Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

17 березня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся представник позивача [PERSON] адвокат Тоноян А.К. із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі, а саме просить стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] судові витрати з професійної правничої допомоги у розмірі 12 175,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №752/14215/24 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно отриманих коштів. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2025 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Повідомляє, що між Адвокатом Тонояном А.К. та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги №13/24-05 від 13.05.2024 року. 01 липня 2024 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №13/24-05 від 13.05.2024 року, на підставі якої встановлено перелік послуг. Відповідно до п. 2, 2.1 Сторони домовились, що вартість послуг за даною Додатковою угодою становить: в суді першої інстанції - 12 175,00 грн, [PERSON] здійснила оплату наданих їй послуг в повному обсязі. Від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» Кобзаренко Д.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату заявленої правової допомоги до 2 000,00 грн. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідач вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, що складає 12175,00 грн, - не підлягає задоволенню, оскільки зазначені в ньому вимоги є непідтвердженими та неспівмірними. Справа розглядалась в порядку спрощеного провадження в зв`язку з її малозначністю. Малозначність та типовість справи свідчить про те, що вона не є складною і не потребує виконання великого об`єму робіт від адвоката. На виконання робіт по даній справі адвокатом не витрачено багато часу, що підтверджується матеріалами справи. Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин другої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновків про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року у справі №752/14215/24 позов [PERSON] до ТОВ «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно отриманих коштів - задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 25073, за яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 389210 від 24 вересня 2019 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 11 023,39 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2 268,82 грн. Із матеріалів справи вбачається, що стороною позивача у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України в позовній заяві зазначено, що докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу будуть подані в строки, передбачені законом після ухвалення рішення судом. Заява про розподіл судових витрат надійшла до суду в передбачений процесуальним законом строк. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Судом встановлено, що між адвокатом Тонояном А.К. та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги №13/24-05 від 13 травня 2024 року. Згідно розділу І договору предметом договору є, зокрема: надання юридичних послуг та правничої допомоги; надання консультаційних послуг; здійснення представництва інтересів Клієнта в усіх судах (загальних, господарських, адміністративних), в усіх інстанціях, органах державної виконавчої служби та інших державних органах; представництво інтересів Клієнта в усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, в тому числі в митних, податкових органах, а також усіх судових установах з усіма правами наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом подачі позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, відзиву позову, зміни предмету позову, отримувати копії судових рішень та інших актів, знайомитися з матеріалами судових справ, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь в дослідженні доказів, заявляти клопотання та відводи, давати усні і письмові пояснення суду, викладати свої доводи і розуміння з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, подачі клопотань, подачі виконавчого листа до стягнення, здійснювати ділове листування; надання інших юридичних послуг не заборонених діючим законодавством України. При цьому, договору визначено, що конкретний перелік юридичних послуг, їх вартість, строки виконання та порядок оплати можуть визначатися Сторонами в Додаткових угодах, які після їх підписання є невід`ємною частиною цього Договору. 01 липня 2024 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №13/24-05 від 13 травня 2024 року, на підставі якої встановлено перелік послуг, а саме: пункт 1. Додаткової угоди Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в суді першої інстанції (Голосіївського районний суд м. Києва) у спорі про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 25073. Відповідно до п. 2, 2.1 додаткової угоди Сторони домовились, що вартість послуг за даною Додатковою угодою становить: в суді першої інстанції - 12 175,00 грн. Детальний опис наданих послуг, а також час та їх вартість буде вказаний в Акті виконаних послуг. 19 липня 2024 року між Сторонами договору було підписано Акт виконаних послуг за договором про надання правничої допомоги №13/24-05 від 13 травня 2024 року та Додаткової угоди №1 від 01 липня 2024 року. 25 липня 2024 року [PERSON] здійснило оплату згідно вищезазначеного акту у сумі 12 175,00 грн, про що надано платіжну інструкцію від 25 липня 2024 року. Враховуючи викладене, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, та подання стороною відповідача заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, а також оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог представника позивача шляхом ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial