Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

ТОВ "Іннова Фінанс" через свого представника - за довіреністю Чмиря М. П. з використанням системи "Електронний суд" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 52 650,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 грудня 2023 року між ТОВ Іннова Фінанс \~і [PERSON] \~був укладений\~договір про\~надання грошових\~коштів у\~позику №\~2565921223.\~Договір позики\~разом із\~правилами надання\~споживчих кредитів\~складають єдиний\~договір,\~у якому\~визначаються всі\~його істотні\~умови та\~з якими\~позичальник був\~попередньо ознайомлений.\~Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України Про електронну комерцію . Відповідно до п. 1.1. договору позики позикодавець зобов`язався надати позичальнику позику у розмірі 6 000,00 грн шляхом перерахунку на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. та/або 1.5. цього договору та його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п. 1.1.1. Тип кредиту кредит; п. 1.1.2. Мета отримання кредиту: для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.; п.1.2. Строк Позики (строк дії Договору) становить 30 днів; Дати надання позики: 29.12.2023; п. 1.3.2. Дата повернення позики 28.01.2024; п. 1.1.4. Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ Іннова фінанс - 0.9 % на день (328.5 річних); п. 1.1.5. Процентна ставка Позаакційна (базова) 2,99 % на день (1091,35 % річних). У відповідності до п.1.4., п. 1.4.1. та/або 1.5. цього договору позики: 1.4. На період строку, визначеного п. 1.2. договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0.9 % (з урахуванням програми лояльності ТОВ Іннова фінанс, правил акції ТОВ Іннова фінанс Повторний кредит) від суми позики за кожний день користування позикою. 1.4.1. У межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 даного договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у пункті 1.1.5. цього договору з першого дня дії договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. 1.5. У випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,9 % на день (з урахуванням програми лояльності ТОВ Іннова Фінанс, правил акції ТОВ Іннова Фінанс Повторний кредит) перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (Базова) процентна ставка в розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою. Також зазначає, що позивачем ураховані встановлені законодавчі обмеження щодо денної процентної ставки, передбачені Законом України «Про споживче кредитування» зі змінами внесеними Законом № 3498 від 22.11.2023, а також ураховуючи користування позикою понад встановлений договором строк, нарахування процентів за користування позикою здійснювалось за процентною ставкою у розмірі 2.5 % в день. Позикодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6 000 гривень, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, у той час як відповідачка свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Загальна заборгованість відповідачки перед позивачем за договором про надання грошових коштів у позику № 2565921223 від 29.12.2023 складає 52 650 грн 00 коп., з яких 6 000 грн 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 46 650 грн 00 коп. заборгованості за процентами (6000 * 2,5 % * 311 днів (з 29.12.2023 до 04.11.2024), що стало підставою звернення до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2565921223 від 29.12.2023 в сумі 52 650,00 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн. Ухвалою суду від 14.01.2025 позовна заява залишена без руху з наданням позивачеві часу на їх усунення. Після усунення недоліків ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.01.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки [PERSON] адвокат Давидюк А. Ю. проти позову заперечував на просив суд відмовити у його задоволенні. На обґрунтування зазначив, що 25 квітня 2024 року відповідачка довідалася про здійснення шахрайських дій. 25.04.2024 [PERSON] подала на ім`я начальника ВПД № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області заяву про кримінальне правопорушення. Відповідно до поданої заяви в період з 01 грудня 2023 року до 24 квітня 2024 року невідомі особи заволодівши особистими даними та отримавши доступ через електронно-обчислювальну техніку оформили на відповідачку ряд кредитних договорів. Ураховуючи бездіяльність органу досудового розслідування Черкаського районного управління поліції ГКНП Черкаської області була подана скарга до Соснівського районного суду міста Черкаси. По вказаній скарзі 04 липня 2024 року була винесена ухвала (справа № 712/5668/24) якою зобов`язали уповноважених осіб Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, відображені в заяві [PERSON] від 25.04.2024 та розпочати досудове розслідування. Таким чином,\~відповідачка не\~підписувала договір\~позики та\~не отримувала\~грошові кошти,\~а тому\~не може\~нести обов`язок\~з їх\~повернення,\~тим паче\~сплачувати за\~це проценти,\~адже стягнення\~процентів за\~користування грошовими\~коштами саме\~по собі\~враховує отримання\~цих коштів\~і користування\~ними,\~а в\~даній ситуації\~ж,\~Відповідачка підпала\~під шахрайські\~дії,\~що зафіксовано\~написаними заявами. Крім того, ознайомившись з умовами кредитного договору та позовною заявою звертає увагу на такі його положення. Відповідно до п. 1.2 договору строк позики (строк дії договору) становить 30 днів. Дана надання позики 29.12.2023. Дата повернення позики 28.01.2024. Відповідно до п. 1.4 договору на період визначений п. 1.2 договору процентна ставка за користування кредитними коштами становить 0,9 % від суми кредиту за кожен день користування. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.4.1 договору, передбачена можливість пролонгації договору у відповідності до розділу 4 договору. Під час дослідження розділу 4 договору необхідно звернути увагу на той факт, що пролонгація дії договору відбувається за бажанням та запитом позичальника, про що складаються відповідні документи. До матеріалів справи позивачем не долучені жодні докази проведення пролонгації такого договору, а тому відсутні правові підстави для нарахування процентів за користування грошовими коштами протягом більшого періоду, ніж визначено п. 1.4 та п. 1.2 договору. Таким чином, ураховуючи той факт, що кредитний договір був укладений строком на 30 днів, то і нарахування відсотків за його користування більш як за період 30 днів є неправомірним та суперечить нормам чинного законодавства України та сталій практиці Верховного суду України. У відповіді на відзив ТОВ "Іннова\~Фінанс"\~через свого\~представника -\~за довіреністю\~Чмиря М.\~П.\~щодо неотримання\~коштів \~позики,\~зазначає,\~що квитанція\~EasyPay\~до платіжної\~інструкції №\~19720-1354-79232672(ID\~платежу:\~1345291521)\~про перерахування\~коштів від\~29.12.2023\~у сумі\~6\~000,00\~грн,\~є достовірним\~доказом,\~оскільки містить\~усі необхідні\~реквізити,\~а саме:\~номер,\~дату здійснення\~операції,\~суму видачі\~коштів,\~призначення платежу\~із зазначенням\~фінансового номеру\~ [PERSON] \~та скороченого\~рахунку отримувача.\~Номер картки,\~на яку\~було здійснено\~перерахування коштів\~за договором,\~в особистому\~кабінеті відповідачка\~самостійно додала\~як таку,\~на яку\~бажає отримати\~кредитні кошти,\~і саме\~на цю\~картку №\~ [NUMBER] \~відповідачем була\~отримана сума\~позики у\~розмірі \~6\~000,00\~грн. Стосовно тверджень відповідачки щодо не укладення жодних договорів позики, зазначає що жодна з обставин, викладених представником відповідачки у відзиві, не підтверджує факту неотримання нею коштів або не укладення договору про надання грошових коштів у позику № 2565921223 від 29.12.2023 та доведення факту вчинення відносно відповідачки [PERSON] злочину, передбаченого ст. 190 КК України, а саме шахрайства. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Також суд ураховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). При цьому, згідно до п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Судом встановлено, що 29 грудня 2023 року між ТОВ «Іннова фінанс» та [PERSON] укладений договір надання грошових коштів у позику № 2565921223, який підписаний останньою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором sfcinunbl (а.с.31-38). Відповідно до п. 1.1 указаного договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 6\~000,00 гривень шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. та/або 1.5. цього договору, його додатків. Тип позики - кредит. Мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Процентна ставка - фіксована. Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ\~«Іннова фінанс») - 0,99 % на день (328,5 річних). Процентна ставка позаакційна (базова) - 2,99 % на день (1091,35 % річних). Згідно з п. 1.2 договору строк позики (строк дії договору) становить 30 днів. Відповідно до п. 1.3 орієнтовний строк повернення позики - на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково. Дата надання позики 29 грудня 2023 року. Дата повернення позики 28 січня 2024 року. Повернення позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (картковий) рахунок позикодавця або через особистий кабінет на сайті позикодавця або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів. Моментом зарахування оплати позики та процентів є момент (дата) зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця або отримання відповіді від партнера позикодавця про зарахування коштів. Згідно з п. 1.4 договору на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,99 % (з урахування програми лояльності ТОВ «Іннова фінанс», правил акції ТОВ «Іннова фінанс» «Повторний кредит»). У межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 цього договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у п. 1.1.5 цього договору з першого дня дії договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Відповідно до п. 1.5 укладеного договору у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2 договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,9 % на день (з урахування програми лояльності ТОВ «Іннова фінанс», правил акції ТОВ «Іннова фінанс» «Повторний кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. За порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Даний пункт не застосовується на період дії введеного карантину на території України. Згідно з п. 1.7 договору позичальник зобов`язаний повернути товариству позику, нараховані проценти згідно умов договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2 та/або п. 1.3 договору. Відповідно до п. 1.8 розрахунок сукупної вартості позики за дисконтною (зниженою) процентною ставкою та терміни платежу згідно строку передбаченого п. 1.2 цього договору, зазначені в графіку розрахунків (таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику), який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до договору). Відповідно до п. 4.1 договору позичальник має право продовжити строк користування позикою. На підставі п. 4.2 договору у випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації змінюється та визначається виходячи з позаакційної (базової) процентної ставки визначеної у пункті 1.1.5 цього договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Відповідно до п. 5.2 строк дії цього договору, вказаний у п. 1.2, діє на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, але не раніше повного виконання сторонами своїх зобов`язань, та визначається як період від дати отримання позичальником позики до фактичної дати повернення позики, процентів за дисконтною та/або (позаакційною) базовою процентною ставками, штрафними санкціями, які мають бути сплачені у разі невиконання умов договору та інших нарахувань передбачених договором. Крім того, у відомостях про позичальника, які зазначені у вказаному договорі, окрім анкетних та контактних даних позичальника [PERSON] , указаний її рахунок № [NUMBER] . Згідно квитанції до платіжної інструкції №19720-1354-79232672 від 29.12.2023 ТОВ ФК «Контрактовий дім», наданої позивачем на підтвердження перерахування кредитних коштів ТОВ «Іннова фінанс» відповідачці (а.с. 41) та виписки про рух кошті [PERSON] за період 29.12.2023-02.01.2024, наданої АТ КБ «Приватбанк» (а.с.189-190), на картковий рахунок № [NUMBER] , відкриту на ім`я [PERSON] , були зараховані кошти 29.12.2023 у сумі 6\~000,00 грн, що повністю спростовує твердження відповідачки щодо неотримання коштів. Одночасно суд ураховує, що у вказаний період часу [PERSON] активно користувалася власним картковим рахунком, зокрема отримувала грошові перекази, розраховувалася за придбані речі та послуги, здійснювала платежі у рахунок погашення кредитних зобов`язань, що виключає можливість втрати нею контролю за вказаним банківським рахунком. Відповідно твердження відповідачки у цій частині суд не враховує при ухваленні рішення, оскільки вони є неспроможними та не підтвердженими. Також, під час укладення вказаного договору позики, відповідачкою [PERSON] 29 грудня 2023 року підписаний електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами додаток №1 до договору № 2565921223 від 29 грудня 2023 року, яким є таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, в якому відображені: дата видачі позики/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума позики/сума платежу за розрахунковий період, сума позики за договором/погашення суми позики, проценти за користування позикою, реальна річна процентна ставка, загальна вартість позики (а.с.39-40); Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Іннова фінанс» кредитних коштів відповідачу(а.с. 44-49), а також підписана Оферта, яка є пропозицією укладення договору надання грошових коштів у позику № 2565921223 від 29 грудня 2023 року, в якій викладені умови отримання [PERSON] позики від ТОВ «Іннова фінанс», які є аналогічними умовам отримання відповідачкою позики, що зазначені у договорі надання грошових коштів у позику № 2565921223 (а.с. 20-30). Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "Іннова фінанс" (а.с. 54-66), визначено, що позика - це грошові кошти в національній валюті України (гривня), що надаються Товариством позичальнику у користування в розмірі та на умовах, визначених договором позики й цими Правилами, та яку позичальник зобов`язується повернути в зазначений в договорі позики строк, сплативши при цьому проценти за користування нею (п. 2.4). Строк позики у правилах надання грошових коштів визначено як період часу, на який Товариство надає позику позичальнику відповідно до умов електронного договору позики (із зазначенням кінцевої дати строку позики) та який може бути змінено у випадку продовження строку користування позикою за ініціативою позичальника (п. 2.33 Правил). Порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики урегульовано Розділом 6 Правил. З аналізу змісту вказаних положень судом установлено, що за користування позикою позичальник товариству проценти у розмірах, визначених у електронному договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного договору позики (п. 6.1.). Проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи зі строку фактичного користування позикою (п. 6.2.). Відповідно до пункту 6.3. правил нарахування процентів за користування позикою починається з дати зарахування коштів на банківську картку позичальника та нараховується за процентними ставками, зазначеними в електронному договору позики, за кожен день (календарну дату) користування позикою, включаючи день (дату) видачі позики та включаючи день (дату) її повернення. Негативні наслідки порушення позичальником зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів визначені пунктом 6.5. правил, відповідно до якого позичальнику на неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати неустойку (пеня, штраф) у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день такого користування позикою та/або її частиною, починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Порядок пролонгації договору визначений Розділом 10 Правил. Зокрема продовжити строк користування позикою є правом позичальника (п. 10.1). Після кожного продовження строку позики у такому разі змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата терміну дії договору позики на відповідну кількість календарних днів (п. 10.4.). На підставі п. 10.8 Правил пролонгація відбувається шляхом укладення відповідної додаткової угоди за механізмом, аналогічним укладенню договору позики. Відповідно до п. 13.6. правил у випадку допущення порушення позичальником умов виконання договору позики під час дії особливих умов програми лояльності, то як наслідок особливі умови виконання договору позики для позичальника втрачають силу, а нараховані проценти, згідно умов договору позики, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої встановлений у договорі, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики незалежно від запропонованих умов програми лояльності. Під час розгляду справи судом установлено, що ТОВ «Іннова фінанс» належним чином та у повному обсязі виконало свої зобов`язання за укладеним договором, здійснивши переказ коштів відповідачці [PERSON] на банківську картку, яка зазначена відповідачем у зазначеному договорі. Натомість відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені ним, у частині повернення суми позики та процентів за користування нею не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем. Натомість, аналізуючи умови укладеного сторонами договору та визначених позивачем правил кредитування, суд констатує, що узгоджений сторонами договору строк користування позикою може бути змінений сторонами лише за спільною згодою шляхом укладення окремої угоди. В такому разі кредитор набуває право продовжувати нарахування процентів за користування позикою протягом періоду пролонгації договору за базовою процентною ставкою. У іншому випадку, тобто після завершення визначеного договору строку кредитування, ТОВ "Іннова фінанс" має право здійснити перерахунок пільгової процентної ставки за строк користування позикою на базову, а з моменту прострочення виконання грошового зобов`язання має право нараховувати пеню або штраф. У той же час продовження нарахування базової процентної ставки поза межами строку кредитування договором та правилами не передбачено. Такі висновки суду узгоджуються з висновками ВП ВС, наведеними у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19). Зокрема під час розгляду вказаної справи Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.\~1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст.\~1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.\~625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст.\~625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.\~2 ст.\~625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.\~1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Ураховуючи викладене наявні підстави стверджувати, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень п. 1.2 та п. 1.3 договору надання грошових коштів у позику № 2565921223 від 29 грудня 2023 року строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 29 грудня 2023 року, дата повернення позики 28 січня 2024 року. Таким чином, оскільки договором надання грошових коштів у позику № 2565921223 від 29 грудня 2023 року визначений строк його дії, який становить 30 днів з 29 грудня 2023 року, лише протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачці [PERSON] передбачені ним проценти, які, з урахуванням невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п. 1.5 цього договору, становлять 2,99 % за кожен день користування позикою. Натомість, позивач ТОВ «Іннова фінанс» здійснив нарахування відсотків за укладеним договором як у межах строку його дії, тобто протягом 30 днів з 29 грудня 2023 року, так і після закінчення строку його дії, тобто після 28 січня 2025 року. Внаслідок чого, суд вважає за необхідне виконати власний розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] за відсотками, при цьому ураховуючи п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки, що не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; . Проведеним судом розрахунком заборгованості [PERSON] зі сплати процентів за період з 29.12.2023 до 28.01.2024 визначено, що він становить 4 500,00 грн (6\~000,00 грн х 2,5 %/дн х 30 дн = 4\~500,00 грн). Отже, судом встановлено, що розмір простроченої заборгованості зі сплати процентів становить 4\~500,00 грн, який підлягає стягненню з відповідачки. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачка допустила порушення умов укладеного кредитного договору із кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Порушене право позивача підлягає судовому захисту, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням ст. 16 ЦК України. Натомість визначений позивачем розмір заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідно у цій частині заявлені вимоги не підлягають до задоволення, у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням з відповідачки заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 6\~000,00 грн та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 4\~500,00 грн, а всього 10\~500,00 грн. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовані наведені питання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 38 від 29.10.2024 позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (19,94 % заявлених позовних вимог), стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 483,03 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial