Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.03.2025 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПП ПБТІ «Інвентаризатор», про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовлено. 20.03.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Лучко Тетяни Іванівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПП ПБТІ «Інвентаризатор», про зобов`язання вчинити певні дії. Просить ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Лучко Тетяна Іванівна в судове засідання не з`явились. Від адвоката Лучко Тетяни Іванівни надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПП ПБТІ «Інвентаризатор», у судове засідання не прибули, про причини неявки до суду - не повідомили, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до частини 4 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України не прибуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, зазначає наступне. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (частина 3 статті 246 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Зі змісту статті 58 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 Цивільного процесуального кодексу України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,000 грн надано: -\~акт виконаних робіт від 18.03.2025 року№\~б/н (а.с. 4-5); - заява від 18.03.2025 року (а.с. 6); - довідка-розрахунок оплати правничої допомоги адвоката від 18.03.2025 року (а.с. 7-8); -\~квитанція №\~10-ЛТ від 10.07.2024 року (а.с. 9); -\~витяг з угоди на представництво інтересів у цивільній справі №\~б/н від 10.07.2024 року (а.с. 10); -\~свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №\~364 Лучко Тетяни Іванівни (а.с 11). Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та доказів, на підтвердження їх неспівмірності від позивача не надходило. Враховуючи, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПП ПБТІ «Інвентаризатор», про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовлено, та те, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача 15000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу на користь відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved