Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 вересня 2013 року [PERSON] зробив розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] земельну ділянку площею 6,5271 га, яка розташована на території Березнуватівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. Перебуваючи на тимчасово окупованій території України, [INFO] [PERSON] помер в с. Сонячне Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, про що окупаційною владою 31 липня 2024 року було видано лікарське свідоцтво про смерть. 26 листопада 2024 року заявник звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про реєстрацію смерті [PERSON] , проте отримав відмову у видачі свідоцтва про смерть. Заявник посилається на те, що отримати свідоцтво про смерть в органі РАЦС є неможливим, оскільки територія, на якій помер [PERSON] є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим просив задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України для оформлення спадкових прав після його смерті. У судове засідання заявник не з`явився. Згідно заяви просив проводити розгляд справи без його участі. Представник Дніпровського\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Дніпровському\~районі Дніпропетровської\~області Південного\~ міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Дніпро) в судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що 04 вересня 2014 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Супруненко А. М. було посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , яким останній заповів на випадок своєї смерті [PERSON] земельну ділянку площею 6,5271 га, яка розташована на території Березнуватівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.12). Таким чином судом встановлено, що заявник є особою на чиї права та обов`язки впливає встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Відповідно до листа-роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (лист від 22 квітня 2021 року № 985/0/208-21) скасовано вимоги щодо отримання відмови від органів державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки, як вказано у листі-роз`яснення, положення статті 317 ЦПК України, якими визначені питання особливості здійснення провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території, не вимагають від осіб, які звернулися до суду із заявою про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів, а отже вимога щодо отримання такої письмової відмови під час розгляду судами справа про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окуповані території України не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Згідно п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] помер в с. Сонячне Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, про що окупаційною владою 31 липня 2024 року було видано лікарське свідоцтво про смерть (а.с.15). Свідоцтво про смерть [PERSON] від 09 серпня 2024 року (а.с.14,15), медичне свідоцтво про смерть від 31 липня 2024 року (а.с.18), які підтверджують факт смерті [PERSON] , видані органом державної влади, який створений всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану заявник не може, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У \~зв`язку з наведеним, а також враховуючи те, що підставою для видачі свідоцтва про смерть є лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерська довідка про смерть, форми яких затверджені Міністерством охорони здоров`я України, отримати які заявник можливості не має, так як [PERSON] помер у 2024 році на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим на даний час заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть заповідача на території України. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України, видані органами окупаційної влади підтверджують факт смерті, однак, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно наказу Мінрозвитку від 28 лютого 2025 №\~376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", територія Автономної Республіки Крим є окупованою з 20 лютого 2014 року. Таким чином на час смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , с. Сонячне Сімферопольського району Автономної Республіки Крим було окуповане, та окуповане і на дату подання заяви до суду, а органи державної влади України на їх територіях не мали можливості функціонувати. Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть для оформлення спадкових прав згідно заповіту, посвідченого 04 вересня 2014 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Супруненко А. М. (а.с.12). Таким чином, суд вважає, що факт смерті\~ [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Конашівка Борзнянського району Чернігівської області громадянина України та помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме: с. Сонячне Сімферопольского району Автономної Республіки Крим, є доведеним, що є підставою для реєстрації факту його смерті шляхом внесення відомостей про смерть до державного реєстру та видачу свідоцтва про смерть та витягу з державного реєстру реєстрації смерті. За таких підстав, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON] , а також достовірно встановлено, що заявник позбавлений можливості зареєструвати смерть, оскільки вона відбулась на тимчасово окупованій території України і тому вимоги заявника про встановлення факту смерті в судовому порядку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідність до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved