Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У січні 2025 року уповноважений представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором № 75945972 від 26.07.2021 у розмірі 46 044,00 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат, серед яких стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 500,00 грн. Позовна заява з додатками скерована позивачем відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) за штрихкодовим ідентифікатором ПАТ «Укрпошта» 0505233317432 (а.с. 13-16). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 134-137). 10 березня 2025 року (вх.№7373/25) від представника відповідача, адвоката Заставного Романа Андрійовича, надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 141-146). 12 березня 2025 року (вх.№7695/25) представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 150-156). 14 березня 2025 року (вх.№8079/25) на адресу суду надійшли документи, витребувані ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.02.2025 у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 159-161). Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Аргументи позивача Позовна заява мотивована укладенням відповідачем із первинним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитного договору № 75945972 від 26.07.2021 та отримання відповідних кредитних коштів, із встановленням строків їх повернення та сплати відсотків за користування такими коштами. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, право вимоги за якою перейшло до позивача. Заперечення відповідача Відповідач з вимогами позовної заяви не погодився, виклавши мотиви незгоди у відзиві на позовну заяву. У відзиві відповідачем зазначено про те, позивач не надав підписаних відповідачем Правил, які містять підпис позичальника, оскільки саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Вказує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили істотні для даного виду договору умови. Зазнає, що розмір заборгованості за кредитом та відсотками згідно умов Договору не може бути більшим 19 179,00 гривень, з розрахунку 15 000 (тіло кредиту) + 4 179 (проценти з розрахунку процентної ставки 1,99 протягом 14 днів). В судове засідання, призначене на 01.04.2025 учасники справи не з`явились. Від представників сторін на адресу суду, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (9258/25-Вх, 10049/25-Вх). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що згідно з Договором позики №75945972 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладеного 26.07.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем (надалі - Договір), сторони домовилися про те, що позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 1 Договору) (а.с. 21). Сторонами погоджено такі умови надання позики: сума позики - 15000,00 грн., строк позики - 14 днів, процентна ставка (базова) - 1,99 %, дата надання позики - 26.07.2021, дата повернення позики (останній день) - 09.08.2021, знижена процентна ставка - 0,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день % - 2,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка % - 1031,12%, орієнтовна загальна вартість позики - 16 462,65 грн. (п. 2.3 Договору) (а.с. 21). Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник ознайомився на сайті з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою ОH МY FREEDOM (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii/ (п. 5.1 Договору) (а.с. 21). Позивач до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license (надалі - Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (п. 5.2 Договору) (а.с. 21). Позичальник розуміє та погоджується, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, відступити право вимоги за Договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості (п. 5.5 Договору) (а.с. 21). Позичальник надав позикодавцю дозвіл телефонувати та/або направляти йому інформацію, повідомлення, вимоги про сплату, та використовувати для цього будь-які канали зв`язку з позичальником, включаючи телефон, акаунти, електронну пошту. Інформування позичальника про залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості або відступлення права вимоги за договoром здійснювати шляхом направлення повідомлення на електронну пошту позичальника, що зазначена у Договорі та/або шляхом розміщення повідомлення в особистому кабінеті позичальника на сайті МY Credit (п. 5.6 Договору) (а.с. 21). Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 12 Договору) (а.с. 21). Зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання не допускається, окрім випадків, встановлених законом, Договором та/або Правилами (п. 14 Договору) (а.с. 21). Також договір містить реквізити сторін, зокрема й позичальника: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , дані паспорта [NUMBER] , місце проживання та поштова адреса: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] , e-mail: [INFO] , рахунок [NUMBER] , електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER] (а.с. 21). За змістом довідки про ідентифікацію, час відправки ідентифікатора [NUMBER] - 26.07.2021 о 19:32:49 (а.с. 46). За змістом довідки ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» від 24.12.2024 та платіжної інструкції №bcf0fc7b-642e-4e7d-93a0-6e988c40316d підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції від 26.07.2021, номер платежу №bcf0fc7b-642e-4e7d-93a0-6e988c40316d, на суму 15000,00 грн. за номером платіжної картки [NUMBER] (а.с. 50-51). 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) укладено Договір факторингу № 2112, за умовами якого фактор набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75945972 від 26.07.2021 (а.с. 53-65). На виконання вимог указаного договору його сторони 21.12.2021 склали та підписали Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (а.с. 66-68). Відповідно до Реєстру прав вимог №4 від 21.12.2021 фактор набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 46 044,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31 044,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 70). Надалі, 31.03.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) укладено Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75945972 від 26.07.2021 (а.с. 74-87). Так, згідно з п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору (а.с. 77). На виконання вимог указаного договору його сторони 31.03.2023 склали та підписали Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (а.с. 88-89, 127-128). Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46 044,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31 044,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 92). З розрахунку заборгованості за кредитним Договором вбачається за період 26.07.2021-10.01.2025, що станом на 10.01.2025 заборгованість відповідача складає 46 044,00 грн., з яких: - 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом позики; - 31 044,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 8-12). Оцінка судом Щодо укладення між первинними кредиторами та відповідачем кредитних договорів Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено статтею 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, відтак акцептуючи пропозицію первинного кредитора відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором ([NUMBER]) у Договорі визнав та погодився на запропоновані кредиторами умови користування та порядок надання ними грошових коштів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18. На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказаний вище Договір підписаний відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з підписом та електронним підписом первісних кредиторів підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору, та про те, що позичальник всі умови Договору цілком зрозумів та підтвердив те, що сторони Договору діяли свідомо, були вільні в його укладенні, вільні у виборі контрагента та умов Договору. Оскільки вказаний Договір, який підписаний сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, суд дійшов висновку про те, що між первісним кредитором та відповідачем як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Щодо доведення факту переходу права вимоги до відповідача за укладеними договорами У відповідності до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підтвердження укладення договорів факторингу і переходу до позивача права вимоги за кредитним договором укладеним первісним кредитором з відповідачем позивач надав суду: Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021, укладений між первинним кредитором та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», з Актами прийому-передачі Реєстру заборгованостей, Реєстр прав вимог №4 від 21.12.2021 (а.с. 70). Надалі, 31.03.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) укладено Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та позивачем, з Актами прийому-передачі Реєстру заборгованостей, Реєстру прав вимог. Отже, позивачем доведено факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором укладеним між відповідачем із первісним кредитором. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому аналіз змісту статті 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Тому наявність чи відсутність доказів повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язанні не є підставою для відмови у задоволенні позову. Щодо заявленої суми стягнень Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують пролонгацію Договору. Статтями 1046, 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У зазначеній постанові Велика Палата урахувала справу № 5017/1987/2012, у якій сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір. Установивши зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення таких процентів. Велика Палата виснувала, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). При цьому, позивач посилається на п. 6.5. Правил, де зазначено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Судом встановлено факт одержання коштів відповідачем, що підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС», яка містить інформацію про здійснення операції по перерахуванню коштів позивача у безготівковій формі 26.07.2021 у сумі 15000,00 грн. за номером платіжної картки [NUMBER] . Із копії наявного у матеріалах справи Договору вбачається, що відповідач, як позичальник за цим Договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, надавши останньому персональні дані (ПІБ, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, місце проживання, номер телефону, e-mail, номер карткового рахунку, номер особистого електронного платіжного засобу) необхідні для укладення Кредитного договору та формування одноразового ідентифікатора. Тому без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Кредитодавцем та відповідачем не був би укладений. Крім того, аналізуючи Договір, суд вважає його читабельним та таким, що дозволяє зрозуміти зміст викладеного. Відповідач підтвердив, що ознайомився з повною інформацією щодо позичальника та його послуги, офіційними правилами лояльності для споживачів фінансових послуг позичальника, вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), про що свідчить проставлений відповідачем на кредитному договорі цифровий підпис (за допомогою одноразового ідентифікатора). Сторонами у кредитному договорі та Додатку №1 до договору узгоджені умови кредитування, а саме: сума позики - 15000,00 грн., строк позики - 14 днів, процентна ставка (базова) - 1,99, дата надання позики - 26.07.2021, дата повернення позики (останній день) - 09.08.2021, що є останнім днем строку кредитування. У кредитному договорі умови та порядок нарахування процентної ставки за понадстрокове користування позикою відсутні. Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті позивача, зокрема у 6.5. цих Правил, передбачено порядок нарахування процентної ставки за понадстрокове користування позикою. Проте, матеріали справи не містять доказів того, які саме Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту були надані відповідачу для ознайомлення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що умови пункту 2.3. кредитного договору в частині зазначення процентної ставки за понадстрокове користування позикою слід тлумачити на користь відповідача як такі, що не підлягають застосуванню, оскільки умови та порядок нарахування цієї процентної ставки кредитним договором не передбачені. Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті позивача, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання товариством додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, оскільки згадані вище умови не визнаються позичальником і ці умови прямо не передбачені у кредитному договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем. Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами відповідачем матеріали справи не містять. Відтак, позичальник взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість. Відтак, на думку суду з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 19 179,00 грн., що складається із: - 15 000,00 грн. - суми основного боргу за тілом кредиту; - 4 179,00 грн. (298,50 грн. х 14 днів) відсотків та відмовити у стягненні відсотків, нарахованих поза межами строку дії Договору. Розподіл судових витрат. Стосовно стягнення судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету (а.с. 7, 117). Крім цього, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, витяг з акта №2-П приймання-передачі наданої правничої допомоги, платіжну інструкцію від 18.12.2024 (а.с. 94-106). Здійснивши аналіз та оцінку наданих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд дійшов висновку, що факт надання відповідачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 19 179,00 грн., що становить 41,65 % (19 179,00 х 100 % : 46 044,00), а тому судовий збір та витрати на правову допомогу потрібно покласти на відповідача у пропорційному розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: partial