Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що її батько, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селі Шабельня Гайсинського району Вінницької області, проте факт його смерті досі не зареєстрований. Після смерті батька, позивачка не отримала лікарське свідоцтво про смерть, оскільки була впевнена, що всі необхідні формальності були оформлені її матір`ю, яка займалася похованням. Позивачка стверджує, що її мати, [PERSON] , на момент смерті батька проживала разом із ним і була зареєстрована за місцем їхнього спільного проживання. Проте, через пожежу 04 лютого 2014 року в селищній раді, всі документи, включно з погосподарськими книгами, що містили інформацію про реєстрацію батька, були знищені. Коли [PERSON] звернулася до Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, їй було повідомлено, що реєстрація смерті неможлива без офіційних документів, таких як лікарське свідоцтво про смерть або рішення суду про встановлення факту смерті. Правоохоронців у день смерті не викликали, по даному факту кримінальне провадження не відкривалося. З метою подальшого оформлення спадщини, до якої входить земельна ділянка по [ADDRESS] , позивачка просить суд встановити факт смерті [PERSON] для подальшого оформлення спадщини та реєстрації відповідних прав на спадкове майно. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, натомість в матеріалах справи наявна її заява, в якій вона просить розглянути справу у її відсутність. Представники відповідачів Дашівської селищної ради, Гайсинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по суті заяві не мають. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що [PERSON] , є дочкою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 03 червня 1975 року Кальницькою сільською радою Іллінецького району Вінницької області, в якому в графі "батько" зазначено " [PERSON] ", про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [PERSON] здійснений відповідний запис № 17 (а.с. 7). 21 грудня 1991 року заявником було укладено шлюб із [PERSON] , змінено прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ", про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , що видане 21 грудня 1991 року Кальницькою сільською радою у Вінницькій області та про що в книзі актів зроблено запис №24 (а.с.8 ) Відповідно до акту обстеження №84 від 02.12.2024 року, що підписаний депутатом Дашівської селищної ради та сусідами, зазначається, що зі слів сусідів [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] , разом із своєю дружиною [PERSON] і донькою [PERSON] , до дня смерті, поховання батька [PERSON] здійснила донька [PERSON] за власний кошт в селі Шабельня [INFO] (а.с. 10). Згідно довідки Виконавчого комітету Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області № 276 від 25.10.2024 року [PERSON] дійсно був похований на кладовищі в селі Шабельня (а.с. 9). До позову додається фото з кладовища з встановленим пам`ятником з написом " [PERSON] " (а.с. 14). До майна [PERSON] належить земельна ділянка, 0,40 га, про що свідчить Архівний витяг №00.7-16/116 від 03.03.2023 року Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області (а.с. 12) Позивач є спадкоємицею після смерті батька, оскільки її мама [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 20 листопада 2012 року виконавчим комітетом Кальницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, про що складений відповідний запис №27 (а.с. 13). Згідно з положеннями передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факт смерті особи у певний час за відмови органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням до цих органів або відсутністю документів, які стверджують подію смерті. При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року (справа № 478/1072/21). Тобто, встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить позивач. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 підставою для державної реєстрації смерті, зокрема є: лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма N 106-2/о); рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно роз`яснень в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. За приписами ст. ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Питання щодо оцінки доказів має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст. 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом ч. 1 ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Крім того, докази мають бути достовірними, тобто на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України), а також достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Після ретельного аналізу наданих доказів, суд дійшов висновку про недостатність представлених документів для встановлення факту смерті [PERSON] . Зокрема, акт обстеження №84 від 02.12.2024 року та довідка Виконавчого комітету Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області № 276 від 25.10.2024 року не є достатніми доказами для підтвердження цього факту, адже видані більше, ніж через 20 років після зазначеної дати смерті особи, в них відсутня інформація щодо первинних документів, на підставі яких орган місцевого самоврядування, інші особи підтверджують факт смерті, поховання [PERSON] . Суду не надано інших доказів, які б вказували на факт смерті особи (наприклад, медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду тощо), в тому числі не було заявлено про виклик свідків, які могли б підтвердити факт смерті. Також, фотографія з могили не є належним та допустимим доказом, на підставі якого можна дійти висновку про смерть особи, адже суд не може встановити із напису та фото на могилі, що в цьому місці в певний час був похований саме [PERSON] . Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed