Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Житлово-будівельний кооператив №35, в особі представника адвоката Драченка В.В., який діє на підставі ордеру №1046371 від 25.01.2023р., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих №658 від 16.08.1972 року видано ордери на квартири членам житлово-будівельного-кооперативу №35 на заселення 119-квартирного будинку по [ADDRESS] . Цим же рішенням будинок передано на баланс правлінню ЖБК-35. Розпорядженням Черкаської міської ради депутатів трудящих № 229-р від 29.09.1987 року зареєстровано статут ЖБК №35 та кооператив, як юридичну особу, а 22.11.2004 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про реєстрацію та присвоєно код 25208405. Згідно пунктів 1.3 та 1.4. Статуту, кооператив є незалежною неприбутковою організацією, створеною для спільної господарської діяльності з метою задоволення своїх економічних та інших потреб на засадах самоврядування і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами кооперативу. Кооператив за типом є обслуговуючим. Відповідно до пункту 4.1. Статуту, метою діяльності Кооперативу є забезпечення прав членів Кооперативу відповідно до цього Статуту та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного та спільного майна будинку; забезпечення своєчасного надходження внесків для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Рішенням загальних\~зборів членів\~ЖБК №35\~№02/2023\~від 01.10.2023 року встановлено тариф за обслуговування будинку, в розмірі 10,20 грн. за 1 квадратний метр площі. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кооперацію», кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Пунктом 4.2. Статуту визначено предмет діяльності ЖБК-35: належне утримання будинку і прибудинкової території, експлуатація та ремонт житлового будинку та належне утримання об`єктів спільної власності, тощо. Відповідно до пункту 8.2 Статуту, член кооперативу зобов`язаний вносити внески на утримання будинку та прибудинкової території. Такий обов`язок виникає в члена кооперативу з моменту набуття права власності на таку квартиру. Зазначає що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу серія та номер: 111, посвідчений 04.01.2024 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. Згідно довідки з ДРРПНМ № 403836249 від 14.11.2024 року загальна площа квартири складає 62,2кв.м., в той час як позивач здійснював нарахування в розмірі 625 грн. 26 коп. на місяць, виходячи з площі 61,3кв.м. Починаючи з дати набуття права власності на вказане майно та по 01.02.2025 року, відповідачі мають заборгованість в розмірі 7\~803 грн. 12 коп. Разом з тим, за несвоєчасне\~виконання зобов`язань\~з оплати\~внесків на\~утримання будинку\~відповідачам нараховані:\~інфляційна складова\~боргу в загальній\~сумі 1\~17\~грн.\~02\~коп. та три\~проценти річних в загальній сумі 459 грн. 73 коп. А тому,\~ просить\~ стягнути\~із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу №35 заборгованість зі сплати\~внесків на\~утримання будинку\~та прибудинкової\~території в сумі 7 503 грн. 62коп., інфляційні втрати в сумі 459 грн. 73 коп. та три відсотки річних 117 грн. 02 коп., а також судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в сумі 3\~028 грн. 19.02.2025 року судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Письмові відзиви проти позову від відповідачів на адресу суду не надходили. В судове засідання сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Драченко В.В. 20.03.2025 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника позивача. Також у заяві вказується, що представник позивача не заперечує проти розгляду справу в заочному порядку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. Судові виклики надсилалися відповідачам за останнім відомим місцем проживання, а саме, за адресою квартири, співвласниками якої є всі відповідачі, та за якою рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги, однак, адресована відповідачам кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресатів за зазначеною адресою, що в контексті положень п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), суд вважає як повідомлення відповідачів належним чином. Разом з тим, інформацію про розгляд даної справи судом та про виклик відповідачів до суду було розміщено на веб-порталі «Судова влада». Таким чином, будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідачі не з`явились у судове засідання з розгляду справи. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України та згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 04.01.2024 року є співвласниками квартири [ADDRESS] (по 1/3 частині за кожним), що підтверджується інформаційною довідкою №403836249 від 14.11.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 10/. Балансоутримувачем вказаного вище будинку є ЖБК №35 (код ЄДРПОУ 25208405). Рішенням загальних зборів членів ЖБК №35, оформленим протоколом №02/2023 від 01.10.2023 року, встановлено тариф за обслуговування будинку та прибудинкової території з 01.10.2023 року в розмірі 10,20 грн. за 1кв.м. /а.с. 8/. Починаючи з лютого 2024 року і по 10.02.2025 року позивач здійснював нарахування відповідачам щомісячних платежів за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 625 грн. 26 коп. на місяць, тобто в межах тарифу, визначеного вищевказаним рішенням зборів членів ЖБК №35 від 01.10.2023р. Разом з тим, відповідачі за період з 20.02.2024 року по 10.02.2025 року не здійснювали регулярної щомісячної оплати послуг позивача, внаслідок чого в них утворилася заборгованість з оплати послуг за утримання будинку та прибудинкової території в загальній сумі 7\~503 грн. 62 коп., що стверджується розрахунком заборгованості /а.с. 12/. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не здійснюють погашення заборгованості з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, то позивач звернувся до суду з даним позовом та вимагає стягнути суму заборгованості, збільшену на індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення. Тож між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідачів по здійсненню оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються нормами Житлового кодексу України (далі ЖК), Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України від 09.11.2017р. №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Закону України від 14.05.2015р. №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон №417) тощо. Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК, яка передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону № 417 передбачено, що співвласники квартир у багатоквартирному будинку зобов`язані, зокрема: - забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; - забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; - виконувати рішення зборів співвласників; - забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; - забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону № 417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону № 417 витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідачі мають власну квартиру загальною площею 62,2 кв.м., здійснюється Житлово-будівельним кооперативом №35. Рішенням загальних зборів співвласників ЖБК №35 був затверджений тариф на утримання будинку та прибудинкової території: з 01.10.2023 року 10 грн. 20 коп. за 1 кв.м. загальної площі квартири. За таких обставин позивач правомірно та обґрунтовано здійснював нарахування щомісячних платежів по квартирі відповідачів в розмірі 625 грн. 26 коп., а відповідачі зобов`язані були здійснювати оплату таких внесків. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Також, з матеріалів справи вбачається, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідачами до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих позивачем послуг, як і не надано доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачі мають перед позивачем невиконане грошове зобов`язання з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, що виникла за період з 20.02.2024 року по 10.02.2025 року включно в загальному розмірі 7503 грн. 12 коп., а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Крім того, за загальним правилом, передбаченим ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідачі зобов`язані сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості, що обчислені за період прострочення, який згідно позовних вимог складає період часу з 20.02.2024 року по 10.02.2025 року включно. Аналіз змісту інформації про розміри нарахувань трьох відсотків річних на суму заборгованості та інфляційних нарахувань позивачем арифметично здійснений вірно. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на загальну суму 8 079 грн. 87 коп., яка складається з наступних сум: заборгованість з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території 7 503 грн. 62 коп., інфляційні нарахування 459 грн. 73 коп. та три відсотки річних 117 грн. 02 коп. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Судові витрати позивача по справі складаються з витрат з оплати судового збору в розмірі 3028 грн. /а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на загальну суму 8 079грн. 87 коп., отже позивачу мають бути відшкодовані понесені ним судові витрати в зв`язку з розглядом даної справи також у повному обсязі, а саме в розмірі 3\~028 грн., що становить по 1\~009 грн. 33 коп. із кожного. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial