Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про визнання права власності на об`єкт інвестування в якому просить суд визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:91:050:0046. Позивач вказує, що відповідач не виконує покладені на нього обов`язки, оскільки не завершив будівництво та не ввів в експлуатацію житловий будинок в якому придбано майнові права позивачем на квартири та станом на дату подання позовної заяви, відповідач, не виконуючи умови договору, позбавляє позивача можливості реалізувати належне йому майнове право на оформлення та набуття права власності на квартири в зазначеному житловому будинку. Враховуючи викладене позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом до суду. 17 грудня 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 21 січня 2025 року до суду подано відзив на позовну заяву в якому представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Вказує, що сторони в договорах вказали лише запланований термін будівництва, що не може тлумачитись як кінцевий та остаточний термін, за спливом якого зобов`язання відповідача може вважатись порушеним або невиконаним. А тому, відповідно відсутнє порушення умов договору з боку відповідача. Крім того, представник зазначає, що до правовідносин, які склалися між сторонам не підлягають застосуванню положення ЗУ «Про інвестиційну діяльність». 18 лютого 2025 року до суду представником позивача подані письмові пояснення по справі в яких просить задовольнити позовні вимоги. 21 лютого 2025 року до суду представником відповідача подано клопотання в порядку ст. 93 ЦПК України. 26 лютого 2025 року до суду представником позивача подано додаткові пояснення по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, звернулись із заявами про слухання справи в їх відсутність. Представник позивача в заяві просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання здійснювалося технічним засобом. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу майнових прав №6/3/ШК, за яким продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості - однокімнатна квартира [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:91:050:0046. Згідно п.4.2. орієнтовна загальна вартість майнових прав складає 345355,00 грн. Згідно умов даного договору - п.3.1. позивач набуває майнові права на об`єкт нерухомості при настанні останньої з таких подій: - Здійснення покупцем 100% оплати об`єкта нерухомості визначеного п.2.2; - Здійснення розрахунків за п.4.3; - Введення об`єкту капітального будівництва в експлуатацію. У відповідності до п.2.4. договору запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2016 року. Покупцем було внесено 100% фінансування об`єкту нерухомості, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.02.2015 (100000,00 грн), 23.02.2015 (100000,00 грн) та 06.03.2015 (145355,00 грн). У відповідності до п. 8.1. ст. 8 договору «Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами або їх уповноваженими представниками і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за договором, якщо він не буде припинений раніше у відповідності до положень цього договору та чинного законодавства України». Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно із ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку. Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У Постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Статтею ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). Судом встановлено, що позивач в повному обсязі проінвестувала будівництво зазначеної вище квартири, в зв`язку з чим, відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об`єкт та результат інвестицій є власністю інвестора. Тобто, [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором, сплатив внески у визначеній у договорі сумі, у зв`язку із чим, за умовами договору набув майнових прав щодо об`єкту нерухомості, зокрема права на отримання в подальшому у власність спірної квартири. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 2.4 договорів, плановий термін введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2016 року. Судом встановлено, що будівництво об`єкту не завершене, будинок не введений в експлуатацію. Відтак, до завершення будівництва об`єкта нерухомості, а саме квартири будівельний номер [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:91:050:0046, та введення будинку в експлуатацію позивачу, як інвестору належать майнові права на ці об`єкти. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 жовтня 2019 року, справа №761/28769/13-ц. Враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, враховуючи, що будинок по [ADDRESS] не введено в експлуатацію, з урахуванням повної сплати пайових внесків, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо передачі об`єкту інвестування в експлуатацію для здійснення реєстрації прав власності за позивачем на об`єкт інвестування, не виконує. Тобто, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зазначених зобов`язань, що свідчить про порушення майнових прав позивача на вищевказаний об`єкт. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання майнових прав на однокімнатну квартиру [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:91:050:0046. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, з огляду на те, що позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Outcome: approved