Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом за матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка ще за життя заповіла їй все своє майно. Вона прийняла спадщину за покійною, так як постійно проживала з нею на день смерті у належному матері будинку [ADDRESS] , що стверджується Витягом про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 01 по 10 квітня 2020 року за вказаною адресою № 330/14-11 від 26 липня 2024 року. Зазначає, що спадкоємців матері, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до статті 1241 ЦК України, немає; чоловік спадкодавця [PERSON] помер ще у 1988 році, а батьки матері ще раніше; заяв про прийняття спадщини ніхто не проживав та спадкова справа не заводилася. Спадковим майном, що залишилося після смерті матері, є будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Для оформлення спадкування за матір`ю на вказаний будинок вона звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І., який через відсутність документів, які посвідчують право власності на вказаний будинок, та те, що право власності на будинок не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду. З огляду на вищевикладене просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити, при цьому не вирішувати питання щодо процесуальних витрат. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 10 квітня 2020 року, актовий запис № 52. Як видно з Виписки з погосподарської книги, наданої Зарічівським старостинським округом Перечинської міської ради Закарпатської області № 48/06-21 від 25 липня 2024 року, у погосподарському обліку дійсно закріплений особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] , [INFO] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Головою дворогосподарства була [PERSON] , [INFO] . Закріплена за дворогосподарством земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1500 га. Підстава: погосподарська книга № 14 за 2011-2015 рр.\~\~ Як вбачається з Витягу № 330/14-11 від 26 липня 2024 року про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 01 по 10 квітня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , за відомостями Перечинської міської ради Закарпатської області за вказаною адресою були зареєстровані та проживали, зокрема: [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 20 квітня 2002 року по 10 квітня 2020 року) та її донька [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 02 грудня 1977 року по теперішній час). Також суд встановив, що [PERSON] на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] , про що свідчить заповіт від 12 грудня 1990 року, посвідчений виконавчим комітетом Зарічівської сільської Ради депутатів трудящих Перечинського району Закарпатської області, зареєстрований в реєстрі за № 35.\~ Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, у зв`язку з наявністю заповіту спадкодавця [PERSON] , право на спадкування за такою одержала особа, визначена покійною у заповіті, а саме її донька позивач [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 80265765 від 26 лютого 2025 року, наданого приватним нотаріусом Маріашем В.І., спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. від 08 листопада 2024 року № 57/01-16 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , через відсутність документів, що посвідчують право спадкодавця на вказане нерухоме майно та відсутність відомостей про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації», що переданий на зберігання Перечинській міській раді, відсутня інвентаризаційна справа щодо реєстрації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Архівна довідка Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області № 403/14-11 від 16 жовтня 2024 року.\~\~ Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №400243836 від 22 жовтня 2024 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо майна за адресою: [ADDRESS] , також відсутні. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилася від спадщини, а інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, тому позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно Квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 2090830025 від 08 листопада 2024 року позивачем [PERSON] сплачено 1 212,00 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] , з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved