Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. 14.11.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Яблунівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала по день смерті в житловому будинку, що в [ADDRESS] . Вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. У встановлений законом строк заяву до нотаріальних органів не подала, оскільки після смерті матері поїхала за кордон. А у зв?язку із встановленням у країні воєнного стану та постійними повітряними тривогами тривалий час не поверталась додому, тому вчасно не звернулась до нотаріуса з відповідною заявою. Вважає, що пропустила встановлений законом строк для звернення до нотаріуса по поважній причині, і просить суд встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У зв`язку з вище наведеним, позивач просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] терміном в три місяці з часу набрання рішення суду законної сили. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити (а.с.3). 20.01.2025 року представник позивача адвокат Третяк Ю.В. подав клопотання про приєднання доказів, а саме копії закордонного паспорта [PERSON] (а.с.23). Також 20.01.2025 року від представника позивача адвоката Третяка Ю.В. надійшла заява про заміну відповідача у справі. Так, позивач та її представник просили замінити Яблунівську селищну раду на належного відповідача [PERSON] (а.с.25-26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.42). Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 19 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 19.12.2024 року. Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року підготовче провадження у справі відкладено на 21 січня 2025 року. Ухвалою суду від 21 січня 2025 року відповідача Яблунівську селищну раду Косівського району Івано-Франківської області замінено на належного відповідача [PERSON] . 17 лютого 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19 березня 2024 року. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17.01.2022 року, актовий запис №19, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.07.1961 року, [INFO] народилася [PERSON] (а.с.5), яка в подальшому після одруження із [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] », що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.09.2024 року позивач [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Після укладення шлюбу, позивач [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8) та підтверджує факт родинних відносин позивача [PERSON] з померлою [PERSON] . Відповідно до копії довідки виданої виконкомом Яблунівської селищної ради за №178 від 12.09.2024 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала з 1990 року по день смерті в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . У цьому ж будинку з 1990 року по цей час не зареєстрований, але фактично проживає чоловік померлої [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Яблунівської селищної та Нижньоберезівської сільської ради не посвідчувався (а.с.10). Згідно з роз`ясненням приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.Р. № 01-16/263 від 23 вересня 2024 року, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини (а.с.11). Відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 78452011 від 23.09.2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не реєструвалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.12). Згідно копії паспорту для виїзду за кордон серії [NUMBER] , гр. [PERSON] здійснила виїзд за межі території України 10.03.2022 року. Згідно відмітки, проставленої на пункті пропуску через державний кордон України, в`їзд відбувся 18.09.2024 року (а.с.24). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за свого життя заповідального розпорядження не зробила. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] , крім позивача [PERSON] , є чоловік померлої [PERSON] . Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає, щодо поновлення строку не заперечує. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зауважує, що вказані позивачем у заяві причини пропуску нею строку для звернення до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини, є поважними і сумніву у суду не викликають. Копія закордонного паспорту [PERSON] з відповідними відмітками Державної прикордонної служби України про виїзд з території України 10 березня 2022 року і в`їзд на територію України 18 вересня 2024 року свідчить про те що близько двох з половиною років позивач перебувала за кордоном і пропустила шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважних підстав. За таких обставин, викладені позивачем причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини сумніву у суду не викликають. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі викладеного та

Outcome: approved