Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання посилаючись на те, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на 1 курсі денної форми навчання у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Позивачем за перший семест сплачено 9948 грн. 50 коп. та 10\~251 грн. 50 коп. за гуртожиток. Від шлюбу мають ще молодшого сина [PERSON] , [INFO] який проживає з відповідачем та на утримання якого позивач сплачує аліменти на користь відповідача у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно на підставі наказу Новосанжарівського районного суду Полтавської області від 23.07.2024 року. Позивач потребує матеріальної допомоги на утримання старшого сина, яку відповідач може надавати. Просив стягнути аліменти з відповідача на його користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення сина двадцяти трьох річного віку. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2024 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. Згідно розпорядження Київського районного суду м. Полтави від 26.02.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2025 року справу прийнято до провадження. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив, що старший син перебуває на його утриманні, навчається на 1 курсі університету. Крім оплати за навчання та гуртожиток, дитина потребує кошти на придбання одягу, харчування, проїзду в транспорті. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання старшого сина. Просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач має достатній заробіток, а тому може утримувати поновлітнього сина. Позивачем визнається, що повнолітній син продовжує навчання, освітні послуги надаються платно. Вважає що [PERSON] не потребує матеріальної длопоомги, а може самостійно знайти заробіток. Відповідач з меншим сином перебуває у Німеччині, мають статус біженців, отримує незначну фінансову допомогу. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 378813 від 25 вересня 2024 року [PERSON] навчається на 1 курсі Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», денної форми навчання, відповідно до наказу № 848-ф від 14.08.2024 року, дата вступу 01.09.2024, дата закінчення 30.06.2028 року. Згідно квитанції від 22.08.2024 року позивачем сплачено оплату за навчання [PERSON] 9850 грн. та 07.08.2024 року проведено оплату за гуртожиток у розмірі 10\~150 грн. Новосанжарівським районним судом Полтавської області від 23.07.2024 видано судовий наказ по справі № 542/1375/24 за заявою [PERSON] , яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22.07.2024 до досягнення дитини повноліття. Згідно\~ст.\~199\~Сімейного Кодексу\~України \~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року\~\~" Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних факторів: - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, -\~продовження ними навчання, -\~потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно до ч.2\~ст. 199 СК України\~право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до\~статті 200 Сімейного Кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів враховує обставини, зазначені у\~статті 182 СК України, та бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Повнолітній син сторін навчається, не досяг 23 років і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено той факт, що у зв`язку з навчанням, [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивач, так і відповідачка. Що стосуєтсья заперечень представника відповідача , то суд виходить з наступного. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач у своєму відзиві зазначає, що має працездатний вік та мешкає разом з молодшим сином [PERSON] у м. Росток Німеччина та отримує фінансову допомогу. Також зазначає, що позивач отримав за перод з 01.09.2024 року по 30.11.2024 року заробітну плату у розмірі 91\~873 грн. 83 коп., а тому у нього є можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання оскільки його заробіток дозволяє утримиувати себе та свого сина, проте суд не може погодитись з цими запереченнями. Звернення саме позивача з даним позовом передбачено вимогами діючого законодавства. Відповідачем не надано суду доказів у розумінін ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтведили , що остання немає матеріальної можливості чи з інших підстав, надавати повнолітньому сину, який продовжує навчання допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, відповідач є працездатною, може надавати матеріальну допомогу. Також суд враховує, що на утримання відповідачки перебуває [PERSON] , [INFO] . Матеріальний стан відповідача не виключає можливість сплати аліментів, але суд визнає за необхідне визначити їх розмір у межах 1/6 частини доходу. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Стаття 201 СК України\~передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, а саме з 26 грудня 2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також з відповідача відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial