Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

1. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк до 6 місяців, яким просила визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити перебувати в місці її проживання (перебування); заборонити спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з нею, контактувати з нею через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити наближатися до неї на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.11.2020 (справа № 688/2372/20). Вона періодично потерпає від насильства зі сторони свого колишнього чоловіка [PERSON] . Його поведінка негативно впливає на здоров`я заявниці та її працездатність, після постійних сварок, скандалів, образ та погроз з боку [PERSON] , вона перебуває у пригніченому стані. 03 березня 2025 року [PERSON] вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, за даним фактом того ж дня посадовими особами органів Національної поліції було складено терміновий заборонний припис серії АА № 386753 стосовно кривдника [PERSON] . Йому було заборонено в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] , перебувати в місці її проживання строком на 10 діб. Дія даного термінового заборонного припису припинилася, а тому вона побоюється за реалізацію погроз та вчинення насильства щодо неї повторно. 24 квітня 2020 року постановою ІІІепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/1169/20) [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення зі застосуванням до нього штрафу в розмірі 340 грн. 12 лютого 2021 року постановою ІІІепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/355/21) [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення зі застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді 60 годин громадських робіт. 18 лютого 2025 року постановою ІІІепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 688/634/25) [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення зі застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Більшість епізодів насильства вчиняється за місцем їх спільного проживання, у будинку за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок належить їй на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 20.09.2014 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа\~ [PERSON] при вирішенні справи покладався на розсуд суду. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 21.03.2025. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.11.2020 (справа № 688/2372/20). Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2020 (справа № 688/1169/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 05.05.2020 року. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.02.2021 (справа № 688/355/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді 60 годин громадських робіт. Постанова набрала законної сили 23.02.2021 року. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.02.2025 (справа № 688/190/25) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 03.03.2025 року. 03 березня 2025 року стосовно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 386753, згідно якого заборонено будь-який контакт з [PERSON] на десять діб. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2025 (справа № 688/1087/25) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього штрафу в розмірі 1020 грн. 4. Оцінка суду, застосовані норми права. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. У кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного, економічного та психологічного насильства. Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з цим саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства. Суд зазначає, що докази надані заявницею, зокрема постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, підтверджують вчинення домашнього насильства щодо неї. Останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку. Вказані докази підтверджують також факт продовження вчинення насильства з боку [PERSON] відносно колишньої дружини, чим доведено наявність обґрунтованих підстав вважати, що таке насильство може бути застосовано, а тому видача обмежувального припису є доцільною. Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] вчинив систематичне домашнє насильство щодо колишньої дружини [PERSON] , продовжує неправомірну поведінку щодо неї, чим ставить під загрозу її безпеку, стосовно нього необхідно застосувати обмежувальний припис для забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці. Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved