Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 22 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №8/2007/840-МК/8-М, на підставі якого, ПАТ КБ «Надра» надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 20 000,00 доларів США. Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» укладено договір поруки №8-М/4, відповідно до якого [PERSON] у разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед банком всім своїм майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами (п.1 вказаного договору Поруки). У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «Надра» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21.10.2014 року у справі №186/1277/14-ц стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 258,41 доларів США і 85 874,24 гривень, із яких: 17 041,65 доларів США заборгованість за кредитом; 17 216,76 доларів США заборгованість за відсотками; штраф - 38 048,06 гривень; пеня -47 826,18 гривень. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року у справі №186/1277/14-ц замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі №186/1277/14-ц. Однак відповідачі так і не вчинили жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості. Відповідно до розрахунку 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 34 258,41 доларів США, за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року розмір нарахованих 3% річних на суму боргу становить 4 952,92 доларів США, що складається з: 3% річних - 4 952,92 доларів США Оскільки, судове рішення про стягнення з боржників коштів не виконувалось досить тривалий час, враховуючи, що таке прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач вправі вимагати стягнення з боржників - відповідачів у судовому порядку сум 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання. Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просить стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 4952,92 доларів США, та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та його представник адвокат Новікова Л.О. надала відзив на позовну заяву, в якому прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що у позивача ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" відсутні правові підстави для стягнення боргу у зв`язку із скасуванням Дніпровський апеляційним судом ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про заміну стягувача. Тобто, в справі не існує правового суб`єкта, який має право вимагати виконання зобов`язання, і позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені, адже немає належного стягувача. Також зазначає, що ПАТ КБ «Надра» пропущений строк пред`явлення виконавчого листа по справі №186/1277/14-ц та відсутні правові підстави для стягнення 3% річних Згідно статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" Строк для пред`явлення виконавчого листа для стягнення заборгованості становить один рік з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Рішення по справі №186/1277/14-ц про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «КБ «Надра» було ухвалено 21 жовтня 2014 року та набрало законної сили 03 листопада 2014 року. Виконавчі листи №186/1277/14-ц про стягнення заборгованості, видані судом, мали бути пред`явлені до виконання у період з 03.11.2014 року (дата набрання законної сили рішення) до 03.11.2015 року. Таким чином, строк пред`явлення цих виконавчих листів сплив 04.11.2015 року, відповідно до ст. 22 ЗУ "Про виконавче провадження". ПАТ КБ "Надра" втратило своє право вимоги на примусове виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду через сплив строку пред`явлення виконавчих листів впродовж одного року з дати набуття чинності - до 4 листопада 2015 року. ПАТ КБ "Надра" втратило право примусового стягнення боргу з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] . Після 04.11.2015 року, дати завершення строку пред`явлення виконавчих документів, здійснювати виконавчі дії стало неможливим, оскільки строк виконавчого провадження закінчується одночасно з терміном пред`явлення виконавчого документа для виконання. ПАТ КБ "Надра" втратило своє право вимоги на примусове виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду - через сплив строку пред`явлення виконавчих листів впродовж одного року з дати набуття чинності - до 04.11.2015 року. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, або ж якщо строк його пред`явлення для примусового виконання сплив. Це означає, що ПАТ КБ "Надра", а також ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп", втрачають право вимоги примусового стягнення зобов`язання за цим договором. Фактично, ПАТ КБ "Надра" не звертався до виконавчої служби протягом 5 років до відступлення права вимоги ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп". Позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливий лише разом з позовом про стягнення основної заборгованості. ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" не подало позову про стягнення основної заборгованості. Вимога про стягнення 3% річних є безпідставною, оскільки основне зобов`язання втратило силу для примусового виконання. ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" намагається стягнути 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, не пред`явивши позову на основну суму боргу. Згідно зі статтею 625 ЦК України, відповідальність за невиконання грошових зобов`язань передбачає нарахування відсотків або інфляційних втрат лише разом з основним боргом, який у даному випадку не є дійсним через закінчення строку пред`явлення виконавчого листа. Зважаючи на наведене, позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" не мають правових підстав, оскільки позивач не є належним стягувачем у зв`язку зі скасуванням ухвали про заміну стягувача. Строк пред`явлення виконавчого листа закінчився, що позбавляє позивача права вимагати примусового стягнення заборгованості, а також 3% річних. Вимога про сплату 3% річних є безпідставною через відсутність правових підстав для стягнення акцесорного зобов`язання без дійсного основного боргу. Також зазначає, що станом на дату укладення договору відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року новий кредитор, ТОВ "Фінансова Компанія "ДНІПРОФІНАНСГРУП", був обізнаний про: стан судової справи № 186/1277/14-ц; відсутність відкритого виконавчого провадження щодо цієї справи; непред`явлення Банком виконавчих листів до боржників; закінчення строку пред`явлення виконавчих листів 4 листопада 2015 року. Таким чином, новий кредитор був обізнаний про те, що з юридичної точки зору його можливості щодо примусового стягнення фактично відсутні, а отже, вимоги до боржників не могли бути реалізовані у примусовому порядку. Незважаючи на це, ТОВ "Фінансова Компанія "ДНІПРОФІНАНСГРУП" підтвердив готовність прийняти на себе всі пов`язані юридичні та фінансові ризики, що випливають із фактичної втрати примусового права вимоги, й усвідомив обмеження судового захисту своїх інтересів у справі. Отже, відсутність підстав для звернення до суду, зокрема факту порушеного права чи законного інтересу нового кредитора, має бути врахована судом як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Договір поруки від 22.06.2007 року № 8-М/4 втратив чинність у зв`язку із втратою кредитором права вимоги щодо основного зобов`язання. У судове засідання 28.03.2025 року відповідач [PERSON] та його представник адвокат Новікова Ліна Олександрівна не з`явились, адвокат Новікова Л.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача [PERSON] , позовні вимоги не визнала та прохала суд відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, та її представник адвокат Горянська К.І. надала відзив на позовну заяву, в якому прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] у повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначила, що у позивача ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" відсутні правові підстави для стягнення боргу у зв`язку із скасуванням Дніпровським апеляційним судом ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про заміну стягувача. Також зазначила, що ПАТ КБ "Надра" пропущено строк пред`явлення виконавчого листа у справі №186/1277/14-ц та відсутні правові підстави для стягнення 3% річних, так як виконавчі листи №186/1277/14-ц про стягнення заборгованості, видані судом, мали бути пред`явлені до виконання не пізніше 03 листопада 2015 року. Таким чином, строк пред`явлення зазначених виконавчих листів сплив 04 листопада 2015 року, відповідно до ст.22 ЗУ "Про виконавче провадження". ПАТ КБ "Надра" втратило своє право вимоги на примусове виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду через сплив строку пред`явлення виконавчих листів впродовж одного року з дати набуття чинності - до 04.11.2015 року. Отже, після 04.11.2015 року, дати завершення строку пред`явлення виконавчих документів, здійснювати виконавчі дії стало неможливим. Фактично, ПАТ КБ "Надра" не зверталося до виконавчої служби протягом 5 років до відступлення права вимоги ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп". Крім того, позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливий лише разом з позовом про стягнення основної заборгованості. ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" не подало такого позову про стягнення основної заборгованості. Вимога про стягнення 3% річних є безпідставною, оскільки основне зобов`язання втратило силу для примусового виконання. Боргове зобов`язання, щодо якого сплив строк для пред`явлення виконавчого документа, втратило юридичну силу для примусового виконання. Тому і основне зобов`язання за кредитним договором, вже не підлягає примусовому виконанню. Зі спливом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутні підстави для процесуального правонаступництва, оскільки правонаступник у матеріальних правовідносинах (новий кредитор) не набув тих прав, які втратив попередній кредитор у зв`язку зі спливом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Також зазначила, що договір поруки від 22.06.2007 року № 8-М/4 втратив чинність у зв`язку із втратою кредитором права вимоги щодо основного зобов`язання. У судове засідання 28.03.2025 року відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Горянська Крістіна Ігорівна не з`явились, адвокат Горянська К.І. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача [PERSON] , позовні вимоги не визнала та прохала відмовити у задоволені позову. Представник позивача надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому прохав суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у повному обсязі. Також зазначив, що відповідачами не вчинено жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості. Крім того, право кредитора на звернення до суду із позовом на підставі статті 625 ЦК України про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат за весь період прострочення виконання рішення суду виникає як до боржника так і до поручителя, оскільки останній, у зв`язку з винесенням судового рішення про стягнення заборгованості також набув статусу боржника, оскільки умовами п.1.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п.1.1. цього договору повністю чи в будь-якій його частині як від позичальника так і поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язання, так і при невиконанні позичальником зобов`язань в цілому (п.1.3 договорів Поруки). Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п.1.4 договорів Поруки). Поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору (п.1.5 договорів Поруки). Відтак, сторонами на підставі приписів ст.ст.6, 554, 628 ЦК України в умовах договору поруки було закріплено межі відповідальності поручителя перед кредитором - чітко визначено зобов`язання, за невиконання яких він несе відповідальність як солідарний боржник. Таким чином, вищевказані обставини вказують на чітку наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] за договором поруки 3% річних, нарахованих за період існуючого прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором по поверненню тіла кредиту та сплаті відсотків за користування ним, встановленого судовим рішенням, оскільки за законом поручитель відповідає в тому обсязі, що і боржник, якщо інше не визначено в договорі. Судове рішення про стягнення з боржників коштів не виконувалось досить тривалий час, враховуючи, що таке прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач вправі вимагати стягнення з боржників відповідачів у судовому порядку сум 3% процентів річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у судове засідання 28.03.2025 року не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як встановлено судом, 22 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №8/2007/840-МК/8-М, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 20000 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 15,5% строком до 21 червня 2014 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 22 червня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 8-М/4, яка поручилась за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором за №8/2007/840-МК/8-М від 22 червня 2007 року. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором, ПАТ КБ «Надра» звернулося з позовною заявою до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-МК/8-М від 22 червня 2007, станом на 02 квітня 2014 року, в розмірі 34258 доларів США 41 цент та 85874 гривні 24 копійок, із них: заборгованість за кредитом - 17041 доларів США 65 центів; заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 17216 доларів США 76 центів; штраф - 38048 гривень 06 копійок; пеня - 47826 гривень 18 копійок, та судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Рішення набрало законної сили 03 листопада 2014 року. 17 липня 2020 року було укладено договір №GL48N718070_І_3 про відступлення права вимоги між ПАТ КБ «Надра» на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №8/2007/840-МК/8-М від 22 червня 2007 року укладеним між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Тобто, відбулася заміна стягувача. 14.04.2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року було замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», у виконавчому листі №186/1277/14-ц, який виданий на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у справі №186/1277/14-ц від 21.10.2014 року про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра». Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2024 року ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Так, Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц здійснив тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України та дійшов висновку про те, що: 1) натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; 3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. В указаній справі, дійшовши висновку про натуральний характер зобов`язання, суд касаційної інстанції виходив з того, що вимога кредитора не може бути захищена в судовому порядку за спливом позовної давності. Разом з тим, як встановлено судом, основна вимога кредитора вже захищена у судовому порядку рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01.09.2015 року у справі №186/971/15-ц, за яким з відповідачів стягнуто солідарно суму заборгованості, а отже зобов`язання не можна вважати натуральним. При цьому та обставина, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено у заміні стягувача у виконавчому провадженні, не має правового значення, оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18). Можливість нарахування боржникові кредитором наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, після реалізації права на дострокове стягнення усієї суми кредиту, встановлена також постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У даному випадку розмір заборгованості вже встановлений судовим рішенням у справі №186/1277/14-ц від 21.10.2014 року, яке набрало законної сили 03.11.2014 року, та складає 34 258 дол. США 41 цент та 85874 грн. 24 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17041 дол. США 65 центів; заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 17216 дол. США 76 центів; штраф - 38048 грн. 06 коп.; пеня - 47826 грн. 18 коп., та судовий збір - 3654 грн. 00 коп. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.09.2021 року у справі №759/4755/19 (провадження №61-14506св20), від 29.11.2023 року у справі №753/1527/22 (провадження №61-9430св23). Оскільки кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідні висновки неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема містяться і в постановах Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №204/3530/17, від 17.02.2021 року у справі №303/7132/18. Із розрахунку, наведеному позивачем у позовній заяві вбачається, що 3% річних позивачем були нараховані на загальну суму заборгованості 34258,41 дол. США стягнутої рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21.10.2014 року, на яку позивач нарахував 3 % річних. При цьому, відповідачі, не надали суду доказів, які б спростовували, як факт невиконання рішення суду про стягнення заборгованості за договором кредиту так і його забезпечення. Не спростовано і розрахунок (спосіб та метод) нарахування 3% річних застосований позивачем, що є процесуальним обов`язком боржників. Разом з тим, суд визначаючи строк стягнення за період з 01 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року, зазначає, що 17.07.2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір №GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за кредитним договором №8/2007/840-МК/8-М від 22.06.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» та договором забезпечення. Повідомлення/вимога щодо вказаного направлялась боржникам, тобто саме з цієї дати ТОВ ФК «Дніпрофінаснгруп» набуло право вимоги до відповідачів. За таких обставин, з останніх на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 17.07.2020 по 23.02.2023 у розмірі 1652 доларів США 84 центи (34258,71 доларів США * 3% : 365 * 587). Відповідно ст.141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позовних вимог суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" судові витрати по справі, а саме судового збору в сумі 720,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial