Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2019 [PERSON] підписав Анкету-заяву № 15091916361 на приєднання до Договору про надання позики. Згідно Договору про надання позики № 15091916361 від 16.09.2019 року [PERSON] надано позику у формі споживчого кредиту (далі - кредит) на наступних умовах: на оплату товарів та/або робіт/послуг у Партнерів зазначених у Заяві приєднання до Договору. Кредитні кошти надаються протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту укладання Договору у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товарів та/або послуг (Партнера). Процентна ставка, відсотків річних: 0,0001%, тип процентної ставки: фіксована. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин 21.12.2021 згідно умов Договору факторингу № 21122021, ТОВ «ФК «ПРОФІЛЬ» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №15091916361 від 16.09.2019 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. У зв`язку із вище вказаним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним Договором №15091916361 від 16.09.2019 у розмірі 18535,15 грн., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правовому допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді від 26.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору і договору факторингу, та регулюються главами 71, 73 ЦК України. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, з матеріалів справи вбачається, що 15.09.2019 [PERSON] підписав Анкету-заяву №15091916361 на приєднання до Договору про надання позики. Сума позики 14991,00 гривень на строк 12 місяців. (а.с.61) 15.09.2019 [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, Сума кредиту 14991,00 грн. на строк 12 місяців. Загальна вартість позики 24735,15 грн. (а.с.62). Як вбачається із товарного чеку №003000010456546 від 15.09.2019 Покупець в кредит придбав в ТОВ «Дієста» магазин 140 м. Тернопіль, товару на загальну суму 14991,00 гривень. (а.с.67). Згідно листа-гарантії від 15.09.2019, ТОВ «ФК «Профіль» підтверджує (гарантує) надання Позики на умовах Заяви-Анкети на приєднання до Договору про надання позики №15091916361 від 15.09.2019 терміном на 12 місяців [PERSON] для оплати товару у відповідності до рахунку-фактури на суму 14991,00 грн., що буде сплачена ТОВ «ФК «Профіль» в строки та в порядку, обумовленому в Договорі про співробітництво з Торговою організацією ТОВ «Дієста» за адресою С140/вул.Перля, будинок №3. (а.с.66). Також, як вбачається із Графіку платежів, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які містяться в Заяві-приєднання до Договору № 15091916361 від 16.09.2019 та здійснюється шляхом сплати заборгованості за Договором рівними (ануїтетними) частинами (крім останнього платежу), щомісячно по дату платежу (включно) визначеного Графіком платежів. Якщо дата платежу, згідно Графіку платежів, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, сплата переноситься на наступний робочий день. Відповідач, підписанням Заяви-Анкети № 15091916361 підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання фінансових послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Договором про надання позики, Таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання позики, які йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення та складають Договір про надання позики. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору Позики. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Поряд з цим згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Так, суд встановив, що згідно Договору факторингу №21122021 від 21 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Профіль» відступило право вимоги ТОВ «Діджи фінанс» за кредитним договором укладеним із [PERSON] . Сума заборгованості 18 535, 15 гривень. Згідно Акту додаток № 2 до Договору факторингу № 21122021 від 21.12.2021 року ТОВ «Діджи фінанси» повернуло ТОВ «ФК» Профіль» право вимоги до боржників перелічених в Таблиці №1 Акту. Клієнт повертає Фактору суму фінансування сплачену Фактором за право вимоги до відповідних Боржників, протягом 3 банківських днів з дати підписання цього Акту повернення права вимоги. Як вбачається із Додатку №3 до Договору факторингу №21122021 від 21.12.2021 року сторонами ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ ФК «ПРОФІЛЬ» підписано Акт погодження мінімальної ціни. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 15091916361 [PERSON] має заборгованість по кредиту в сумі 18 535, 15 гривень. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором Позики №15091916361 від 15.09.2019. Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що відповідач не з`явився у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов Кредитного договору №15091916361 від 15.09.2019 та наявність заборгованості за даним Договором. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції про сплату судового збору №7024-8925-0735-6885 від 07.07.2024 року позивачем було сплачено 2 422, 40 гривень судового збору. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 2 422, 40 гривень судового збору. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених ним витрат на оплату правничої допомоги: Договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024 року; Додаткову угоду №0013257200734 від 24.06.2024 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024 року; Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М.; Акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 24 червня 2024 року. Однак, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в Акті про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 24 червня 2024 року, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» до Стасишина М.Б. задоволено, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved