Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

21 січня 2025 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Баштанського районного суду Миколаївської області, у відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, надійшла цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Суперіум" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 29 листопада 2017 року між АТ "Ідея Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № Z06.00300.003410040, за яким відповідачу було надано кредит, на умовах визначених договором. 15 лютого 2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Суперіум", у зв`язку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору, було укладено договір факторингу, відповідно до якого АТ "Ідея Банк" відступило право вимоги до боржників, а ТОВ "Фінансова компанія "Суперіум" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № Z06.00300.003410040, укладеним з [PERSON] . Загальна сума заборгованості у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу складає 90936,87 грн. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Z06.00300.003410040, в розмірі 90936,87 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи за його відсутності, підтримання позовних\~вимог в\~повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 листопада 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Z06.00300.003410040, за яким первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 34300,00 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом, в розмірі 21,99 % річних (а.с.6-7). Того ж дня відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторони детально визначили умови кредитування (а.с.9-10). Вказаний кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем особисто. ПАТ «Ідея Банк» виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти, про що свідчить виписка по рахунку відповідача від 05 лютого 2025 року, однак останній не виконав\~взятих на\~себе за\~договором зобов`язань,\~грошові кошти\~та відсотки\~за їх\~користування не\~повернув,\~у зв`язку\~з чим\~йому нараховано\~заборгованість,\~в розмірі\~90936,87\~грн.,\~яку за\~договором факторингу №15/11/23 від 15 листопада 2023 року було передано ТОВ «Суперіум» (а.с.14-15,40). Згідно наданої позивачем довідки про заборгованість, відповідачу нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, у розмірі 90936,87 грн., з яких: 34300,00 грн. заборгованість за кредитом та 56636,87 грн. заборгованість за відсотками, однак даних яким чином вона нарахована, за який період та з якої процентної ставки, вказана довідка не містить. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року від АТ «Ідея Банк» судом було витребувано обґрунтований розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, однак вона вказаним товариством залишена без виконання (а.с.18,42). 03 вересня 2024 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості за кредитом, однак дана вимоги залишена ним без задоволення (а.с.16-17). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по договору позики та кредитному договору. Відповідно\~до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1\~ст.530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, стосовно заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 34300,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача процентів за вказаним кредитним договором від 29 листопада 2017 року, то за вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~договору позики, якщо інше не встановлено положеннями про кредитний договір і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1\~ст.1048\~ЦК України\~передбачено,\~що позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З цього слідує, що відсотки за позикою виплачуються лише в межах дії договору позики. Аналогічний висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12. За умовами\~укладеного між\~сторонами кредитного\~договору відповідач\~зобов`язався сплачувати\~АТ «Ідея\~Банк»21,99 % річних протягом 36 місяців, а тому його заборгованість за відсотками складає 22627,71 грн. (34300,00 грн. сума кредиту х 21,99 % річних х 3 роки). За такого вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором від 29 листопада 2017 року, в розмірі 56636,87 грн., підлягають частковому задоволенню, в розмірі 22627,71 грн. Загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаним кредитним договором, складає 56927,71 грн., з яких: 34300,00 грн. заборгованість за кредитом та 22627,71 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеним позовним вимогам витрат на оплату судового збору, в розмірі 1516,46 грн. (а.с.1).

Outcome: partial