Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

05.12.2024 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою, у якій просить встановити факт смерті свого батька [PERSON] , який був зареєстрований та проживав на окупованій території Луганської області та помер [INFO] у м.Москва, Російська Федерація. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2024 р. заяву залишено без руху. 31.12.2024 р. заявником [PERSON] подано до суду уточнену заяву про встановлення факту реєстрації смерті [PERSON] , який був зареєстрований та проживав на окупованій території Луганської області та помер [INFO] у м.Москва, Російська Федерація. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.01.2025 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи належним чином судом повідомлені. Своєю заявою представник Святошинського відділу реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції просить здійснювати розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] доводиться дочкою померлого [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане 12.09.1990 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області (актовий запис №483) та свідоцтво про шлюб на підставі якого [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] » видане 27.07.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №144). Згідно довідки №3008-7002094430 від 20.08.2024 р. [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорта громадянина України, [PERSON] народився [INFO] у м. Брянка Луганської області. Зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] у [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01.07.2024 р. Орган РАЦС м.Москви №122. 17.12.2024 р. [PERSON] подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Приятельчук В.А. заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її батька [PERSON] . Згідно довідки Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 08.01.2024 р. №85/02-24 заведено спадкову справу №12/2025 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 18.03.2025 р. у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка доводиться [PERSON] матір`ю, а [PERSON] колишньою дружиною, підтвердила обставини смерті [PERSON] на території російської федерації у м.Москва та захоронення останнього у м.Брянка Луганської області. Про вказані обставини свідчать і фотодокази, долучені до матеріалів справи. Відповідно до пункту 1.5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22 лютого 2012 року якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. Оскільки, Україною розірвано дипломатичні відносини з країною-агресором росією, у [PERSON] відсутня можливість отримати свідоцтво про смерть [PERSON] видане органом загс російської федерації. Судом встановлено, що встановлення факту реєстрації смерті [PERSON] необхідно для вирішення питань пов`язаних із спадковими правовідносинами. Згідно зі ст. ст. 293, 315 ЦПК України, в судовому порядку розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, а також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ч. ч. 4, 7 глави 1 розділу II Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. З моменту повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України - 24.02.2022 року, органи України, які уповноважені проводити державну реєстрацію смерті громадян України на території російської федерації, не функціонують. Крім того, держава Україна розірвала дипломатичні відносини з російської федерацією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом. До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постановах від 14.04.2022 року у справі N 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі N 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі N 635/6172/17. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 року N 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.93 року". Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.93 року та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.97 року та вихід України з Конвенції від 22.01.93 року та Протоколу від 28.03.97 року. Так, дія Конвенції від 22.01.93 року та Протоколу від 28.03.97 року зупинена з 27.12.2022 року. Суд зазначає, що заявником обґрунтовано підставу звернення до суду із заявою про встановлення факту реєстрації смерті батька, яка настала на території іноземної держави. Однак, заявник позбавлена можливості отримати оригінал свідоцтва про смерть батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території російської федерації. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість встановити факт реєстрації смерті громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] у м. Брянка Луганської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та який помер [INFO] у м.Москва, Російська Федерація, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає змогу оформити спадщину після померлого. На підставі наведеного та

Outcome: approved