Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Ігнатенко С.С., звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Закарпаттяенергозбут», згідно з яким, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та відмови від позову в частині, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основної заборгованість у 90\~709, 01 грн., інфляційні втрати 20 022, 73 та 3 % річних 9 528, 34 грн. (із врахуванням заяви про уточнення). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наявних договорів про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, між позивачем та відповідачем укладено договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 150271381 від 01.10.2019 року та № 150263317 від 05.08.2021 року. На виконання вказаних договорів та за результатами виробленої електричної енергії у червні-листопаді 2022, квітні-серпні 2023, лютому-червні 2024 між сторонами підписано акти купівлі-продажу електричної енергії за кожним окремим укладеним договором, в яких визначено обсяг та вартість електроенергії виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії електроенергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом, які були підписані сторонами без заперечень та зауважень. Всупереч вищенаведеному відповідач як постачальник універсальних послуг не вчиняє дії щодо вчасної оплати придбаної у позивача електричної енергії. За спірні періоди позивач відпустив на користь відповідача електричну енергію на загальну суму 738\~386, 56 грн. Водночас, відповідач здійснив оплату придбаної у позивача електричної енергії за спірні періоди тільки у розмірі 501\~948, 96 грн., при цьому із суттєвим простроченням. Таким чином, станом на 15.08.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем з оплати придбаної електричної енергії у розмірі 236 437, 60 грн. В заяві від 17.09.2024 року, сторона позивача збільшила позовні вимоги до 336\~360, 46 грн. - основної заборгованості, інфляційні втрати у розмірі - 15 849,65 грн. та 3 % річних у розмірі - 8 985,90 грн. з врахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем та підписанням сторонами актів купівлі-продажу електроенергії за липень-серпень 2024 року. У подальшому, відповідач частково погасив розмір основної заборгованості перед позивачем за спірні періоди, через що позивач подавав до суду три заяви про відмову від частини позовних вимог: - заявою від 22.10.2024 позивач зменшив позовні вимоги через часткове погашення відповідачем заборгованості за періоди серпня 2023 та квітня 2024, а також через підписання актів купівлі-продажу електричної енергії за вересень 2024; розмір позовних вимог за такою заявою становив: - 313 038, 63 грн. суми основної заборгованості; - 20 022,73 грн. інфляційних втрат (кінцеві вимоги); - 9 843, 68 грн. 3% річних (кінцеві вимоги); - заявою від 09.12.2024 позивач відмовився від частини позовних вимог на загальну суму 78 850, 54 грн. та клопотав про закриття провадження у частині цих вимог через часткове погашення відповідачем заборгованості за період травня 2024 (залишок суми основної заборгованості 234 188, 09 грн.). - заявою від 13.03.2025 позивач відмовився від частини позовних вимог у зв`язку із погашенням відповідачем заборгованості за періоди червня-серпня (частково) 2024 року у розмірі 143 479, 08 грн. (залишок суми основної заборгованості 90 709, 01 грн.). Крім цього, згідно уточненого розрахунку від 19.03.3034 року, розмір інфляційних втрат становить - 20 022,73 грн. та 9 528, 34 грн. - 3% річних (кінцеві вимоги). Таким чином фактичний розмір суми основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 90 709,01 грн. Розмір інфляційних втрат (20 022, 73 грн.) та трьох процентів річних (9 528, 34грн.) залишаються без змін. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом, в сумі 90\~709, 01 грн., інфляційні втрати 20 022, 73 грн. та 3 % річних 9 528, 34 грн., а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача адвокат Ігнатенко С.С. надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги із урахуванням заяви про закриття провадження в частині підтримав у повному обсязі. Також просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача адвокат Боднар А.М. в судове засідання надала заяву згідно якої просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 90\~709, 01 грн. визнала у повному обсязі. Щодо стягнення згідно уточненого розрахунку від 19.03.3034 року, інфляційних втрат та 3% річних погодилася. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви зокрема, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» укладено договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 150271381 від 01.10.2019 року та № 150263317 від 05.08.2021 року. Вказані договори підписані сторонами та скріплені печаткою ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ». Відповідно до п. 1.1. вищевказаних Договорів споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленими НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, в строки, передбачені цим Договором. Пункт 2.2. договорів передбачає права споживача: отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману Постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; здійснення контролю за правильністю оформлення постачальником універсальних послуг платіжних документів. Пункт 4.1 Розділу 4 Договору (Умови та порядок оплати) передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою Приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення. (п. 4.2. Договору). На дату введення в експлуатацію генеруючої установки «зелений тариф» за договором № 150271381 від 01.10.2019 становить 4, 9927 грн./кВт.год. (без ПДВ) постанова НКРЕКП №2011 від 24.09.2019 (п.4.3. Договору). На дату введення в експлуатацію генеруючої установки «зелений тариф» за договором № 150263317 від 05.08.2021 становить 5, 3491 грн./кВт.год. (без ПДВ) постанова НКРЕКП №1059 від 30.06.2021 (п.4.3. Договору). Постачальник щомісяця на основі отриманих показів засобу вимірювальної техніки не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, подає Споживачу, отриманий від постачальника послуг комерційного обліку та/або оператора системи, звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії, який є підставою для проведення розрахунків з Споживачем. Постачальник щомісяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу особисто або поштовим зв`язком два примірники Акту купівлі-продажу електроенергії (далі - Акт), один примірник якого Споживач зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання підписати та повернути Постачальнику (особисто або засобами поштового зв`язку на адресу Постачальника). У разі відмови від підписання та/або непідписання та/або неповернення Споживачем Постачальнику одного примірника Акту, підписаного зі сторони Споживачем протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання такого Акту від Постачальника, Акт купівлі-продажу електроенергії вважається дійсним за умови наявності на ньому лише підпису Постачальника. (п. 4.6. Договору). Постачальник несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію, порушення прав Споживача (п. 5.1. Договору). Договір набирає чинності з дня його підписання та діє протягом дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 150271381 від 01.10.2019, укладеного між сторонами (п. 6.1. Договору). Договір набирає чинності з дня його підписання та діє протягом дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 150263317 від 05.08.2021, укладеного між сторонами (п. 6.1. Договору). На виконання вказаних договорів та за результатами виробленої електричної енергії у серпні 2023 року, квітні-червні 2024 між сторонами підписано акти купівлі-продажу електричної енергії, в яких визначено обсяг та вартість електроенергії виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії електроенергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом, які були підписані сторонами без заперечень та зауважень. Всупереч вищенаведеному відповідач як постачальник універсальних послуг не вчиняє дії щодо вчасної оплати придбаної у позивача електричної енергії. За спірні періоди позивач відпустив на користь відповідача електричну енергію на загальну суму 738\~386, 56 грн. Водночас, відповідач здійснив оплату придбаної у позивача електричної енергії за спірні періоди тільки у розмірі 501\~948, 96 грн., при цьому із суттєвим простроченням. Таким чином, станом на 15.08.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем з оплати придбаної електричної енергії у розмірі 236 437, 60 грн. В заяві від 17.09.2024 року, сторона позивача збільшила позовні вимоги до 336\~360, 46 грн. - основної заборгованості, інфляційні втрати у розмірі - 15 849,65 грн. та 3 % річних у розмірі - 8 985,90 грн. з врахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем та підписанням сторонами актів купівлі-продажу електроенергії за липень-серпень 2024 року. Встановлено, що у подальшому, відповідач частково погасив розмір основної заборгованості перед позивачем за спірні періоди, через що позивач подавав до суду три заяви про відмову від частини позовних вимог: - заявою від 22.10.2024 позивач зменшив позовні вимоги через часткове погашення відповідачем заборгованості за періоди серпня 2023 та квітня 2024, а також через підписання актів купівлі-продажу електричної енергії за вересень 2024; розмір позовних вимог за такою заявою становив: - 313 038, 63 грн. суми основної заборгованості; - 20 022,73 грн. інфляційних втрат (кінцеві вимоги); - 9 843, 68 грн. 3% річних (кінцеві вимоги); - заявою від 09.12.2024 позивач відмовився від частини позовних вимог на загальну суму 78 850, 54 грн. та клопотав про закриття провадження у частині цих вимог через часткове погашення відповідачем заборгованості за період травня 2024 (залишок суми основної заборгованості 234 188, 09 грн.). - заявою від 13.03.2025 позивач відмовився від частини позовних вимог у зв`язку із погашенням відповідачем заборгованості за періоди червня-серпня (частково) 2024 року у розмірі 143 479, 08 грн. (залишок суми основної заборгованості 90 709, 01 грн.). Крім цього, згідно уточненого розрахунку від 19.03.3034 року, розмір інфляційних втрат становить - 20 022,73 грн. та 9528,34 грн. - 3% річних (кінцеві вимоги). Таким чином фактичний розмір суми основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 90 709,01 грн. Розмір інфляційних втрат (20 022, 73 грн.) та трьох процентів річних (9528,34 грн.) залишаються без змін. З вказаним розрахунком інфляції та трьох відсотків річних, представник відповідача погодився. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договорів про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 150271381 від 01.10.2019 року та № 150263317 від 05.08.2021 року, які за своєю правовою природою є договорами купівлі продажу електричної енергії. Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, а отже є обов`язковим для сторін. Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України «Про ринок електричної енергії» та низкою підзаконних нормативних актів. Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продажу електричну енергію . Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: …. про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом (п.18). Абзацом 18 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальнику універсальних послуг. Інші споживачі, у тому числі енергетичні кооперативи, здійснюють продаж виробленої електричної енергії за зеленим" тарифом гарантованому покупцю. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України "Про альтернативні джерела енергії", за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості. Суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договорами № 150271381 від 01.10.2019 року та № 150263317 від 05.08.2021 року, в сумі 90 709, 01 грн., що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії, актами коригування купівлі-продажу електроенергії, виписками з банківського рахунку позивача, платіжними інструкціями. Більше того відповідач визнав існування заборгованості перед позивачем, здійснивши часткову оплату суми основного боргу. Щодо посилань відповідача у відзиві на невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» фінансових зобов`язань перед відповідачем, як на підставу невиконання останнім зобов`язань перед позивачем, то такі суд вважає неспроможними, оскільки згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. З наведеного, кредитор не має нести негативні наслідки відносин боржника з його контрагентами. Крім того, вступаючи у договірні відносини, боржник несе ризики можливої відсутності на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, та відсутності у нього необхідних коштів. Таким чином, посилання відповідача у відзиві на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не приймається судом до уваги, оскільки невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» укладеного з відповідачем договору не є підставою для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за відповідним договором, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 910/9905/21 та у постанові КГС від 06.12.2022 у справі № 910/14453/21. Враховуючи наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині, з врахуванням сплати відповідачем частини боргу після відкриття провадження у справі, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Частиною 1 ст. 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Відповідно до абз. 2 п. 4.1. Договорів № 150271381 від 01.10.2019 року та № 150263317 від 05.08.2021 року, оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Абзацом 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ (в редакції постанови НКРЕКП № 3 від 10.01.2024, що набрала чинності 12.01.2024 р. і є чинною на момент розгляду справи) встановлено, що розрахунок за придбану електричну енергію постачальник універсальних послуг здійснює не пізніше 25 числа місяця після закінчення розрахункового періоду на основі Акта купівлі-продажу електричної енергії. Вказана норма неодноразово змінювалася. У первинній редакції, яка діяла до 07.10.2023 року, строк розрахунку становив 15 днів. Надалі постановою НКРЕКП № 1822 від 04.10.2023, що набрала чинності 07.10.2023 р., цей строк був змінений на 17 днів. Таким чином строк розрахунку, передбачений ПРРЕЕ, був різним у вказаних проміжках часу. Натомість у договорах, укладених у 2019 та 2021 році, строк залишився незмінним і становить 15 днів. При вирішення конкуренції положення договору щодо строку розрахунку та нормами законодавства суд виходить з таких міркувань. Згідно з пп. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: правилами роздрібного ринку. Відповідно до п. 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312. За змістом абз. 3 цього пункту, ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Пунктом 11.3.6 ПРРЕЕ передбачено, що взаємовідносини між побутовим споживачем та постачальником універсальної послуги, пов`язані з продажем та обліком електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних домогосподарств, та розрахунками за неї, регулюються цими Правилами та договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством, який є додатком 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Цивільним та Господарським кодексами України. Згідно з п. 11.3.18 ПРРЕЕ умови та порядок оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, передбачені цими Правилами, зазначаються в договорі про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством. У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Виходячи з обов`язковості виконання норм ПРРЕЕ всіма учасниками ринку електричної енергії, а також з того, що порядок розрахунків між сторонами імперативно сформульовано в абз. 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ, суд констатує, що сторони не можуть відступати від положень ПРРЕЕ. Суд також враховує і той факт, що відносини на ринку електричної енергії є специфічними і підлягають чіткому врегулюванню з боку держави. За своєю суттю договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством є публічним договором. Форма такого договору затверджена у Додатку 6 до ПРРЕЕ. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України, актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Враховуючи вищезазначене, суд робить висновок, що норми ПРРЕЕ мають перевагу над положеннями договору. Положення договору, які не відповідають ПРРЕЕ, є нікчемними і не можуть бути застосовані. З огляду на це, суд при визначенні строку розрахунків, буде керуватися абз. 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ у редакціях, які діяли у відповідні періоди. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 9528, 34 грн. та інфляційні втрати у розмірі 20 022, 73 грн. Відповідач у поданій суду заяві погодилася із вказаним уточненим розрахунком нарахування інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Вирішуючи питання про наявність вини як умови застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, слід враховувати особливість правової природи цієї відповідальності. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов`язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності. Отже, відповідач не звільняється від сплати інфляційних втрат та 3% річних внаслідок неможливості виконати ним зобов`язання, у тому числі з причин, що не залежать від нього. Таким чином з відповідача підлягають стягненню сума заборгованості 90\~709,01 грн., інфляційні втрати 20\~022, 73 грн., 3% річних 9528, 34 грн. Щодо клопотання позивача про нарахування 3% річних на суму заборгованості до моменту виконання рішення. Згідно з ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Застосування вказаної норми є правом, а не обов`язком суду. Суд не знаходить обґрунтування позивача достатнім та переконливим для застосування ч. 10 ст. 265 ЦПК України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Що стосується стягнення судового збору, то суд вважає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, суд виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1371,62 грн. Відповідно, в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України, повернути [PERSON] з державного бюджету, п`ятдесят відсотків сплаченого судового збору (із врахуванням заяви про повернення надмірно сплаченого судового збору), що становить 1517, 95 грн.

Outcome: approved