Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове нерухоме майно, що належало [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 36,4 кв.м. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка позивачка звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Деделюк Світлани Юріївни з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезгаданий гараж позивачка не змогла через відсутність правовстановлюючих документів. За таких обставин позивачка звернулась з даним позовом до суду. Позивачка належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в м.Слонім, Гродненської області, Білорусія. [INFO] у віці 65 років помер чоловік позивачки [PERSON] , про що Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка позивача звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Деделюк Світлани Юріївни з заявою про прийняття спадщини за законом. В свою чергу, приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа № 13/2023 з реєстраційним номером у Спадковому реєстрі 71269511. За життя чоловік позивачки мав у власності, як рухоме так і нерухоме майно. Саме на це майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина і позивачкою були отримані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, є деяке майно позивачка не змогла отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на гараж, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У 1990 році [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва і обслуговування гаража. У цьому ж році на цій земельній ділянці ним був збудований гараж. Згодом чоловік позивачки оформив цю земельну ділянку у власність та отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН №022313, який був виданий Корюківською міською радою народних депутатів Чернігівської області 04 червня 1999 року, на підставі рішення № 35 від 01 березня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 409 від 04 червня 1999 року. Після смерті спадкодавця позивачка фактично прийняла спадщину та почала хазяйнувати і управляти цим спадковим майном. На сьогоднішній день фактичним власником цього спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , являється [PERSON] , однак, в зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на гараж, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому для вирішення цього спірного питання змушена звернутись до суду. Після смерті спадкодавця позивачка звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Деделюк Світлани Юріївни для оформлення права на спадкове майно. Позивачкою було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 7422410100:01:002:2151, площею 0,0040 та, вид цільового призначення земельної ділянки: 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і належала померлому чоловіку. Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за № 2250. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на гараж позивачка не змогла. Нотаріус пояснила, що за відсутності правовстановлюючих документів, відмовить у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тому, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права в порядку спадкування до суду. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п.4.16 гл.10 р.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5). В листопаді 2024 року позивачкою був виготовлений технічний паспорт на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, що містить схему розташування гаража, план гаража, експлікацію приміщень гаража та його характеристику. Згідно технічного паспорту, гараж являється капітальною спорудою, який побудовано у 1990 р., та має площу забудови 40,2 кв.м. Відповідно до довідки №378/11-24 від 18.11.2024 року виданої Комунальним підприємством «Рампа» Корюківської міської ради» гараж розташований в [ADDRESS] з шлакоблоку та піноблоку, має 100% готовності, 25% зносу, загальна площа гаража складає 36,4 кв.м. Загальна інвентарна вартість гаража становить 56 079 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 р., власність не зареєстрована. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції № 19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. З ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,600 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved