Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернулась [PERSON] , з позовом до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що 07.10.2017 року Дарницьким районом у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від спільного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу між колишнім подружжям було досягнуто усної домовленості, що дитина залишається проживати разом з матір`ю. Також за взаємною згодою із відповідачем було зареєстровано місце проживання дитини за місцем проживання позивача. У серпні 2022 року, не зважаючи на заборону під час військового стану чоловікам призовного віку виїжджати за межі України, відповідач виїхав за межі держави і зараз постійно проживає у США. З моменту виїзду за кордон відповідач не бере участі у виховані та в матеріальному утриманні дитини. Разом з цим мати відповідача намагається створити позивачу перешкоди у спільному проживанні з своєю донькою, зокрема нею було здійснено непоодинокі спроби забрати дитину з дитячого садочку без відома позивача та залишити її проживати у себе та в подальшому, без згоди позивача виїхати з дитиною за кордон. Враховуючи наведені обставини з метою захисту прав своєї неповнолітньої доньки позивач вимушена звернутись до суду та просить суд визнати місце проживання дитини разом з нею. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.09.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по вказаній цивільній справі та призначено по справі провести підготовче засідання. Від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначено, що з викладеним у позовній заяві відповідач не погоджується, у позовній заяві не зазначено фактів, про будь-які дії відповідача, які ним вчиняються щодо зміни місця проживання дитини або перешкоджання щодо місця її проживання. Крім того зазначено, що доводи позивача про відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача не відповідають дійсності. Після того як позивач, відповідач та їх донька отримали візу до США, позивач відмовилась їхати до США та повідомили, що бажає повернутись в України, відповідач надав їй гроші, а починаючи з жовтня регулярно перераховує на рахунок позивача грошові кошти на утримання доньки. Загальна сума переказів на утримання доньки станом на подачу відзиву складає 67150,00 грн. Зазначено, що зі змісту позовної заяви вбачається, що у позивача можливо є конфлікт із бабусею дитини, тоді як спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням викладеного в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2024 року було залучено до участі у вказаній цивільній справі в якості третьої особи - Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2024 року було закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та було призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позові. В подальшому в судове засідання не з`явилась. Відповідач в судове засідання не з`явився, від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував. Окремо зазначив, що позивач та спільна донька проживають разом з іншим чоловіком та винаймають житло. Останні місяці спілкування з дитиною за допомогою телефонного зв`язку стало неможливим, оскільки позивач не відповідає на телефонні дзвінки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила, що між сторонами відсутній спір щодо проживання дитини. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серія [NUMBER] від 07.04.2020 року виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] , та [PERSON] . Заочним рішення Дарницького районного суду м.Києва від 22.03.2023 року було розірвано шлюб між [PERSON] , та [PERSON] . З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 8025-1213468-2018, вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА, вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідки директора школи-дитячого садку 1 ступеня «Пролісок», вбачається, що [PERSON] , дійсно є вихованкою школи-дитячого садку І ст. «Пролісок» Дарницького району м. Києва. Відповідно до характеристики [PERSON] , з школи-дитячого садку 1 ступеня «Пролісок», остання з 01 вересня 2022 року зарахована до вказаного закладу, але в зв`язку з воєнним станом з 01 квітня 2023 року по теперішній час відвідує черговий ЗДО №652 Дарницького району м. Києва. За період, що дитина відвідує ЗДО №652 батько жодного разу в закладі не з`являвся, спілкування щодо дитини постійно велося з мамою. З платіжних інструкцій АТ «КБ ПриватБанк», вбачається, що [PERSON] , здійснював перекази власних коштів на утримання дитини у загальному розмірі 67150,00 грн. Згідно висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, складеного 11.12.2023 року Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації, враховуючи обставини справи, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання затвердженого начальником та спеціалістом відділу служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 16.11.2023 року, було проведено відповідне обстеження умов проживання квартири [ADDRESS] . Житло з усіма комунальними зручностями, повноцінно обладнана меблями та побутовою технікою, санітарно-гігієнічний стан задовільний, чисто, охайно, прибрано. Для виховання та розвитку дитини створено всі необхідні умови. Згідно з довідки з Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві № 72716686/6 від 19.09.2023 року, вбачається, що станом на 01.04.2023 року заборгованість по аліментах [PERSON] , становить 10838,76 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зі змісту ст. 150 СК України, випливає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" cім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З вимог статей 141, 150, 153, 155 СК України, випливає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення п. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції, частин 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням встановлених в ході розгляду обставин, досліджених письмових доказів, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю суд виходить з конкретних обставини даної справи, як встановлено в судовому засіданні, на даний час сторони проживають окремо, малолітня донька проживає разом з матір`ю. Для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини позивачем створено необхідні умови. Під час розгляду справи не було встановлено, що позивач не належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Також суд враховує, що відповідач не заперечує, щодо проживання дитини разом з матір`ю, під розгляду справи зустрічних позовних вимог з цього приводу не заявлялось. Разом із тим, вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини у випадку, коли батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний та гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний, соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Суд, вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, погоджується з наданим Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як органа опіки та піклування висновком про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, оскільки вважає, що висновок обґрунтований та не суперечить інтересам дитини. Доводи представника відповідача, що батьком не оспорюється факт проживання дитини разом з матір`ю, та між сторонами відсутній спір у зв`язку з чим необхідно відмовити в задоволенні позову, суд вважає не обґрунтованими, оскільки визначення місце проживання дитини разом з матір`ю буде породжувати для останньої певні юридичні наслідки, зокрема, щодо оформлення соціальних виплат на дитину її медичного обслуговування, або зміни місця проживання дитини. Крім того суд враховує, що відповідач наразі проживає за межами України, що може ускладнити здійснення ним належного батьківського контролю, участі у вихованні, а також ведення спільних рішень щодо важливих питань, щодо життя та здоров`я дитини, тому визначення місця проживання дитини разом з матір`ю допоможе уникнути майбутніх юридичних суперечок між батьками, та буде відповідати інтересам дитини. При цьому суд зауважує, що батько дитини, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. При цьому суд наголошує, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved