Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 07 жовтня 2017 року у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 236. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З вересня 2024 року вони не проживають подружнім життям, між ними зникло взаєморозуміння та повага, згода у вирішенні сімейних питань, у них різні погляди на життя, відповідач влаштовує життя на свій особистий розсуд. Внаслідок цього їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам, подальше примирення неможливе. Тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не надав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 жовтня 2017 року у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 236, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають подружнім життям з вересня 2024 року, між ними зникло взаєморозуміння та повага, згода у вирішенні сімейних питань, у них різні погляди на життя, відповідач влаштовує життя на свій особистий розсуд. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved