Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач в особі представника Равлюк А.Г. 12.12.2024 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 22\~915,64 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.04.2023 відповідач керуючи автомобілем ВАЗ, номерний знак [NUMBER] , в м.Одесі порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ, номерний знак [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.05.2023 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія. На момент ДТП відповідач не мав страхового полісу, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило потерпілому страхове відшкодування у розмірі 20\~715,64 грн. Також МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 2 200 грн. МТСБУ відшкодувавши потерпілому суму регламентної виплати отримало право вимоги до винуватця ДТП, який не застрахував цивільно-правову відповідальність в розмірі понесених фактичних витрат, в порядку зворотної вимоги (регресу). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 06.02.2025. Розгляд справи у судовому засіданні 06.02.2025 відкладено на 18.03.2025 з метою належного сповіщення відповідача. У судове засідання 18.03.2025 учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивач у позові просив здійснити розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 20 березня 2025 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 27 квітня 2023 року близько о 16 год. 57 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер [NUMBER] , не виконав вимоги знаку 2.1, після чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив п.п. 8.4б Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.05.2023 по справі №523/8024/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП застрахована не була (а.с.8). Власником автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.5) [PERSON] 23.05.2023 звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.4). Згідно звіту №1009-07-23 від 17.07.2023 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, визначена з використання витратного підходу, станом на 12.07.2023 становить 47\~851,74 грн (а.с.15-17). МТСБУ наказом від 25.07.2023 прийнято рішення сплатити [PERSON] 20\~715,64 грн за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.9). МТСБУ виплатило [PERSON] шкоду у розмірі 20\~715,84 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №973791 від 28.07.2023 (а.с.10). МТСБ оплатила на користь ПрАТ «Юнівес» 2\~200 грн за послуги врегулювання по страховій справі (а.с.11). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням встановленої вини з боку [PERSON] у ДТП та здійснення виплати з боку МТСБУ, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 3 028 грн, який було сплачено позивачем відповідно до платіжної інструкції від 06.12.2024.

Outcome: approved