Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

[PERSON] , діючи в особі представника адвоката Ткачук-Коваленко О.В. звернувся в суд з позовом до КП Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради, третя особа: Черкаська міська рада про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що 07.07.2023 року, близько 23.30 год., в м. Черкаси, [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що належить йому на праві приватної власності, та рухаючись по вул. вул. Гетьмана Сагайдачного, навпроти буд.241, проїжджаючи частини дороги покритою водою, потрапив колесом автомобіля в відкритий оглядовий колодязь, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме пошкодження транспортного засобу з матеріальними збитками. Відповідно до акту обстеження місця пригоди, що було складено поліцейськими 08 липня 2023року з 01:20 год по 01:45 год. встановлено , шо забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянку дороги покладено на КП «Челуаш» міста Черкаси . Покриття проїзної частини дороги в місці пригоди має наявність забруднення у вигляді калюжі розміром 14*18 метрів.. Ділянка дороги залита водою . За результатом обстеження ділянку визнано небезпечною для інших учасників дорожнього руху. Враховуючи викладене вина водія [PERSON] в настанні вказаної дорожньо-транспортної пригоди відсутня, оскільки ним були дотримані вимоги правил дорожнього руху України. 30.08.2023 року постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси, директора КП «Челуаш» [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 140 КпАП України та застосовано адмін. стягнення у вигляді штрафу. Судовим рішенням встановлено, що 07.07.2023 року о 23.30 год. [PERSON] , будучи відповідальною посадовою особою за утриманням вулично-шляхової мережі в м. Черкаси по вул. Гетьмана Сагайдачного, не вчинив заходів, щодо позначення технічними засобами регулювання організації дорожнього руху небезпечної ділянки по вул.Гетьмана Сагайдачного буд.241, на якій знаходився люк оглядового колодязя пошкоджений та вчасно його не відновив, що призвело до ДТП (ділянка ВШМ за залиття водою) автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.140 КУпАП. Отже, з вини відповідача позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до звіту № А07-31 від 07 серпня 2023 року про оцінку автомобіля «Volkswagen Passat» , д.н.з. [NUMBER] встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat» , д.н.з. [NUMBER] складає 85273,53 грн. За виконання звіту позивачем сплачено 3000 грн. Таким чином, майнова шкода завдана власнику пошкодженого автомобіля засобу [PERSON] становить 89073,53 грн. ( вісімдесят дев`ять тисяч сімдесят три грн. 53 коп.); Позивачу, крім матеріальної шкоди, ще було завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які полягають у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу автомобіля , оскільки даний автомобіль використовувався позивачем як у повсякденному житті так і під час виконання своїх робочих та життєвих потреб. Зокрема купівля продуктів харчування, відвідування медичних закладів, купівля необхідного одягу, поїздки задля здійснення сімейного відпочинку відбувались саме за допомогою належного мені автомобіля. Пошкодження автомобіля безпосередньо вплинуло на звичайний ритм життя позивача , зокрема він став значно ускладнений, що в свою чергу призвело до постійних душевних переживань. Пошкодження автомобіля в тому числі й вплинуло на ритм життя родини позивача, вони також позбавлені можливості використовувати його, що в свою чергу призводить до додаткових сімейних витрат на послуги громадського транспорту та були змушені та використовують транспортні засоби знайомих та таксі . Належний позивачу автомобіль був автомобілем, за допомогою якого він забезпечував всі свої життєві потреби. Слід відмітити, що позивач не є занадто фінансово забезпеченою людиною, а тому назбирати значну суму коштів з метою придбання іншого автомобіля для нього є вкрай важко. Зазначені обставини, в які був позивач поставлений неправомірними діями відповідача потягли за собою вкрай негативні наслідки для його самопочуття, зокрема це посприяло накопиченню негативних психоемоційних та формуванню несприятливих психоматичних змін, які полягають у: емоційній напрузі, знервованості, пригніченості, нестійкому настрою, плаксивості, підвищеній тривожності, образливості, а також наявне погіршення сну. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з правовими позиціями ВСУ, викладеними у п. З, 4, 9 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів ії сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Так як, в результаті ДТП позивачу були завдані душевні страждання, які він зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна, а саме автомобіля, вважає за необхідне відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду, в розмірі 20000 грн. 00 коп. Крім того, позивачем на виготовлення копій додатків до позовної заяви було витрачено грошову суму у розмірі 816 грн., що підтверджується листом замовлення та квитанцією про оплату, що є складовою судових витрат. На підставі наведеного просить суд стягнути з Комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 89073,53 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., та понесені судові витрати за сплату судового збору та виготовлення копій документів, а також витрати на правничу допомогу. Ухвалою Придніпровського районного суду від 15.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 11.06.2024 року від КП «ЧЕЛУАШ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову та призначити у справі судову автотоварознавчу експертизу. Вказує на те, що позивач не надав доказів фактично понесених ним витрат у розмірі 89073,53 грн. на відновлення транспортного засобу, який мав певну зношеність. Стягненню підлягає на користь позивача як потерпілого у результаті ДТП вартість матеріального збитку, визначеного звітом про оцінку майна як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу замінюваних деталей, без урахування ПДВ, а не вартість відновлювального ремонту без урахування зносу замінюваних деталей у випадках стягнення на користь потерпілого їх вартості. Також вказує й на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту душевних хвилювань внаслідок ДТП та/або використання транспортного засобу в робочих цілях. 26.07.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.09.2024 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Зупинено підготовче провадження у справі. 15.01.2025 року до суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/124-24/13560-АВ від 10.01.2025 року за результатами судової експертизи. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.01.2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представника позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представника відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення на користь позивача вартості матеріального збитку в сумі 31908,34 грн., яка визначена висновком експерта № СЕ-19/124-24/13560-АВ від 10.01.2025 року за результатами судової експертизи. В задоволені решти позовних вимог просив відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . 07.07.2023 року, близько 23.30 год., в м. Черкаси, [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що належить йому на праві приватної власності, та рухаючись по вул. вул. Гетьмана Сагайдачного, навпроти буд.241, проїжджаючи частини дороги покритою водою, потрапив колесом автомобіля в відкритий оглядовий колодязь, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме пошкодження транспортного засобу з матеріальними збитками. Відповідно до акту обстеження місця пригоди, що було складено поліцейськими 08 липня 2023року з 01:20 год по 01:45 год. встановлено , шо забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянку дороги покладено на КП «Челуаш» міста Черкаси . Покриття проїзної частини дороги в місці пригоди має наявність забруднення у вигляді калюжі розміром 14*18 метрів.. Ділянка дороги залита водою . За результатом обстеження ділянку визнано небезпечною для інших учасників дорожнього руху. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2023 року по справі № 711/4268/23 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 536,8 грн. Згідно вказаної постанови, 31.05.2023 року о 15.47 год., [PERSON] , будучи відповідальною посадовою особою за утриманням вулично-шляхової мережі в м.Черкаси по вул.Сергія Амброса, не вжив заходів, щодо позначення технічними засобами регулювання організації дорожнього руху небезпечної ділянки по вул. Сергія Амброса, 46, на якій знаходився люк оглядового колодязя пошкоджений, та вчасно його не відновив, що призвело до ДТП автомобіля Nissan Pima Star д.н.з. [NUMBER] з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.140 КУпАП. Крім того, 07.07.2023 року о 23.30 год. [PERSON] , будучи відповідальною посадовою особою за утриманням вулично-шляхової мережі в м.Черкаси по вул.Гетьмана Сагайдачного, не вчинив заходів, щодо позначення технічними засобами регулювання організації дорожнього руху небезпечної ділянки по вул.Гетьмана Сагайдачного буд.241, на якій знаходився люк оглядового колодязя пошкоджений та вчасно його не відновив, що призвело до ДТП (ділянка ВШМ за залиття водою) автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.140 КУпАП. Також судом встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги по вул. Г.Сагайдачного та вул.С.Амброса покладено саме на КП «ЧЕЛУАШ». Згідно розпорядження першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органі ради С.Тищенка, від 10.01.2023 року - директором КП «ЧЕЛУАШ» призначено Заїчка Е.П. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18) зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON] сталася внаслідок неналежного стану дорожнього покриття на ділянці вул. Гетьмана Сагайдачного, 241 у м. Черкаси. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Пункт 2.12\~Правил дорожнього\~руху України, передбачає,\~що власник транспортного засобу має право на відшкодування збитків, завданих унаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки дорожнього руху. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди. Верховний Суд у постанові від 10.12.2018 у справі № 902/320/17 вказав, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Частиною 3 статті 14 та частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Пунктами 5, 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (у редакції, чинній на момент настання ДТП), встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Частиною 2 статті 27 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - органом державного управління автомобільними дорогами загального користування; на залізничних переїздах - відповідними територіальними органами Державної адміністрації залізничного транспорту України. Отже, у розумінні наведених положень, у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 904/5489/18).\~\~ Відповідно до статті 5 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях. Згідно статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги по вул. Г.Сагайдачного покладено саме на КП «ЧЕЛУАШ». Згідно розпорядження першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органі ради С.Тищенка, від 10.01.2023 року - директором КП «ЧЕЛУАШ» призначено Заїчка Е.П. Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку експерта № СЕ-19/124-24/13560-АВ від 10.01.2025 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 07.07.2023 року складає 92788.25 грн. Коефіцієнт фізичного зносу на пошкоджені складники (деталі) автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] становить 0,7. Що еквівалентно в грошовому виразі: 60879,91 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 07.07.2023 року, складає 31908,34 грн. Так, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглянувши в порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «СК «Країна», дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Щодо визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, то суд бере за основу висновок експерта № СЕ-19/124-24/13560-АВ від 10.01.2025 року, оскільки звіт наданий стороною, суд не може покласти в основу рішення, вважаючи звіт недопустимим та недостатнім доказом, оскільки розмір шкоди станом на день розгляду справи доведений висновком експерта та експерт, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, визначив інший розмір шкоди, ніж встановлено у звіті. Як вбачається із висновку експерта, вартість відновлювального ремонту (Свр) становить 92788, 25 грн. та була вирахувана за наступною формулою: Ср (вартість ремонтно-відновлювальних робіт 2450 грн .) + См (вартість необхідних для ремонту матеріалів - 3366,95 грн.) + Сс (вартість нових складових, що підлягають заміні під час ремонту - 86971,30). Враховуючи те, що автомобіль не відремонтований, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вартість відновлювального ремонту в сумі 77731,88 грн., яка складається з вартості необхідних для ремонту матеріалів, вартості нових складових, що підлягають заміні під час ремонту з урахуванням ПДВ та вартості ремонтно-відновлювальних робіт, на яку ПДВ не нараховується, за наступною формулою: 3366,95 грн. (См)+86971,30 грн. (Сс)= 90338, 25 грн. 90338, 25 грн. : 1/2 % (ПДВ) = 75281,88 грн. 75281,88 грн. + 2450 (Ср)= 77731,88 грн. Крім того, позивач просить відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду, яка полягає у витратах, понесених на проведення огляду транспортного засобу на СТО в сумі 800 грн. та витратах, пов`язаних зі сплатою експерту за виготовлення звіту №А07-31 від 07.08.2023 року в сумі 3000 грн. Суд вважає, що вказана вимога не підлягає до задоволення, виходячи з наступного Так, на підтвердження понесених витрат в сумі 800 грн., позивачем надано копію товарного чека від 20.07.2023 року із змісту якого не вбачається, що витрати в сумі 500 грн. понесені саме позивачем. Інших доказів, які б підтверджували що позивач поніс витрати, пов`язані з оглядом автомобіля на СТО, представником позивачем не надано. Витрати, пов`язані зі сплатою експерту за виготовлення звіту №А07-31 від 07.08.2023 року в сумі 3000 грн., оскільки такі витрати не є матеріальною шкодою, завданою з вини відповідача, а можуть бути віднесені до судових витрат, пов`язаних з залученням експерта. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Так, ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Беручи до уваги що протиправними діями відповідача було пошкоджено автомобіль, належний позивачу,ступінь моральних страждань останнього, зміни у житті та зусилля, вжиті для відновлення порушених прав, а також принципи розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн. є завищеним, недоведеним та не обґрунтований. З огляду на викладене, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 4239 грн., що підтверджується відповідними квитанціями до платіжної інструкції. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3066,15 грн. судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial