Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 15.09.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір № CL-334106, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до умов кредитного договору позичальник прийняв на себе обов`язок повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим договором та додатковими договорами. Дата погашення кредиту згідно кредитного договору 14.09.2026 року. Сума виданого кредиту - 250 000,00 грн., місячний платіж 8 150,00 грн., початкова відсоткова ставка - 29,99 %. Відповідно до умов кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, а позичальник в свою чергу, зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, однак позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15.08.2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 390\~126, 83 грн., яка складається з: тiла кредиту - 240\~635, 45 грн.; вiдсотків - 149\~491, 38 грн. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, проте позичальник належним чином не повертає отримані кредитні кошти. З метою досудового та добровільного врегулювання спору на адресу відповідача АТ «Кредобанк» було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Однак дана вимога була залишена відповідачем без виконання, заборгованість за кредитним договором погашена не була. Враховуючи викладене, представник позивача звернувся до суду та просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № CL-334106 від 15.09.2021 року у розмірі 390\~126, 83 грн. та судовий збір у розмірі 4\~681, 52 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.10.2024 року дану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі і призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у поновному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач до суду не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, у тому числі і шляхом направлення смс повідомлення за номером телефону вказаним представником позивача у поданій позовній заяві, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, не скористалася своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15.09.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-334106, відповідно до п. 1 якого, АТ «Кредобанк» взяв на себе зобов`язання надати у власність [PERSON] грошові кошти (кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а [PERSON] зобов`язалася використати кредит на цілі, вказані у кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору сума кредиту визначена у розмірі 250 000 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2.3 договору строк кредитування становить 60 місяців, тобто до 14.09.2026 року. Згідно положень п. 2.4 позичальник доручив банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.5 договору, на відповідні цілі та за відповідними реквізитами. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом [PERSON] взяла на себе зобов`язання зі сплати відсотків за процентною ставкою 29,99% річних, порядок розрахунку яких визначено у п. 4.2 договору. У п. 6.2 кредитного договору встановлено зобов`язання [PERSON] з погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору. Всього [PERSON] зобов`язалася здійснити 60 щомісячних платежів по 8\~150 грн. 00 коп. кожного останнього числа відповідного місяця. З аналізу кредитного договору № CL-334106 від 15.09.2021 року судом підтверджено, що вказаний кредитний договір укладено в письмовій формі шляхом його підписання з боку АТ «Кредобанк» та з боку [PERSON] . Кожна сторінка договору скріплена печаткою та підписом банку, а також підписом позичальника. Таким чином, між АТ «Кредобанк» та [PERSON] у письмовій формі укладено кредитний договір, яким погоджено всі істотні умови такого договору та яким обумовлено виникнення між сторонами кредитного зобов`язання. За змістом кредитного зобов`язання АТ «Кредобанк» зобов`язався надати у власність [PERSON] визначену суму кредитних коштів, а [PERSON] зобов`язалася використати кредитні кошти відповідно до погоджених цілей, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, що визначені у договорі та його додатках. Додатком № 1 до кредитного договору CL-334106 від 15.09.2021 року є графік платежів, яким визначено суму щомісячного платежу за кредитним договором, порядок його розрахунку та розподілу сплачених платежів на погашення існуючої заборгованості, визначено суму вартості кредиту та загальні суму витрат по кредиту. Вказаний Графік платежів так само підписаний АТ «Кредобанк» та [PERSON] . Крім того, додатком до кредитного договору № CL-334106 від 15.09.2021 року є паспорт споживчого кредиту, який так само містить підписи сторін кредитного договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , діючи добровільно, бажаючи настання відповідних правових наслідків, відповідно до свого внутрішньої волі, будучи повністю обізнаною з умовами кредитування, порядком та строками повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, порядком погашення існуючої заборгованості за кредитним договором, взяла на себе кредитне зобов`язання на зазначених умовах. За результатами дослідження меморіальних ордерів № 53108144 від 15.09.2021 року, № 53108123 від 15.09.2021 року, № 53108193 від 15.09.2021 року, № 53108211 від 15.09.2021 року, № 53108167 від 15.09.2021 року, а також за результатами дослідження виписки з особового рахунку [PERSON] судом встановлено, що АТ «Кредобанк» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором № CL-334106 від 15.09.2021 року, здійснивши перерахування визначеної у п. 2.1, 2.4 кредитного договору суми кредитних коштів на особовий рахунок [PERSON] для подальшого використання цих коштів у цілях, визначених у п. 2.4 договору. Тим самим, банком було надано у власність [PERSON] визначену у п. 2.1 кредитного договору суму кредиту. У свою чергу, за результатами дослідження виписки з особового рахунку [PERSON] судом встановлено, що остання своє зобов`язання за кредитним договором № CL-334106 від 15.09.2021 року належним чином не виконала, не здійснивши погашення кредитної заборгованості у строки та розмірах, що були погоджені у графіку платежів як додатку № 1 до кредитного договору. Крім того, судом встановлено, що з моменту укладення кредитного договору і по 14.03.2020 року [PERSON] було перераховано на користь АТ «Кредобанк» суму грошових коштів у розмірі 9 364 грн. 55 коп. в якості погашення заборгованості за кредитним договором. З метою досудового врегулювання спору АТ «Кредобанк» 16.05.2024 року направлено на адресу відповідача досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором. Однак, як зазначає позивач, жодної дії щодо погашення заборгованості відповідачем здійснено не було, у зв`язку із чим звернувся до суду. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З аналізу норм статті 1048, частини другої статті 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-334106 від 15.09.2021 року судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними станом на 15.08.2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 390 126 грн. 83 коп., з якої: 240 635 грн. 45 коп. (сума основної заборгованості, тіло кредиту); 149 491 грн. 38 коп. (заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами). Враховуючи встановлені у кредитному договорі № CL-334106 від 15.09.2021 року умови кредитування, у тому числі розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом (Розділ 4 договору), зважаючи на часткове погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором, суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим стороною позивача, вважає його правильним та обґрунтованим. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів справи, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору з [PERSON] , доведено факт порушення останньою свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у загальному розмірі 390 126 грн. 83 коп., з якої: 240 635 грн. 45 коп. (сума основної заборгованості, тіло кредиту); 149 491 грн. 38 коп. (заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору у розмірі 4 681 грн. 52 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved