Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом в якому просить суд: розірвати договір оренди землі №3 від 26 лютого 2019 року, укладений між [PERSON] , як орендодавцем та ФОП [PERSON] , як орендарем, щодо земельної ділянки загальною площею 7, 8976 га, що розташована на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325782500:02:002:0090, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державним реєстратором Шевченківської селищної ради Шевченківського району харківської області Клінкуш М.Л., номер запису про інше речове право 30770906 від 14.03.2019 року, із внесенням відомостей щодо розірвання даного договору оренди землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211. 20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 7, 8976 га, кадастровий номер 6325782500:02:002:0090, яка розташована на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області згідно державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №494966, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 26.02.2019 мі позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі №3. Згідно договору оренди землі №3 вона передала відповідачу в строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Відповідно до пунктів 9 та 11 даних договорів відповідач зобов`язався виплачувати орендну плату в грошовій формі - один раз на рік, до 31 грудня поточного року у розмірі 6% від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата виплачується після утримання з неї та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Згідно пунктів 9 та 11 вказаних договорів, орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. На даний час відповідачем не сплачено орендну плату за вказаними договорами оренди землі за 2022-2023 роки. Порушення строків виплати орендної плати за користування даними земельними ділянками, є порушенням\~статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб. Як зазначено в п.9 договорів оренди землі, орендна плата виплачується саме після утримання з неї та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Позивач вважає, що може захистити своє право шляхом розірвання договорів оренди землі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.02.2024 відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.11.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду в судове засідання. Позивач в поданій до суду заяві просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, процесуальним правом подання відзиву на позов не скористався. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст.\~ст. 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7, 8976 га, кадастровий номер 6325782500:02:002:0090, яка розташована на території Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області (колишня назва Борівська сільська рада Шевченківського району Харківської області) згідно державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №494966, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 09.12.2008 року за № 01870400017. 26.02.2019 року між [PERSON] та ФО-П [PERSON] укладено договір оренди землі №3, який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.03.2019, номер запису про інше речове право 30770906 на земельну ділянку площею 7. 8976 га, кадастровий номер 6325782500:02:002:0090, та була передана в оренду відповідачу ФО-П [PERSON] . Відповідно до пунктів 9 та 11 даного договору відповідач зобов`язався виплачувати орендну плату в грошовій формі - один раз на рік, до 31 грудня поточного року у розмірі 6% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 16906. 67 грн. Орендна плата виплачується після утримання з неї та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Згідно пунктів 9 та 11 вказаних договорів, орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. З матеріалів доданих до позову вбачається, що відповідачем не сплачено орендну плату за вказаними договорами оренди землі за 2022-2023 роки. Згідно довідки № 42 від 16.04.2024 року, складеною старостою Борівського старостинського округу Шевченківської селищної ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з вересня 2022 року на території населенного пункту не проживає. Статтею 41\~Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом положень статей 210, 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до частини другої статті 792\~ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Такими законами, зокремає\~ЗК України,Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на час укладення договору оренди землі, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України\~«Про оренду\~землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Одним з речових прав на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (пункт 3 частини першої статті 395 ЦК України). За змістом частини першо їстатті 102-1\~ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 407\~ЦК України користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України). Отже, законодавством унормовано, що користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Частиною 1\~ст. 626 ЦК України\~закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України) Відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Одночасно, договір є обов`язковим для виконання сторонами, як закріплено\~ст. 629 ЦК України. За\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 1, 2\~ст. 651 ЦК України). Положення ч. ч. 3, 4\~ст. 31 Закону України «Про оренду землі»\~передбачають, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду. Доказів які б свідчили про належне виконання відповідачем взятих на себе обов`язків за договором оренди земельної ділянки суду не надано. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651\~ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме несвоєчасна сплата орендної плати за користування земельною ділянкою є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До теперішнього часу відповідачем орендна плата за договором оренди землі № 3 від 26.02.2019 за 2022, 2023 роки позивачці не сплачена. Відповідно до до ст. ст.12,13,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихЦПКвипадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачем надані докази про наявність підстав для розірвання договору оренди землі №3, якиий укладений 26 лютого 2019 року між [PERSON] та ФО-П [PERSON] . Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку\~ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір». За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211. 20 грн. Суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211. 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved