Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

20.11.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яке прийняв її син [PERSON] , однак за життя не оформив його та документ, який посвідчує право власності на будинок не отримав. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла позивачка, звернувшись із відповідною заявою до органів нотаріату у встановлений законом строк. Однак, у зв`язку з тим, що документи, які посвідчують право власності на спадкове майно відсутні, нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] Ухвалою суду від 27.12.2024 провадження у справі № 141/743/24 відкрито та підготовче судове засідання у справі призначено на 30.01.2024, витребувано у Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області інформацію щодо того, чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також витребувано у Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області інформацію щодо того, чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 30.01.2024 ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання на 25.02.2025 та витребувано повторно у Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області інформацію щодо того, чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також витребувано у Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області інформацію щодо того, чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 25.02.2025 закрито підготовче провадження у справі № 141/743/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2025. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 18.03.2025 не з`явилася, жодних заяв чи клопотань до суду не направила, натомість в позовній заяві позивачка просила суд розгляд справи проводити без її участі. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області також в судове засідання 18.03.2025 не з`явилася, при цьому, 15.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив відповідача, відповідно до якого Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом просить відмовити, а також судові засідання проводити за відсутності представника відповідача. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.08.1962, [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Як убачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 22.08.1988 зроблено відповідний запис № 55. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис № 13. Як убачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 20.08.1999 Липовецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 40. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно. З матеріалів спадкової справи № 272/2000, заведеної після смерті [PERSON] убачається, що справу розпочато 18.07.2000, закінчено 04.08.2000. Відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 272/2000 та зареєстрована за № 359, [PERSON] не прийняла майно, яке залишилось після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] та на нього не претендує. На видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не претендує. Згідно заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 272/2000 та зареєстрована за № 371, [PERSON] відмовляється від належної йому частки спадщини, яка залишилась після смерті [INFO] його батька [PERSON] та на нього не претендує. Натомість, як убачається із заяви [PERSON] , яка міститься в матеріалах спадкової справи № 272/2000 за № 408, на день смерті [INFO] її батька [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із частини квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , яке вона приймає та просить видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. При цьому [PERSON] повідомила, що окрім неї спадкоємцями також є дружина [PERSON] - [PERSON] та син - [PERSON] . Як убачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2000 на бланку НАК 430038 та зареєстрованого в реєстрі за № 802, спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із 1/4 частини квартири [ADDRESS] , належної померлому згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Липовецькою селищною радою Липовецького району Вінницької області 30 травня 2000 року, зареєстрованого Вінницьким обласним об`єднанням бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 58/343. Згідно довідки Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (віддалене робоче місце №15) № 15-27/8.00.15-10 від 28.03.2024, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців. Також, відповідно до довідки Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (віддалене робоче місце № 15) № 15-28/8.00.15-10 від 28.03.2024, житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , належав [PERSON] . Натомість, завідувачем Липовецької державної нотаріальної контори О. Кицюк було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документа, який посвідчує право власності померлого спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 525 та 526 ЦК Української РСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти, (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За положеннями ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст. 534, 553, 555 цього Кодексу). Стаття 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. Відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно постанови завідувача Липовецької державної нотаріальної контори О. Кицюк № 02-31/433 від 02.07.2024, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документа, який посвідчує право власності померлого спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі №175/2254/15. Згідно з п.20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Крім того, Вищій Спеціалізований Суд України у своєму листі зазначив, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як встановлено судом та убачається із матеріалів справи № 141/743/24, технічний паспорт станом на дату звернення до суду, тобто на 20.11.2024 у позивача відсутній та замовити його виготовлення за відсутності правовстановлюючих документів неможливо. Натомість, відповідно до довідки Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (віддалене робоче місце № 15) № 15-28/8.00.15-10 від 28.03.2024, житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , належав [PERSON] , та згідно довідки Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (віддалене робоче місце №15) № 15-27/8.00.15-10 від 28.03.2024, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачкою спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є компетенцією суду. Враховуючи те, що [PERSON] , є спадкоємицею за законом після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, проте позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку за обставин незалежних від її волі, альтернативного шляху визнати право власності на спадкове нерухоме майно в позасудовому порядку немає, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивачки, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved