Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У липні 2024 року представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, мотивуючи тим, що 11 червня 2022 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 16 червня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Mercedes Benz 410 D, державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля Chevrolet Nubira, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої, автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2022 року відповідача було визнано винним у скоєні ДТП. За зверненням, власнику пошкодженого майна позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 6 482,67 грн. Оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» набуло права регресної вимоги, тому звернулось до суду з цим позовом та просило стягнути з відповідача на свою користь 6 482,67 грн., а також понесені судові витрати у справі. Ухвалою судді від 02 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду клопотання, у якому просив здійснити розгляд цивільної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, заперечень та відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 16 червня 2022 року о 11 год. 40 хв. по вул. академіка Тамма, 2б, у місті Кропивницькому відповідач керуючи транспортним засобом Mercedes Benz 410 D, державний номерний знак [NUMBER] , був неуважним та не звернувся за допомогою до інших осіб під час маневру, а саме руху заднім ходом транспортним засобом, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб Chevrolet Nubira, державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 2.3б, 10.9 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім цього, відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. За наведених вище обставин постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда\~ від 29 червня 2022 року у справі № 404/3172/22 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова посуду набрала законної сили. Перелік пошкоджених та деформованих складових вказаний у протоколі огляду транспортного засобу. Як встановлено судом, транспортний засіб Mercedes Benz 410 D, державний номерний знак [NUMBER] на час ДТП був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В зв`язку з викладеним, власник транспортного засобу Chevrolet Nubira, державний номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Встановлено, що позивачем було відшкодовано шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну потерпілого у розмірі 6 482,67 грн. Отже правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі ст. 4 Закону, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, в тому числі з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Згідно зі статтею 16 Закону, та статті 979 Цивільного кодексу України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в порядку регресу, а тому регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідними нормами ЦК України. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу визначено: шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.1 ст. 38. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже відповідач, як особа, яка відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язана компенсувати позивачу в порядку регресу виплачене страхове відшкодування, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь коштів в розмірі 6 482,67 грн. є обґрунтованою і підлягає до задоволення. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення позивачем було сплачено 3028 грн.судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат позивачем надано витяг з договору про надання правничої допомоги; завдання доручення по договору про надання правничої допомоги; платіжне доручення; акт прийому передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги; детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги; ордер на надання правничої допомоги; посвідчення адвоката та\~ свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Суд вважає, що витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, та враховуючи наявність доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу позивачем, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн. витрат, пов`язаних із оплатою правничої допомоги.

Outcome: approved