Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

В листопаді 2024 року позивач ТОВ «Свеа Фінанс» в особі представника Сторожишиної О.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та сплаченого судового збору. Вказаний позов обґрунтовано тим, що 21.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z75.24512.005616234. Згідно умов вказаного договору Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 15\~000 грн. для власних потреб. В свою чергу Позичальник отримав кредит і доручив Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») було укладено Договір факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до вказаного Договору позивач набув права вимоги до відповідача. Згідно розрахунку заборгованості станом на дату подачі позову у відповідача наявна заборгованість в розмірі 30\~275,44 грн. з яких: 12\~119,26 грн. заборгованість за основним боргом, 3\~730,71 грн. заборгованість за відсотками, 14\~425,47 грн. заборгованість за іншими процентними платежами. Ухвалою судді від 11.12.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань або відзиву до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 21.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування № Z75.24512.005616234, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 15 000 грн. строком на 24 місяці, із процентною ставкою 9,99 % річних. Відповідно до умов вказаного договору Позичальник отримує Кредит і доручає Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика, що підтверджується ордером-розпорядженням Банку. Згідно до довідки АТ «Ідея Банк», заборгованість [PERSON] станом на 25.07.2023 року становить 30\~275,44 грн. та складається із: 12\~119,26 грн. заборгованість за основним боргом, 3\~730,71 грн. заборгованість за відсотками, 14\~425,47 грн. заборгованість за іншими процентними платежами. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (після перейменування ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) фактору, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених договором. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені Договором кредиту та страхування, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за основним боргом в сумі 12\~119,26 грн. та відсотками в сумі 3 3730,71 грн. за цим договором на користь нового кредитора у зобов`язанні. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частина заборгованості у розмірі 14\~425,47 грн., яка вказана у позові як «заборгованість за іншими процентними платежами» не підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку із наступним. У позовній заяві позивач не вказує, яким пунктом кредитного договору (або його додатків) передбачене таке нарахування. Судом, під час дослідження наданих доказів не було встановлено погодження між кредитодавцем та відповідачем «інших процентних платежів», їх розмір та порядок нарахування і сплати. Під час дослідження кредитного договору судом не було встановлено, що у даному договорі сторони погодили розмір комісійної винагороди банку. Інших додатків до договору, у яких погоджене таке нарахування позивач до суду не надав. За цих обставин, суд позбавлений можливості перевірити, як вірність нарахування комісійної винагороди, розмір якої перевищує тіло кредиту, так і підстави, за яких у позичальника виникло право для нарахування комісії. Тому неможливо вважати доведеним право позивача на стягнення з відповідача нарахування у розмірі 14\~425,47 грн. Таким, чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за основним боргом у розмірі 12\~119,26, та за нарахованими та несплаченими відсотками 3\~730,71 грн., що в сумі становить 15\~849,97 грн. В іншій частині позовні вимоги не доведені, тому не можуть бути задоволені. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1\~268,19 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial