Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

21.01.2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначає, що вона є повнолітньою донькою відповідача [PERSON] . На даний час позивач продовжує навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної підтримки. Так як, з 01.09.2024 року вона навчається у Національному університеті «Одеська юридична академія» на факультеті прокуратури та слідства (кримінальна юстиція) (денна форма навчання) на контрактній основі. Вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг складає 33500 гривень на рік. Позивач не має доходу або будь-якого постійного джерела існування у зв`язку із навчанням. Додає, що знаходиться на утриманні у матері, яка одноособово не має можливості забезпечувати її належне утримання для продовження навчання, оплату контракту, проживання і таке інше. Оскільки, відповідач є її батьком і має можливість надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), починаючи стягувати з моменту подання позову до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши правові позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.07.2020 року (справа №486/627/20, провадження №2/486/363/2020) шлюб розірвано між батьками: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7). Відповідно до довідки №ВК-5 від 02.12.2024 року, виданої Національним університетом «Одеська Юридична академія», [PERSON] , є студенткою 1 курсу зі скороченим терміном навчання факультету прокуратури та слідства (кримінальна юстиція) (контракт) форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія». Наказом від 29.08.2024 року №2650-21 зарахована на 1 курс зі скороченим терміном навчання факультету цивільної та господарської юстиції (контракт) денної форми навчання. Наказом від 01.10.2024 року №3114-05 переведена з 1 курсу зі скороченим терміном навчання факультету цивільної та господарської юстиції (контракт) денної форми навчання на 1 курс зі скороченим терміном навчання факультету прокуратури та слідства (кримінальна юстиція) (контракт) форми навчання з 1 семестру 2024-2025 навчального року. Термін навчання - з 02.09.2024 року до 30.06.2026 року (а.с. 4, 9-11). Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Позивач скористалася своїм правом звернувшись до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку про те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно роз`яснень наданих в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Національному університеті «Одеська юридична академія» на факультеті прокуратури та слідства (кримінальна юстиція) (денна форма навчання) на контрактній основі, у зв`язку з чим не має змоги працювати, а тому потребує допомоги від свого батька [PERSON] . Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання, суд виходить з того, що він визнав позов у повному обсязі, є дієздатною особою, працездатним, як за віком, так і за станом здоров`я, а тому, в змозі утримувати дитину, яка продовжує навчання, сплачуючи аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку. Разом з цим, у рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року справі «Олсон проти Швеції» зазначається, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які, за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі «Йохансен проти Норвегії»). Частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Також, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Оскільки право на утримання повнолітньої дитини невід`ємно пов`язане із її навчанням, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на її утримання до закінчення нею навчання. Згідно довідки навчального закладу, термін закінчення навчання 30.06.2026 року (а.с. 4). Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким є 21.01.2025 року (а.с. 1). Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчання, підлягає задоволенню. Згідно п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд роз`яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2025 року становить 1211,20 грн., оскільки позивач по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до приписів п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved