відповідачем 18.02.2023 отримані кредитні кошти в розмірі 3 200 грн, які він зобов`язувався повернути зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом, але в порушення умов договору не зробив цього. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у договорі про споживчий кредит і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 11.12.2024 за ним обчислюється заборгованість за вищевказаним договором про споживчий кредит № 9700805 від 18.02.2023 в загальному розмірі 12\~880 грн, із яких: 3 200 грн заборгованість за сумою кредиту; 9 360 грн заборгованість за процентами, 320 грн заборгованість за комісією. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договором про споживчий кредит №\~9700805 від 18.02.2023 відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув і після відступлення права грошової вимоги не здійснював жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422 грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст.\~141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору в повному обсязі. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved