Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У лютому 2025 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що з 20 липня 2013 року по 19 листопада 2024 року сторони проживали в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний момент син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Жодної матеріальної допомоги на утримання спільної дитини відповідач не надає, хоча є працездатним та може працювати, стягнень по виконавчих документах з нього не здійснюються. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей, непрацездатних батьків [PERSON] не має. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 03 березня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 31 березня 2025 року У судове засідання 31 березня 2025 року учасники процесу не з`явилися. 31 березня 2025 року позивачка подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 21). Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с. 20). Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що 19 листопада 2024 року рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області було розірвано шлюб, укладений 20 липня 2013 між сторонами(а.с. 8-9). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 19 лютого 2025 року Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради, місце проживання позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Однак позивачка разом із сином [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Судом також установлено, що сторони проживають окремо, а спільна дитина сторін перебуває на повному матеріальному утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Судом установлено, що спільна дитина сторін [PERSON] , проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач є особою молодого віку та працездатним, що дає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі. На спростування даних обставин відповідачем докази не подавалися, а матеріали справи таких доказів не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідноч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 3. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі в розмірі 1211,20 грн на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved