Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. Позиція позивача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову зазначає, що 02.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладений договір позики №\~79477829. Договір підписаний електронним підписом відповідача. Відповідно до п. 1 Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 до Договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 840,00 грн, з яких: 7 600,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18 240,00 грн сума заборгованості за відсотками. У супереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 07.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладений договір позики №\~2489636. Договір підписаний електронним підписом відповідача. Відповідно до п. 1 Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 до Договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3\~332,50 грн, з яких: 1\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2\~332,50 грн сума заборгованості за відсотками. У супереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Покликаючись на положення цивільного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором №\~79477829 від 02.03.2024 в сумі 25\~840,00 грн та за кредитним договором №\~2489639 від 07.03.2024 в сумі 3\~332,50 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 3 028,00 грн Відповідач відзив до суду не подав, із заявами та клопотаннями не звертався, у судове засідання не з`явився. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 10.02.2025 на адресу суду надійшла позовна заява, подана Алієвою Нурай в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.02.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін і відповідачу наданий термін на подання відзиву на заявлену вимогу. Представниця позивача у судове засідання не з`явився. У прохальній частині позову представниця просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечувала щодо ухвалення у справі заочного рішення. У судове засідання 10.03.2024 о 09:45 відповідач не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. 03.03.2025 до суду повернувся конверт із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 50, 56-59). 31.03.2025 о 12:00 відповідач повторно у судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки через поштове відділення «Укрпошта» на зареєстроване місце проживання, але конверт повернутий до суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Пунктом 4 частини 8\~статті 128 ЦПК України\~встановлено, що днем вручення судової повістки\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Частиною 1статті 223 ЦПК України\~визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглядається без участі сторін, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України та згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань. Суд установив, що 02.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладений Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79477829. Договір підписаний електронним підписом відповідача (а.с. 7-9). Відповідно до п. 2 Договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося надати відповідачу кредит в розмірі 7 600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк позики 20 днів, базова процентна ставка за користування кредитом 2,5 % в день. Дата надання позики 02.03.2024, дата повернення 21.03.2024. Сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору позики, у котрому визначено загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку (а.с. 10). Також суд установив, що 07.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладений Договір позики (за фіксованою процентною ставкою) № 2489636. Договір підписаний електронним підписом відповідача (а.с. 20-22). Відповідно до п. 2 Договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося надати відповідачу кредит в розмірі 1 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк позики 11 днів, базова процентна ставка за користування кредитом 2,5 % в день. Дата надання позики 07.03.2024, дата повернення 18.03.2024. Сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору позики, у котрому визначено загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку (а.с. 23). 14.06.2021 між ТОВ «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як клієнтом укладений договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшли права грошової вимоги до боржників, які зазначені у Реєстрі боржників (а.с. 11-13). Пункт 1.2 цього правочину визначає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У день. Коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно Реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку № 4 до цього договору. Пунктом 9.1 Договору факторингу № 14/06/21 визначено, що він діє до 14.06.2022. 28.07.2021 між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладена додаткова угода № 2 до Договору факторингу № 14/06/21. Відповідно до якої ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» взяло на себе обов`язок протягом 10 робочих днів повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних (а.с. 14). 13.06.2022 між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладена додаткова угода № 7 до Договору факторингу № 14/06/21, згідно якої сторони домовилися викдасти п. 9.1 Договору факторингу № 14/06/21 у новій редакції, а саме вказали таке: ««9.1. Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» (а.с. 15). 19.07.2024 між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладена додаткова угода № 31 до Договору факторингу № 14/06/21, за змістом якої сторони визначили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників № 27 від 19.07.2024, ціни продажу (а.с. 16). Надана позивачем копія додаткової угоди не містить цифрових значень суми прав вимоги та ціни. Згідно з копією акта приймання передачі Реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 27 (а.с. 17). Однак, відомостей в якій формі передавався та яка загальна сума заборгованості акт не містить. Реєстр боржників №27, право вимоги по яких були відчужені ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суду не наданий. Судом досліджений витяг з Реєстру боржників № 27 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, у якому вказано: [PERSON] , номер Договору позики 79477829, сума заборгованості за основною сумою боргу 7 600,00 грн, сума заборгованості за відсотками 18\~240,00 грн, сума заборгованості разом 25\~840,00 грн. Цей витяг не містить підпису представників ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ЄАПБ», сформований представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Алієвою Нурай 16.01.2025 (а.с. 18). Судом досліджений складений позивачем розрахунок заборгованості за укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» із відповідачем договором позики № 79477829 за період із 19.07.2024 по 31.12.2024. За змістом цього розрахунку позивач вказує, що відповідач має непогашену заборгованість в сумі 25\~840,00 грн. Він складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Алієвою Нурай (а.с. 19). Разом з цим, позивачем не надано розрахунок заборгованості за Договором №\~79477829, складений Первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за період із 02.03.2024 по 18.07.2024, тобто до відступлення права грошової вимоги. Також судом досліджена укладена між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 25.07.2024 Додаткова угода № 32 до Договору факторингу №\~14/06/21. Відповідно до цієї угоди сторони визначили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників № 28 від 25.07.2024, ціни продажу (а.с. 24). Надана позивачем копія додаткової угоди № 32 не містить цифрових значень щодо суми прав вимоги та ціни продажу. Згідно з копією акта приймання передачі Реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 28 (а.с. 25). Однак, відомостей в якій формі передавався та яка загальна сума заборгованості акт не містить. Реєстр боржників №28, право вимоги по яких були відчужені ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суду не наданий. Судом досліджений витяг з Реєстру боржників № 28 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, у якому вказано: [PERSON] , номер Договору позики 2489636, сума заборгованості за основною сумою боргу 1 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 2\~332,50 грн, сума заборгованості разом 3\~332,50 грн. Цей витяг не містить підпису представників ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ЄАПБ», сформований представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Алієвою Нурай 16.01.2025 (а.с. 26). Судом досліджений складений позивачем розрахунок заборгованості за укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» із відповідачем договором позики № 2489636 за період із 25.07.2024 по 31.12.2024. За змістом цього розрахунку позивач вказує, що відповідач має непогашену заборгованість в сумі 3\~332,50 грн. Він складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Алієвою Нурай (а.с. 27). Разом з цим, позивачем не надано розрахунок заборгованості за Договором №\~2489636, складений Первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за період із 07.03.2024 по 24.07.2024, тобто до відступлення права грошової вимоги. Оцінка аргументів сторін. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає доведеним укладення між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем договорів позики №\~79477829 від 04.03.2024 та №\~2489636 від 07.03.2024. Ці договори були укладені між Первісним кредитором та відповідачем у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. З системного аналізу правових норм слід прийти до висновку про те, що необхідною умовою для констатації наявності зобов`язань за договором кредиту є не лише факт укладення такого договору, що в даній справі підтверджується наданими доказами, а й доведеність, власне, перерахунку кредитних коштів позичальнику. Суд вважає, що позивачем не доведено виконання первісним кредитором обов`язку щодо переказу первісним кредитором кредитних коштів відповідачу за договорами позики №\~79477829 від 04.03.2024 та №\~2489636 від 07.03.2024.. Як уже зазначалося, за змістом ч. 1 ст. 1050, ст. 526, 527, 530 ЦК України саме банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Жодних доказів перерахування кредитних коштів відповідачу Первісним кредитором матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості за кредитними договорами, складений представницею позивача, котра стороною кредитних договорів не була. При цьому, розрахунок заборгованості станом на день первинного відступлення права вимоги за Договором відсутній. Тобто, позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували існування у позичальника заборгованості за укладеними кредитними договорами. Надані позивачем документи факт існування у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором не підтверджують, а інші докази суду не надані. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постановах від 20 травня 2022 року у справі №336/4796/18 та від 30 серпня 2022 року у справі №509/2976/19. Слід зазначити, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Оскільки докази перерахування (видачі) кредитних коштів відповідачу суду не надано, підстави для стягнення заборгованості за Договорами позики №\~79477829\~від 04.03.2024\~та №\~2489636\~від 07.03.2024 відсутні. Водночас, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем набуття ним права вимоги до відповідача за Договорами позики №\~79477829 від 04.03.2024 та №\~2489636 від 07.03.2024. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.\~512, ст.\~514 ЦК України\~у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив правовий висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012). Умовами Договору факторингу № 14/06/21 від 28.11.2018 року передбачено, що право вимоги означає права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договору позики. Згідно з пунктом 1.1 цього договору, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору факторингу мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» до відповідача на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021 не було, і сторони не могли передбачити, що 04.03.2024 та 07.03.2024 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем. Слід також вказати про те, що у досліджених судом копіях актів приймання передачі відсутні відомості про те, в якій формі передавався реєстр, яка кількість відступлених прав грошової вимоги, яка загальна сума заборгованості відступлена та за якими саме кредитними договорами було здійснено відступлення права вимоги. Також, ухвалюючи рішення, суд врахував, що Реєстр боржників № 27 та №\~28, право вимоги по яких було відчужене первісними кредиторами позивачу, у матеріалах справи відсутній, витяг із Реєстру боржників не містить підпису та печатки первісного кредитора. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем. Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed