Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] помер батько відповідачів [PERSON] , який за життя склав заповіт, яким заповів все належне йому майно позивачам, в рівних частках кожному. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , яка відповідно до ст. 1241 ЦК України, мала право на обов`язкову частину спадщини після смерті [PERSON] , проте свої спадкових прав не оформила. 14.07.2023 року позивачі звернулися до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але отримали роз`яснення про неможливість вчинення нотаріальних дій, у зв`язку із відсутністю інформації щодо спільного проживання спадкоємців та спадкодавця, а тому рекомендовано звернутися до суду із заявою про становлення такого факту. Тому, посилаючись на викладене позивачі просили суд про встановлення факту спільного проживання спадкодавця [PERSON] разом з позивачами, на момент відкриття спадщина, та про визнання за ними права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення та про розгляд справи за його відсутності. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення та про розгляд справи за його відсутності. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, матеріали справи та спадкові справи, заведені до майна померлих [PERSON] та [PERSON] , судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] , 1924 року народження, та [PERSON] , 1930 року народження, з 02.02.1959 року перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 6). Позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] є\~дітьми [PERSON] \~та [PERSON] ,\~що підтверджується\~відповідними свідоцтвами\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~серії [NUMBER] ,\~серії [NUMBER] \~та свідоцтвом\~про укладення\~шлюбу серії\~ [NUMBER] , за яким [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 24.01.2012 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-58, за яким [PERSON] заповів усе належне йому майно, в рівних частках, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 56 від 29.03.2013 року). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 19.09.1990 року на підставі рішення виконавчого комітету Новоодеської міської ради № 141 від 04.09.1990 року, [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , що також підтверджується реєстровим написом Вознесенського бюро технічної інвентаризації № 3904 від 19.09.1990 року та витягом з Державного реєстру речових прав № 395826726 (номер відомостей про речове право 56760521). Відповідно до\~державного акта\~на право\~приватної власності\~на землю,\~виданого 15.03.1993\~року,\~на підставі\~рішення №\~29\~від 02.02.1993\~року,\~ [PERSON] належала\~земельна ділянка\~площею 1000\~м2,\~для обслуговування\~будинку,\~розташована на\~території Новоодеської\~міської ради,\~кадастровий номер 4824810100:04:037:0027 що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 395821848 (номер відомостей про речове право 56755985). Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого 15.03.1993 року, на підставі рішення № 29 від 02.02.1993 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0288 га, для особистого підсобного господарства, розташована на території Новоодеської міської ради, кадастровий номер 4824810100:04:037:0028. Відповідно до даних будинкової книги будинку [ADDRESS] , власником будинку є [PERSON] . В будинку значаться зареєстрованими: [PERSON] , з 28.10.1986 року, [PERSON] , з 25.09.1985 року, [PERSON] , з 04.09.2007 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області від 20.07.2023 року № 62, [PERSON] , яка померла [INFO] , з 04.09.2007 року по [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за цією ж адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до спадкової справи № 6/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але отримав письмове роз`яснення, про неможливість видачі такого свідоцтва, у зв`язку із відсутністю підтвердження факту прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та дружиною покійного, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а саме нотаріусу не надано документи про реєстрацію місця проживання спадкодавця [PERSON] та вказаних спадкоємців разом з ним на час відкриття спадщини. Відповідно до спадкової справи № 90/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявами про прийняття спадщини. Щодо встановлення факту спільного проживання спадкодавця [PERSON] зі спадкоємцями. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до норми ч. 1 ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). В даному випадку основною буде вимога про встановлення факту, а похідною і залежною від неї, будуть вимоги про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за заповітом. Згідно із роз`ясненнями, наданими у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова Пленуму), справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання спадкоємців та спадкодавця на момент відкриття спадщини. Щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі\~ст.\~1233\~ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином спадкодавець [PERSON] з 19.09.1990 року являвся власником спірного будинку, де виходячи з матеріалів справи був постійно зареєстрований і проживав до дня смерті [INFO] . Разом із [PERSON] , зокрема, з 04.09.2007 року по 10.10.2016 року була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того на день смерті [PERSON] , у спірному будинку були зареєстровані діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а відтак позовна заява про визнання права власності підлягає задоволенню.

Outcome: approved