Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 листопада 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , та просить визнати його батьком трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати відділи державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актових записів про народження дітей, зазначивши батьком позивача та видати нові свідоцтва про народження. Підставою цьому зазначив те, що з 2005 року по 2010 рік перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] . З 2010 року стосунки у них погіршилися і вони перестали проживати однією сім`єю. Від даних відносин у вищевказаному проміжку часу, у них з відповідачем народилось троє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Сторони зареєстрували шлюб лише 18 травня 2024 року. З метою визначення статусу дітей, [PERSON] звертався до Балтського відділу ДРАЦС в Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте йому було відмовлено з мотивів, що він з [PERSON] ніколи не проживав за однією адресою, що кожен вів свій спосіб життя, а визнання батьківства йому необхідно від ухилення від проходження військової служби, що не відповідає дійсності. В зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала. Представники Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилися, надали заяви в яких просили проводити розгляд справи без участі представника та врахувати надані пояснення. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-Х11 від 27.02.1991, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю трьох дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.2007, актовий запис № 80), [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.12.2009, актовий запис № 113), та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.05.2023, актовий запис № 684). В графі батько в свідоцтвах про народження вказано « [PERSON] ». Відомості про батька дітей при народження були записані відповідно до вимог ч. 1 с. 135 СК України. 18 травня 2024 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 18 травня 2024 року, актовий запис № 113. Згідно до довідки про склад сім`ї за № 18-25/488 від 18.06.2024, [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] разом з дітьми: донькою [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , племінницею [PERSON] , [INFO] , донькою [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 641/24.18-36 від 11.06.2024, було відмовлено у добровільному визнанні батьківства, в зв`язку з тим, що з наданих документів вбачалося, що сторони вступили в шлюб лише 18.05.2024 у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). До цього моменту кожен з них жив своїм життям. Що підтверджує актовий запис про шлюб від 2010 року, де [PERSON] одружується з іншою жінкою, та в 2011 році у них народжується дитина. Тобто батько фактично та юридично опікується лише однією дитиною, знаючи що в нього є ще дві дитини від попередніх відносин. В той самий час, [PERSON] , як мати цих дітей, теж наполягає на визнані батьківства, проте в 2016 році реєструє свою третю дитину згідно ст. 126 СК України, де батьком дитини вказано іншого чоловіка. Враховуючи вищевказане, що сторони ніколи не проживали за однією адресою, вели кожен свій спосіб життя, з метою уникнення фіктивного визнання батьківства, в даному випадку визнання батьківства може бути використане не з метою виконання батьківських обов`язків відносно дітей, а з метою ухилення від проходження військової служби, та діючи виключно з метою захисту прав неповнолітніх дітей відмовив у поданні заяв. Свідки [PERSON] , [PERSON] у наданих заявах підтвердили, що [PERSON] , [INFO] є рідним батьком: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Частиною першою статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України,якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст.\~126\~СК України , походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною,яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються досудового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Тлумачення норм СК України свідчить про те, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до статті 128\~СК України та статті 129 СК України. Так, у статті 128\~СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У такому випадку особа, яка вважає себе батьком дитини, чи матір, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, які досягли повноліття, можуть подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту ч.1 ст. 20 та ст. 128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128\~СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні, на момент зачаття та народження дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі, не було спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, і записи про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. У даному випадку підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За результатами розгляду справи та дослідження доказів суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт батьківства позивача щодо трьох дітей, яких народила відповідач. Крім того, в 2010 році [PERSON] одружився з іншою жінкою, та в 2011 році у них народилася дитина. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] також не є належними доказами по справі, оскільки про батьківство відповідача щодо трьох дітей їм відомо лише зі слів сторін та з власних переконань. При вирішенні спору про визнання батьківства судом мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності, та не викликати сумніву щодо доведеності обставин, зазначених у позові. Суд зазначає, що факт перебування сторін у стосунках, на що покликається позивач, не є однозначним доказом на підтвердження факту його батьківства щодо трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також в судовому засіданні не підтверджено належними доказами факт кровної спорідненості між дитиною і особою, яку позивач вважає її батьком відповідачем по даній справі. Таким доказом може бути висновок молекулярно-генетичної експертизи. Однак вказана експертиза по даній справі не проводилась та стороною позивача відповідного клопотання не заявлялось. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства позивача щодо трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стороною позивача не надано. Суд, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Пересипський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed