Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Косаковський Валентин Олександрович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 17.01.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 47 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачці [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис № 47 від 17.01.2022, яким здійснено звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що належить [PERSON] . На підставі даного виконавчого напису постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження [NUMBER], відповідно до якого, окрім стягнення на об`єкт нерухомості, визначеної виконавчим написом №47 виданий 17.01.2022, з боржника [PERSON] підлягає стягненню витрати виконавчого провадження у виконавчому провадженні [NUMBER]. Відповідно до виконавчого напису сума боргу, на думку відповідача, складає: Заборгованість за кредитом - 44651,40 доларів США, Заборгованість з відсотками - 70951,89 доларів США, Комісія 15085,56 доларів США, Пеня - 245 305,93 долари США, що становить 376 194,78 долари США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2021 становить 10 287 008,64 грн. Вважає, що виконавчий напис про стягнення заборгованості є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Покликається на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат України», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Зазначає, що безспірність заборгованості підтверджують документами, передбаченими переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік). Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 (далі - Перелік документів) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 11 Переліку документів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено відповідно пункту 1, а не пункту 11 Переліку документів, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Звернув увагу, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат України». Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Наголосив, що позивачем не погоджувалися будь-які суми боргу та нею взагалі такий борг не визнається, а суми боргу, зазначені в оскаржуваному виконавчому написі, не відповідають дійсності, як наслідок є спір щодо вказаних сум. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Додатково зазначив, що відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Позивачка не змінювала платежів по вказаному у виконавчому написі кредитному договорі щонайменше з 2010 року, будь яких відомостей про внесення платежів у матеріалах виконавчого напису відсутні. Отже, вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, і відповідачем пропущено строк, протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а у разі відсутності таких відомостей факт порушення строків встановлюється в судовому порядку та вказане свідчить про відсутність безспірності обставин. Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у суді. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що забезпечення позову здійснюється з метою, щоб не допустити фактичного виконання стягнення коштів із позивача та звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки за умови задоволення позову, позивач змушений вживати додаткові заходи щодо повернення безпідставно стягнутих коштів, а саме звертатися за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29.07.2024 заяву про забезпечення позову задоволено, у порядку забезпечення позову до вирішення справи по суті зупинено стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER] за постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з виконання виконавчого напису №47, від 17.01.2022, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною. 29.07.2024 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни належним чином та якості завірені копії виконавчого напису №47 від 12.06.2021 та документи, на підставі яких його було видано, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 28.08.2024 представником відповідача - АТ КБ «ПриватБанк», подано відзив, в якому представник просила у задоволенні позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до укладеного договору №MKL6G40000003940 від 06.08.2008 [PERSON] 06.03.2008 отримала кредит у розмірі 208312,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.03.2028 року. Згідно заяви позичальника від 04.08.2008 року кредитний договір № №MKL6G40000003940 від 06.08.2008 переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 44763.19 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і позивач 06.03.2008 уклали договір іпотеки № MKL6G40000003940 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки позивач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 38.30 кв.м., житловою площею 24.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Майно належить позивачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. У порушення зазначених норм закону та умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків банку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором позивач станом на 17.01.2021 року має заборгованість - 376194 долар. США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2021 складає 10287008,64 грн., яка складається з наступного: - 44651.40 дол. США - заборгованість за кредитом; - 70951,89 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 15085,56 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 245305,93 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Згідно з статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України "Про нотаріат" вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Зокрема, згідно статті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже "безспірність" в розуміння статті 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведення саме суми боргу, це вже є елементом судового процесу. Безспірність у розумінні статті 88 Закону України "Про нотаріат" є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Банком нотаріусу були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. Зазначила, що банком було дотримано вимог щодо надсилання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень, докази чого містяться в нотаріальній справі. Як вбачається з позовної заяви, жодних розрахунків, або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед Банком не надається. Той факт, що позивач не спростовує наявність заборгованості вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також звернула увагу на те, що згідно з вимогами частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вважає, що позивачем не надано суду належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову" Вказала, що згідно підпунктів 3.1,3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.03.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, строк потягом якого може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з моменту, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Право вимоги на стягнення заборгованості у сумі 376194,78 дол.США виникло у банку лише 03.06.2021 року, тоді як виконавчий напис вчинено 17.01.2022, тому твердження позивача стосовно пропуску 3 - річного строку з моменту настання права вимоги щодо погашення заборгованості є необґрунтованими. Наголосила, що даний кредитний договір та договір іпотеки продовжують свою дію, правовідносини між сторонами тривають, отже в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення боргу у будь який час до тих пір поки договір є діючим. Підсумовуючи вказала, що вважають виконавчий напис цілком правомірним, а доводи позивача є нікчемними, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже, виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, а тому просила в задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.10.2024 клопотання представника позивача про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору задоволено, замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірину Михайлівну на приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну. 04.12.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 12.02.2025 на адресу суду від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни надійшли належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено 17.01.2022 за №47 на майно [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. У судове засідання з`явився представник позивачки, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. У судове засідання з`явилася представник відповідача, у задоволенні позову просила відмовити з підстав, наведених у відзиві. У судове засідання треті особи не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від приватного нотаріуса Бондар І.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що 17.01.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна видано виконавчий напис №№ 47 від 17.01.2022, яким здійснено звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № MKL6G40000003940, посвідченого 06.03.2008 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Романко Л.І. за реєстровим №292, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк». У вказаному виконавчому написі нотаріус пропонував за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: - 44 651,40 дол. США - заборгованість за кредитом; - 70 951,89 дол. США - заборгованість за відсотками; - 15 085,56 дол. США - комісія; - 245 305,93 дол. США - пеня, що всього становить 376 194,78 долар. США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2021 складає 10 287 008,64 грн - витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500,00 грн. Всього, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 10 290 508,64 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - дванадцять років дев`ять місяців вісім днів, а саме з 06.08.2008 по 03.06.2021. На виконанні у Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції перебуває виконавче провадження [NUMBER], відповідно до якого звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачці [PERSON] . Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний Суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження №61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Як встановлено судом, виконавчим написом нотаріуса №47 від 17.01.2022 звернуто стягнення на іпотечне майно позивачки на підставі заяви відповідача б/н від 01.11.2021 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № MKL6G40000003940, а саме: - 44651.40 дол. США - заборгованість за кредитом; - 70951,89 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 15085,56 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 245305,93 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Як вбачається з доданої до вищевказаної заяви «Виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості станом на 03.06.2021», за невиконання [PERSON] умов договору нараховувалась пеня за порушення строків розрахунку. Так, перше нарахування пені у розмірі 16,82 долл. США було здійснено 02.04.2009, в подальшому нарахування пені відбувалось наростаючим підсумком, і за період з 02.04.2009 по 03.06.2021 відповідачем позивачці було нараховано пені за порушення строків розрахунку у сумі 245 525,93 долл.США. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч.1, ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У відповідності до ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Спеціальний строк позовної давності на момент звернення до нотаріуса 01.11.2021 за вимогами про стягнення пені, нарахованої за період з 02.04.2009 по 17.10.2020 сплив. Проте позивачка була позбавлена можливості заявити про застосування строків позовної давності щодо нарахованої пені. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Отже, в матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження безспірності заборгованості, на підставі якої був виданий оспорюваний виконавчий напис нотаріуса від 17.01.2022 №47. Згідно із положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.01.2022 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 47 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачці [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved