Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

31 грудня 2024 року заступник керівника Вараської окружної прокуратури звернувся в суд з позовом, у якому просив усунути перешкоди у здійсненні Локницькою територіальною громадою в особі Локницької сільської ради права користування та розпорядження, шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0871 га та зобов`язанням відповідача повернути цю земельну ділянку Локницькій сільській раді. В позовній заяві вказував, що 01.10.2018 року третій особі без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненські області за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність надано земельну ділянку площею 0,0871 га для індивідуального садівництва із земель водного фонду у межах прибережної захисної смуги озера Омит, розташованого на території Локницької сільської ради. 21.04.2021\~ року [PERSON] відчужила вказану земельну ділянку на користь [PERSON] на підставі договору дарування. Прокурор, покликаючись на те, що такі землі в силу закону не можуть передаватися у приватну власність, оскільки прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, приватний власник на цих територіях виключається. Вимогу прокурора усунути допущені порушення Локницька сільська рада не виконала, державну реєстрацію [PERSON] на земельну ділянку не скасувала, земельну ділянку не витребувала, а тому з даним позовом в інтересах держави в особі Локницької сільської ради звернувся прокурор. В судовому засіданні прокурор Полюхович Ф.В. вимоги позову підтримав і просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином про що свідчить виклик, здійснений через офіційний веб-портал Судової влади України. Відзиву не подав. У відповідності до ч. 1\~ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Прокурор не заперечував проти винесення заочного рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 1872 від 07 серпня 2018 року затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.0871 гектара (кадастровий номер 5622284800:05:000:0218) для індивідуального садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Омитської сільської ради Зарічненського району Рівненської області. \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного наказу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 01.10.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0871 га, кадастровий номер 5622284800:05:000:0218 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43322660 від 03.10.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1658898056222). 21.04.2021 року [PERSON] відчужила вищевкащзану земельну ділянку на користь [PERSON] на підставі договору дарування (серія та номер: 980, виданий 21.04.2021, видавник: Деренько Р. І. приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області). Вказані відомості 21.04.2021 року внесено до Реєстру речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57784094 від 21.04.2021). А тому, право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером 5622284800:05:000:0218 набув відповідач [PERSON] 02 лютого 2024 року прокурором було внесено відомості в ЄРДР за № 42024185550000006 за ч. 1\~ст.\~358\~КК України за фактом внесення неправдивих відомостей до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передання їх у власність, а саме, щодо відсутності на земельних ділянках прибережної захисної смуги. В ході досудового розслідування було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 5622284800:05:000:0218 розташована у прибережній захисній смузі водного об`єкта. Вказані обстивини підтверджується дослідженими в ході судового розгляду протоколом огляду від 05 лютого 2024 року земельних ділянок, які знаходяться поблизу села Омит Вараського району, схемою розташування земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Згідно ст.\~3\~Земельного кодексу\~України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~84\~Земельного кодексу\~України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать у т. ч. землі водного фонду. Згідно із ст.\~60\~Земельного кодексу\~України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Відповідно до ст.\~58\~Земельного кодексу\~України до земельного водного фонду належать земельні ділянки, в тому числі зайняті прибережними захисними смугами. Згідно із ст.\~61\~Земельного кодексу\~України та ст. 89 Водного кодексу України\~встановлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель, садівництво та городництво. Відповідно до\~ст. 20 Земельного кодексу України\~встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Виходячи із вищевикладених норм законодавства та аналізуючи положення\~ст. 122 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) органом, який наділений повноваженнями розпоряджатись землями водного фонду на території Вараського (Зарічненського) району у порядку, передбаченому\~Земельним кодексом України, була Зарічненська районна державна адміністрація. Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Згідно норм\~ст. 22 Земельного кодексу України\~передбачено, що для ведення садівництва передаються у власність громадян виключно землі сільськогосподарського призначення, а не землі водного фонду. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У п. 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 зроблено висновок, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням\~Земельного кодексу України\~та\~Водного кодексу України\~треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (п. 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13, п. 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-2, п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, п. 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року п. 96 у справі № 487/10132/14-ц, п. 46 постанови Великої Палати Верховного суду від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц). В силу ч. 2\~ст. 60 Земельного кодексу України, ч. 2\~ст. 88 Водного кодексу України\~прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари\~25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари\~50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер\~100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах, законодавчо визначеної статтею 88 Водного кодексу України, стометрової прибережної захисної смуги озера Омит. До земель водного фонду України, серед інших категорій, належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм (п. б) ч. 1 ст. 58 ЗК України, абз. 3 ч. 1 ст. 4 ВК України). Відповідно до ч. 4\~ст. 84 Земельного кодексу України, землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, визначених цим Кодексом. Випадки передачі земель водного фонду у приватну власність громадян, унормовано ч. 2\~ст. 59 Земельного кодексу України\~та не розповсюджується на передачу у приватну власність земельних ділянок прибережних захисних смуг. Таким чином надання відповідачу у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у\~ст. 59 ЗК України, суперечить нормам статей\~83,\~84\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а в силу ч. 2\~ст. 152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Втручання держави у право власності [PERSON] , є виправданим, оскільки порушення чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Недотримання такого порядку тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі. Повернення на користь держави спірної земельної ділянки із кадастровим номером 5622284800:05:000:0218, яка на даний час належить на праві власності [PERSON] , відповідає критерію законності: воно здійснюється на підставі норм\~статті 152 Земельного кодексу України, статті 391 Цивільного кодексу України\~в зв`язку з порушенням органом виконавчої влади вимог Водного кодексу\~України та\~Земельного кодексу України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційні тексти зазначених нормативно-правових актів в актуальному стані є публічними та загальнодоступними. Зайняття [PERSON] , земельної ділянки водного фонду з порушенням норм Земельного кодексу\~України та Водного кодексу України\~треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, а тому спірна земельна ділянка із кадастровим номером 5622284800:05:000:0218, яка на даний час належить на праві власності [PERSON] , має бути повернута Локницькій сільській раді, як законному розпоряднику земель даної категорії. З урахування встановлених обставин, суд рахує, що позов підлагає до задовольння. Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7267,20 грн (а.с.53) слід покласти на відповідача за правилами ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved