Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

24.01.2024 до Приморського районного суду міста Одеса надійшов позов [PERSON] до ОК\~«Середньофонтанський 19-в» про визнання незаконним відключення житла від електропостачання та зобов`язання підключити електропостачання, у якому просить суд: - визнати незаконним відключення ОК «Середньофонтанський 19-В» від електропостачання квартири [ADDRESS] та зобов`язати ОК\~«Середньофонтанський 19-В» підключити електричну енергію до квартири [ADDRESS] ; - стягнути з ОК «Середньофонтанський 19-В» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 10.11.2017. Будинок, у якому знаходиться квартира, перебуває на балансі ОК «Середньофонтанський 19-В», проте позивач не є членом цього кооперативу. Житлово-комунальні послуги з електропостачання квартири позивача надає ОК «Середньофонтанський 19-В», які позивач сплачує регулярно і в повному обсязі. Письмового договору на електропостачання ОК «Середньофонтанський 19-В» із позивачем не укладав, але між сторонами існують фактичні правовідносини. 23.01.2024 приблизно о дев`ятій годині ранку ОК «Середньофонтанський 19-В» відключив електричну енергію від квартири позивача без попередження про таке відключення, яке передбачене Законом України «Про електроенергетику» та іншими нормативно-правовими актами. На усні вимоги повідомити про причини такого відключення, відповідач пояснив його заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Зазначає, що Приморським районним судом м. Одеси з аналогічного приводу вже розглянута цивільна справа з аналогічними позовними вимогами (справа № 522/16365/19), рішення набрало законної сили та виконано в повному обсязі. Ухвалою головуючого судді Свяченої Ю.Б. від 29.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 13.03.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги не визнає та не погоджується із доводами, викладеними у позові. Повідомляє, що подача електричної енергії до квартири позивача здійснюється постійно. Жодних відключень електропостачання від квартири позивача ОК «Середньофонтанський 19-В» не здійснював, тим паче з підстав наявності заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, оскільки у позивача станом на дату подачі позовної заяви відсутня заборгованість зі сплати послуг з електропостачання. Крім того, відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному Законом України № 2019-VIII та правилами роздрібного ринку. Щодо події, що мала місце 23.01.2024 щодо тимчасового призупинення подачі електричної енергії до квартири позивача, представник відповідача зауважує, що тимчасове призупинення електропостачання було викликано регламентними роботами, які здійснювались електриками ОК «Середньофонтанський 19-В». Тимчасово було відключено не тільки квартиру позивача, а ще ряд квартир на декількох поверхах. Після проведення усіх необхідних робіт електропостачання до квартири позивача було відновлено, та безперебійно подається та забезпечується. Жодних звернень на адресу ОК «Середньофонтанський 19-В» з боку [PERSON] не надходило. Позивач не звертався ні письмово ні усно до адміністрації ОК\~«Середньофонтанський 19-В» з будь-яких питань, включаючи питання електрозабезпечення. Відповідач акцентує, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували його позовні вимоги. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують моральні страждання позивача, до яких його призвели нібито незаконні дії відповідача, які вчинені останнім не були, адже електропостачання до квартири подавалось та подається. У задоволенні позовних вимог просить відмовити. 28.03.2024 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи Акту про тимчасове відключення подачі електричної енергії у квартиру [ADDRESS] від 23.01.2024. 12.04.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву [PERSON] від 26.03.2024 про долучення акту про тимчасове відключення подачі електричної енергії від 23.01.2024, оскільки відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. [PERSON] взагалі не обґрунтовує підстави неможливості подання доказу разом із позовною заявою та не просить суд у поновленні строків на подання відповідних доказів. Крім того, акт про тимчасове відключення подачі електричної енергії від 23.01.2024 викликає сумніви щодо його допустимості та достовірності, у розумінні ст.ст. 78, 79 ЦПК України, а саме щодо моменту (реальної дати його складання), складу учасників, які його підписали та їх повноважень на таке складення. 29.05.2024 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання позивача про виклик свідків, а саме: [PERSON] та [PERSON] 29.05.2024 ухвалою суду витребувано із архіву суду матеріали справи № 522/16365/19, яка перебувала у провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Науменка А.В. за позовом [PERSON] до ОК «Середньофонтанський 19-В» про визнання незаконним відключення житла від електропостачання та зобов`язання підключити електропостачання для дослідження матеріалів справи у судовому засіданні. 02.10.2024 у судовому засіданні здійснено допит свідка [PERSON] , яка зазначила що 24.01.2024 зранку їй подзвонив позивач [PERSON] та попросив приїхати, оскільки у нього за адресою: [ADDRESS] відсутнє електропостачання. Коли вона приїхала в квартирі вже був [PERSON] . В квартирі позивача все відповідало технічним вимогам, але було відсутнє світло. Вони вийшли у парадну, в ній світло було, ліфт працював. У сусідів також було світло. [PERSON] , позивач та [PERSON] склали акт про відсутність електропостачання, спустились на перший поверх, щоб підписати його у голови ОСББ, однак у нього було зачинено. Коли вони піднялись до квартири позивача електропостачання вже було відновлено. Однак позивач [PERSON] попросив ще побути, у випадку ще одного відключення електропостачання. Через деякий час світло у квартирі позивача знов вимкнули. Коли вони вийшли у парадну у щитовій стояв чоловік, працівник ОСББ і на питання позивача, чому у його квартирі відсутнє електропостачання відповів, що це розпорядження голови ОСББ і порадив звернутись до бухгалтерії для вирішення питання. Після бесіди позивача з чоловіком з щитової світло до квартири позивача знову повернулось. На виконання розпорядження № 158/25 в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. від 16.01.2025 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 522/1110/24 передано для розгляду головуючому судді Павлик І.А. 20.02.2025 ухвалою головуючого судді Павлик І.А. справу прийнято до свого провадження. 25.03.2025 у судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву та просив суд задовольнити позовні вимоги, а представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною третьою статті 3 ЦПК України\~передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Згідно з п. 7.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» за № 312 від 14.03.2018, відключення побутового споживача електричної енергії може проводитися оператором системи розподілу та електропостачальником електричної енергії. Однією із підстав для відключення побутового споживача електричної енергії є наявність заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Попередження про припинення електропостачання оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде припинено, та підпис відповідальної особи, якою оформлене це попередження. У попередженні про припинення електропостачання додатково зазначається сума заборгованості за відповідним періодом та період, за який ця заборгованість виникла. У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється. Отже, вказаною вище нормою Правил визначено, що відключення електричної енергії побутовому споживачу може проводитися у разі заборгованості за спожиту електричну енергію. При цьому необхідно зазначити період такої заборгованості та суму заборгованості. Відключення електричної енергії у разі заборгованості у споживача з оплати інших житлово-комунальних послуг цими Правилами не передбачено. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 10.11.2017. Квартира [PERSON] розташована у багатоповерховому житловому будинку [ADDRESS] » надає [PERSON] житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, опалення, електричної енергії, постачання холодної води і водовідведення, постачання гарячої води. Між позивачем та відповідачем існують фактичні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, оскільки письмовий договір між ними не укладений. Позивач зазначає, що 23.01.2024 приблизно о 09 годині ранку ОК «Середньофонтанський 19-В» відключив електричну енергію від його квартири без попередження про таке відключення, яке передбачене Законом України «Про електроенергетику» та іншими нормативно-правовими актами. На усні вимоги пояснити про причини такого відключення, відповідач пояснив його заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Позивачем долучено до матеріалів справи Акт про тимчасове відключення подачі електричної енергії у квартиру [ADDRESS] 23.01.2024, згідно якого комісія підтверджує, що ОК «Середньофонтанський 19-в» тимчасово у період часу з 09 год. 00\~хв. 23.01.2024 відключив подачу електричної енергії до квартири [ADDRESS] до 14 год. 00 хв. 23.01.2024. Акт підписаний власником квартири [ADDRESS] [PERSON] , адвокатом О. Михайловим та [PERSON] . Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає про відсутність у [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. Крім того зазначає, що 23.01.2024 мало місце тимчасове призупинення подачі електричної енергії до квартири [PERSON] , яке було викликано регламентними роботами, які здійснювались електриками ОК «Середньофонтанський 19-в». Тимчасово було відключено не тільки квартиру [PERSON] , а ще ряд квартир на декількох поверхах. Після проведення усіх необхідних робіт в цей же день електропостачання до квартири [PERSON] було відновлено, та безперебійно подається та забезпечується. Жодних звернень на адресу ОК «Середньофонтанський 19-в» з боку [PERSON] не надходило. Позивач не звертався ні письмово ні усно до адміністрації ОК\~«Середньофонтанський 19-в» з будь-яких питань, включаючи питання електрозабезпечення. Наразі електропостачання здійснюється до квартири [PERSON] , що також не заперечується позивачем. На підтвердження своїх заперечень представником відповідача в якості доказів споживання позивачем електроенергії за адресою: [ADDRESS] надано: Акт № 04/03-А від 04.03.2024, яким підтверджується споживання позивачем електричної енергії за період з 28.02.2024 по 04.03.2024 в обсязі 31 кВт; Акт № 29/02-А від 29.02.2024, яким підтверджується споживання позивачем електричної енергії за період з 29.01.2024 по 27.02.2024 в обсязі 94 кВт, копію витягу з журналу запису спожитої електроенергії мешканцями, у якому зафіксовано наступні показники електроенергії в квартирі [ADDRESS] , власником якої є позивач: 4909 (червень), 5086 (липень), 5322 (серпень), 5481 (вересень), 5624 (жовтень), 5808 (листопад), 5922 (грудень), 6096 (січень), 6090 (лютий), та роздруківки фото лічильника кв. [ADDRESS] . Надаючи оцінку наданим сторонами доказам на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд зазначає, що наданий позивачем Акт про тимчасове відключення подачі електричної енергії у квартиру [ADDRESS] 23.01.2024 підписаний самим позивачем, адвокатом О. Михайловим та [PERSON] посадове становище якої не зазначено. Водночас суд враховує, що відповідач не заперечує обставини тимчасового призупинення подачі електричної енергії до квартири позивача, що було викликано регламентними роботами, які здійснювались електриками ОК «Середньофонтанський 19-в», та зазначає про те, що тимчасово було відключено не тільки квартиру позивача, а ще ряд квартир на декількох поверхах. Після проведення усіх необхідних робіт електропостачання до квартири позивача було відновлено, та безперебійно подається та забезпечується. Також представником відповідача у судовому засіданні підтверджено, що у позивача відсутня заборгованість за спожиту електричну енергію. Безперервне щомісячне споживання позивачем електричної енергії у квартирі [ADDRESS] підтверджується вище переліченими доказами, наданими відповідачем, що спростовує доводи позивача про відключення відповідачем належної позивачу квартири від електропостачання та наявність підстав для зобов`язання відповідача підключити електричну енергію до квартири [ADDRESS] Щодо вимог про стягнення 100\~000,00 грн моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 01.09.2020 Велика Палата Верховного Суду у справі №\~216/3521/16-ц ухвалила постанову у якій сформувала правовий висновок про те, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження №\~61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Для приватного права апріорі властивою є така засада\~як розумність.\~Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Суд зазначає, що підставою для задоволення позову [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу «Середньофонтанський 19-в» про визнання незаконним відключення житла від електропостачання та зобов`язання підключити електропостачання у справі № 522/16365/19 стала відсутність правових підстав для відключення квартири позивача від електричної енергії у зв`язку з наявністю заборгованості у [PERSON] та колишнього власника квартири [ADDRESS] зі сплати житлово-комунальних послуг, яку [PERSON] відмовляється погасити у добровільному порядку. Встановивши, що у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати вартості спожитої електричної енергії за період часу з 10.11.2017 (з\~часу набуття ним власності на квартиру [ADDRESS] ) до часу відключення йому електричної енергії, суд дійшов висновку про задоволення позову. Таким чином, підстави позову та встановлені судом обставини у справі № 522/16365/19 та у даній справі № 522/1110/24 є різними. Натомість у даній справі, позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, які підлягають захисту судом, а також підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, в зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed