Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Процедура (рух справи) : У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 06 липня 2002 року Світловодським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №138. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 06 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що дійсно між ним та відповідачем 06 липня 2002 року було зареєстровано шлюб. В обґрунтуванні позову посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери і погляди на цінності сімейних відносин. Спільного господарства сторони не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Від шлюбу сторони спільну дитину, яка на даний час вже є повнолітньою. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 06\~липня 2002\~року Світловодським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~в Олександрійському\~районі Кіровоградської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~актовий запис\~№138, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 27.09.2024. З позову [PERSON] слідує, що на даний час шлюбні відносини з відповідачем припинено, збереження шлюбу не можливе. Відповідач без поважних причин в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, та не спростовані. Оцінка суду (джерела права): У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. В силу ст.112 СК України, - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Висновок суду: Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Суд зазначає, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проте, з письмової заяви позивача вбачається, що сторони не мають наміру зберегти шлюб та сім`ю, яка фактично розпалася. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, сім`ю зберегти сторони не бажають, вжиті судом заходи виявилися безрезультативними, отже, сім`я та шлюб фактично розпалися, а тому позов слід задовольнити, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved