Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 30 січня 2025 року представник позивача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Свеа Фінанс» (далі позивач) через підсистему\~«Електронний суд» звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. 2. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача покликається на те, що 16 жовтня 2019 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Р29.13061.005828700. Відповідно до розділу 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 18722,00 грн. для власних потреб. В свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 24 місяці, із розміром процентної ставки 15,50% річних. Зазначає, що підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про умови та тарифи банку.) На виконання умов вищевказаного договору Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу №01.02- 31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до Додатку до договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 53408,63 грн. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р., заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на 30 січня 2025 року становить 53408,63 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 18259,41 грн; заборгованість за відсотками - 8982,25 грн; заборгованість за іншими процентними платежами 26166,97 грн. Посилаючись на наведене, представник позивача просив задовольнити позов. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 17 лютого 2025 року, у зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 05 березня 2025 року, у зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 19 березня 2025 року. 4.\~У судове\~засідання представник\~позивача Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Свеа\~Фінанс» не з`явився, однак, в матеріалах справи міститься клопотання, згідно якого останній просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. 5. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно довідок «Укрпошти» усі поштові конверти із повістками про виклик відповідача у судові засідання, повернулися до суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280\~ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. Судом встановлено, що 16 жовтня 2019 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Р29.13061.005828700. 8. Відповідно до розділу 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 18722,00 грн. для власних потреб. В свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 24 місяці, із розміром процентної ставки 15,50% річних. 9. Підписанням відповідного Кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. 10. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами також підписано паспорт споживчого кредиту як додаток №1 до Договору кредиту та страхування № Р29.13061.005828700, згідно якого сторони договору визначили строки погашення кредиту, суму платежу, в тому числі за тіло кредиту, проценти за користування кредитом, а також платежі за додаткові та супутні послуги (інші послуги банку). 11. За умовами Кредитного договору відповідач отримав кошти у сумі 15001,60 грн., та 3720,40 грн., що підтверджується копіями ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту від 16.10.2019 р. та ордеру-розпорядження № 2 про сплату страхового платежу від 16.10.2019 р. 12. 25.07.2023 р. між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило право вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги до [PERSON] за договором № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р. 13. Актом повернення Права Вимоги до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року підтверджується, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло від ПАТ «Ідея Банк» Права Вимоги до Боржників, перелічених в Таблиці 1 цього Акту. 14. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 3 до договору факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 53408,63 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 18259,41 грн.; заборгованість за відсотками - 8982,25 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами - 26166,97 грн. 15. Як вбачається з виписки від 25.07.2023 р., що включає період з 16.10.2019 р. по 25.07.2023 р., 17.10.2019 р. [PERSON] було видано кредит, згідно із кредитним договором № Р29.13061.005828700, крім того, відповідачем здійснювались періодичні платежі, щодо погашення кредиту. 16. 25 березня 2024 року рішенням єдиного учасника ТОВ "Росвен Інвест Україна" змінено назву (найменування) товариства на ТОВ "Свеа Фінанс". 26 березня 2024 року запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. ІV. Оцінка Суду. 17. Відповідно до вимог статті 2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 18. У відповідності до частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 19. Відповідно до статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 20. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 21. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 22. Положенням статті 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 23. Відповідно до частини 1 статті 612\~ЦК України божник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 24. За змістом статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 25. Відповідно до статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання. 26. Положенням частини 1 статті 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. 27. Статтею 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 28. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом враховано, що АТ «Ідеа Банк» свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявною у матеріалах справи копією ордера-розпорядження № 1, 2 про видачу кредиту. Отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується наданою позивачем випискою від 25.07.2023 р. по кредитному договору № Р29.13061.005828700 29. У постанові Верховного Суду від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24) зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. 30. Судом враховано, що у матеріалах справи наявна довідка-розрахунок заборгованості, подана позивачем, при цьому відповідач не надав заперечень з приводу вказаного розрахунку та свого розрахунку не подав. З огляду на зазначене, суд вважає поданий позивачем розрахунок заборгованості належним доказом в частині нарахування та стягнення простроченого кредиту та нарахованими і несплаченими відсотками, оскільки такий не спростовано відповідачем. Отже, суд вважає що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за основним боргом в розмірі 18259,41 грн. та за відсотками в розмірі 8982,25 грн., є обгрунтованими та підлягають задоволенню. 31. У постанові Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. 32. Відповідно до частини 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 33. Встановлено, що 25.07.2023 р. між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна) було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23, відповідно до розділу 2 якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. 34. Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 35. Пунктом 1 частини 1 статті 512, статтею 514, частиною 1 статті 516\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач, як новий кредитор за кредитним договором, набув право вимоги до відповідача [PERSON] . Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за іншими процентними платежами в розмірі 26166,97 грн. 36. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. 37. Відповідно до частини другої статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. 38. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. 39. Відповідно до частин першої та другої статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. 40. Відповідно до частини п`ятої статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 41. Із змісту кредитного договору від 16 жовтня 2019 року, відповідачу встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання, тобто відповідно до наповненості пакету як то передбачено Публічною пропозицією АТ «Ідея Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Таким чином вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Позивачем не подано доказів надання послуг за які необхідно нараховувати щомісячну комісію. Відповідно до положень п.1.5 Кредитного договору № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р., під час користування кредитом, банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надані ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на веб-сайті Банку. У п.4.2 Додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до Кредитного договору № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р. зазначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,85% щомісячно від початкової суми кредиту. Відповідно до п.5. Додатку 1 «Паспорт споживчого кредиту» до Кредитного договору № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р., позичальник повинен сплатити: 18722,00 грн. - погашення суми кредиту; 3448,14 грн. - погашення процентів за користування кредитом; 17072,23 грн. - платежі за додаткові та супутні послуги банку, а саме «інші послуги банку». Таким чином, п.1.5 Кредитного договору № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р. та п.п. 4.2, 5 Додатку №1 «Паспорта споживчого кредиту» до Кредитного договору № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р., відповідачу встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту банком. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить висновку, що положення п.1.5 Кредитного договору № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р. та п.п. 4.2, 5 Додатку №1 «Паспорта споживчого кредиту» до Кредитного договору № Р29.13061.005828700 від 16.10.2019 р., укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно у терміни та у розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, є нікчемними. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції викладеній в Постанові від 13 липня 2022 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19. При цьому Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія на загальну суму 26166,97 грн., а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 42. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1236,57 грн. судового збору, що є пропорційним розміру задоволених вимог. З цих підстав,

Outcome: partial