Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач - орган опіки і піклування Талалаївської селищної ради - звернувся до суду в з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначається, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст 135 СК України. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина. 21.12.2023 року за її заявою сина було влаштовано до КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» на тимчасове влаштування. 22.05.2024 року термін перебування дитини у закладі був продовжений за заявою матері ще на 6 місяців. [PERSON] виховується у закладі по теперішній час. За весь період перебування дитини в закладі мати дитину не відвідувала, не телефонувала, не вирішує питання щодо повернення сина на виховання в сім`ю. До служби у справах дітей Талалаївської селищної ради стосовно повернення сина на виховання в родину [PERSON] не зверталась, не створила умов для виховання та проживання дитини у сімейному оточенні. За місцем проживання відповідач характеризується негативно, веде розпусний спосіб життя, має випадкові сексуальні зв`язки. В будинку, де проживає, постійно перебувають сумнівні компанії. Крім того, відповідач раніше вже позбавлялась судом батьківських прав - рішенням Талалаївського районного суду від 03.11.2021 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , яку покинула у пологовому відділенні КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації КУ «Центр надання соціальних послуг Талалаївської селищної ради» [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 20.03.2024 по 23.09.2024 року. Спілкування з нею відбувалось під час випадкових зустрічей, оскільки [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідала, на заздалегідь домовлені бесіди у відділення не з`являлась. [PERSON] було надано комплекс соціальних послуг, який був спрямований на формування материнського інстинкту та відповідального батьківства, здорового способу життя, навичок самообслуговування та ведення домашнього господарства. Але [PERSON] на співпрацю не йде, не усвідомлює своєї життєвої ситуації, наданих їй рекомендацій не виконує. За результатами розгляду питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 25.12.2024 року оформлений висновок органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки на користь особи або закладу, де буде проживати дитина, аліменти на дитину в розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходу (заробітку). Ухвалою від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13 лютого 2025 року, яке було відкладено на 28 лютого 2025 року, відповідача [PERSON] ухвалено повідомити про розгляд справи шляхом поміщення оголошення. Ухвалою підготовчого судового засідання від 28 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 27 березня 2025 року, відповідача [PERSON] ухвалено повідомити про розгляд справи шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України відповідно до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України, яке розміщено на сайті 28 лютого 2025 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позов не подала, про дату час і місце судового розгляду повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд, за згодою позивача, ухвалює провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Суд, розглянувши заяву и учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.11.2023. В графі «Батько» даного свідоцтва зазначено [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 07.11.2023 року до Державного реєстру внесено реєстраційний запис про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька - [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 6-6зв). Рішенням Талалаївського районного суду від 13 червня 2023 року, яке набрало законної сили 14 липня 2023 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.8-10) Рішенням Талалаївського районного суду від 03 листопада 2021 року, яке набрало законної сили 07 грудня 2021 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.11-13). Згідно характеристики Понорівського старостинського округу Талалаївської селищної ради від 13.03.2023 року, [PERSON] являється особою з числа дітей, позбавлених батьківського піклування. Має інвалідність, наявні ознаки помірної розумової відсталості, має певні обмеження у комунікаційних навичках. Неохайна, відсутня культура поведінки. Характеризується негативно, веде розпусний спосіб життя, має випадкові сексуальні зв`язки, у будинку, де проживає, постійно перебувають сумнівні компанії. Стосовно двох дітей - дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , яких залишила в пологовому будинку, вже позбавлена батьківських прав (а.с.19). Згідно довідки з місця проживання, виданої Понорівським старостинським округом 06.12.2024 року, [PERSON] проживає по [ADDRESS] без реєстрації разом з нею проживають [PERSON] , [PERSON] (а.с. 17). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 06.12.2024 року, проведеного посадовими особами Понорівського старостинського округу Талалаївської селищної ради, вона проживає по [ADDRESS] без реєстрації. В будинку тривалий час не прибиралось, підлога не заметена та не помита, стіни і занавіски в сажі, одяг та інші речі лежать де прийдеться, постільної білизни немає, матраци та ковдри брудні. Меблі - два ліжка, шафа, столи - в незадовільному стані. Продуктів харчування обмаль, запасу дров немає, електропостачання відсутнє, їжа готується в хаті на грубці, в помешканні постійно задимлено. В оселі проживають коти і собаки, за якими не прибирається (а.с. 18). Згідно інформації, наданої КУ «Центр надання соціальних послуг Талалаївської селищної ради» від 09.12.2024 року, [PERSON] було надано комплекс соціальних послуг, який був спрямований на формування материнського інстинкту та відповідального батьківства, здорового способу життя, навичок самообслуговування та ведення домашнього господарства. [PERSON] на співпрацю не йде, не усвідомлює своєї життєвої ситуації, наданих їй рекомендацій не виконує (а.с. 20). Згідно повідомлення директора КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» від 25.11.2024 року у закладі з 21.12.2023 року виховується дитина - [PERSON] , [INFO] на підставі заяви матері. Мати дитини [PERSON] дитину не відвідувала, не телефонувала, не вирішує питання повернення дитини на виховання у сім`ю. Дитина знаходиться на повному державному утриманні (а.с. 14-15). Згідно висновку органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Зазначений висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради № 198 від 26 грудня 2024 року (а.с. 3). Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають наступні норми права. В ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу батьківства і утримання дітей, які регулюються положеннями як Сімейного Кодексу України, так і інших нормативно -правових актів. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов`язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її духовним та матеріальним станом, хоча має можливість це зробити, вона працездатного віку, не бажає забирати сина з будинку дитини, хоча ніяких перешкод для цього не має, крім власного небажання це робити, не створила умов для повернення дитини. Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. При розгляді даної справи суд керується також і практикою ЄСПЛ, який у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа «Хант проти України» від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Під час розгляду справи було встановлено, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дитини буде в інтересах дитини, так як в ході судового розгляду було встановлено, що мати не бажає виховувати та утримувати свою дитину, таким чином позов підлягає до задоволення. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідачки аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище відповідачки, інші обставини справи та вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини з в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. В ході розгляду справи суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки аліментів на дитину. Частиною 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Стаття 1 41 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поскільки при подачі позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, та враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп за кожну позовну вимогу, на загальну суму 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved