Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на таке. 03.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір №19613, за яким відповідачеві видано кредит у сумі 2000 грн., строком на 20 днів, зі стандартною процентною ставкою - 2,5% в день. Пізніше, 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та ТОВ «ФК «Авіра Груп» укладено Договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 року, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 12000 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 2000 грн, заборгованість за відсотками - 10000 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 19613 від 03.02.2021 в загальному розмірі 12000 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов договору кредиту щодо порядку повернення кредитних коштів. 1.2. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 1.3. Відзиву на позов від відповідача не надходило. 2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Судом встановлено, що 03.02.2021 року між «Фінансова компанія «Авіра Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №19613, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором KL8307. Також відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором KL8307 Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 19613 від 03.02.2021, яким є графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту. Відповідно до п. 1.1. Договору умови надання кредиту є наступними: сума кредиту становить 2000 грн, згідно п. 1.2. кредит надається строком на 20 днів до 22.02.2021. Процентна ставка - 2,5 % на добу або 912,5 % річних. Тип процентної ставки: фіксована. Згідно з п. 1.4. Договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. В п. 7. Договору [PERSON] зазначено особисті дані. Надання кредитних коштів у сумі 2000 грн. підтверджується копією інформаційної довідки №1186/10 ТОВ "Платежі онлайн" від 22.10.2024. 2.2. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та ТОВ «ФК «Авіра Груп» укладено Договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі. Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 12 000 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 19613 від 03.02.2021станом на 22.07.2024 заборгованість за період з 03.02.2021 по 22.07.2024 у загальній сумі становить 12000 грн, яка складається з такого: заборгованість за сумою кредиту - 2000 грн., заборгованість за відсотками - 10 000 грн. 3.Релевантні джерела права 3.1. Згідно ч. 1\~ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049\~згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст.1048 ЦК України, і самим Договором. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц). Судом встановлено, що сторони погодили розмір відсотків - 2,5 % на добу від суми кредиту за договором, строк дії якого, згідно п.1.2 Договору 20 днів, після спливу якого, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. \~ \~ \~ \~Пунктом 2. Договору про надання фінансоваго кредиту визначено порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором. Так, п. 2.3 Договору вказано, що проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 10000 грн. Проте з огляду на встановлений кредитним договором строк кредитування (20 днів) та розмір процентної ставки (2,5 % на добу) сума процентів за користування кредитом в межах строку кредитування становить 1000 грн. Тобто, проценти в сумі 9000 грн. нараховані позивачем поза межами строку кредитування. \~ \~ \~ \~Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.\~ \~ \~ \~ \~На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у розмірі, встановленому\~законом\~або договором. Така правов позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від \~5 квітня 2023 року\~у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22). Таким чином не підлягає задоволенню стягнення відсотків з відповідача, нарахування яких виходить за межі строку кредитування. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 2000 грн. - сума позики, та 1000 грн. нараховані відсотки за 20 днів - період кредитування, що разом становить 3000 грн. 3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 4.Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). 4.2. Суд вважає, що позивач підтвердив укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтвердив подальше укладення договору факторингу між первісним кредитором та відповідачем щодо спірного договору. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 3 3607 від 04.12.2024 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 605 грн. 60 коп. (3 000 * 100% : 12 000 * 2422,40) Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~ \~ \~ \~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~ \~ \~ \~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~ \~ \~ \~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~ \~ \~ \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: \~ \~ \~ \~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; \~ \~ \~ \~2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; \~ \~ \~ \~3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; \~ \~ \~ \~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial