Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» в особі представника\~адвоката Дорошенко М.А. через підсистему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №26203000404376 від 31.01.2019 року в сумі 13632.97 гривень та за кредитним договором №22039000101290 від 17.12.2018 року в сумі 38973.22 гривень. Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7570,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що 31.01.2019 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №26203000404376, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 29.01.2021. 17.12.2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22039000101290 у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 17.12.2023. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за вказаними кредитними договорами. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду сума заборгованості за Кредитним договором №26203000404376 становить: - 13382.94 гривень, яка складається з: - суми боргу по тілу кредиту 6077,97 гривень, - суми боргу по відсоткам 6704,97 гривень та боргу по комісії 600 гривень, за кредитним договором №22039000101290 сума заборгованості становить: - 37889,21 гривень, яка складається з: - суми боргу по тілу кредиту становить 26351,64 гривень, - суми боргу по відсоткам 6704,97гривень; - борг по комісії 10765,8 гривень. Посилався, що на момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитними договорами [PERSON] не виконано ані первісному кредитору, ані новому, у зв`язку з чим наявна заборгованість у вказаному розмірі. Посилався, що відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Зазначив, що відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за Кредитним договором 26203000404376, що становить 34,97 гривень, та суму боргу з урахуванням індексу інфляції, що становить 215,06 гривень, суму боргу з урахуванням 3% річних за Кредитним договором 22039000101290, що становить 151,61 гривень, та суму боргу з урахуванням індексу інфляції, що становить 932,40 гривень. Посилався, що заборгованість відповідача, враховуючи санкції\~ст.\~625\~ЦК України за Кредитним договором № 26203000404376 від 31.01.2019 становить 13632.97 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 6077,97 гривень, простроченої заборгованості по відсоткам 6704,97 гривень, простроченої заборгованості по комісії 600 гривень, збитків від інфляції 215.06 гривень та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 34.97 гривень, за кредитним договором №22039000101290 від 17.12.2018 становить 38973.22 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 26351,64 гривень, простроченої заборгованості по відсоткам 771,77 гривень, простроченої заборгованості по комісії 10765,8 гривень, збитків від інфляції 932.4 гривень та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 151.61гривень. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів за кредитним договором № 26203000404376 від 31.01.2019 утворилась заборгованість в сумі 13\~632,97 гривень, за кредитним договором №22039000101290 від 17.12.2018 - 38973.22 гривень. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача в позові просив розглядати справу за його відсутністю, а також проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач по справі повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно із вимог ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а також клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, \~всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 грудня 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22039000101290, відповідно до умов якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. За цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на таких умовах: сума кредиту 31 000,00 гривень, строк кредитування\~60 місяців, кінцева дата повернення кредиту\~17 грудня 2023 року, цільове призначення - на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту, процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у такому розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. 31 січня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №26203000404376, відповідно до умов якого банк здійснює кредитне\~обслуговування поточного\~рахунку Клієнта\~№ [NUMBER] ,\~відкритого в\~Банку,\~ операції\~за яким\~можуть здійснюватися\~з використанням\~електронного платіжного\~засобу \~шляхом встановлення\~ліміту Кредитної\~лінії у\~вигляді відкличної\~відновлюваної кредитної\~лінії без\~забезпечення \~з метою\~проведення платежів\~за товари\~та послуги\~понад суми\~власних коштів\~Клієнта на\~Рахунку. Кредитне обслуговування\~Рахунку здійснюється\~на наступних\~умовах: ліміт кредитної\~лінії на\~дату укладання\~цього Договору\~становить -\~6200.0\~(шість\~тисяч двісті\~гривень 00\~копійок)\~грн.,\~та протягом\~дії цього\~Договору може\~бути змінений\~Банком в\~порядку визначеному\~в УДБО,\~при цьому\~максимальний ліміт\~кредитної лінії\~не може\~перевищувати -1\~000\~000.00\~грн., строк дії\~кредитного ліміту\~-\~12\~місяців з\~дати встановлення\~кредитного ліміту.\~Якщо не\~пізніше ніж\~за 30\~(тридцять)\~календарних днів\~до закінчення\~строку дії\~кредитного ліміту\~жодна із\~Сторін в\~установленому в\~УДБО порядку\~не заявить\~про припинення\~строку дії\~Кредитного ліміту,\~строк дії\~Кредитного ліміту\~продовжується на\~той же\~строк і\~на тих\~же умовах,\~що визначені\~в цьому\~Договорі.\~Подовження строку\~дії Кредитної\~лінії може\~здійснювати необмежену\~кількість разів. Процентна ставка\~за користування\~Кредитом є\~фіксованою та\~нараховується у\~наступному розмірі:\~на строкову\~заборгованість за\~Кредитом:\~48,00%\~річних:\~на прострочену\~заборгованість за\~Кредитом:\~56%\~річних.\~Пільговий період:\~64\~днів.\~Розмір процентної\~ставки протягом\~пільгового періоду\~складає -\~0.01%\~річних. Реальна річна процентна ставка за Кредитом становить 58.89%. Після підписання Кредитних договорів відповідач [PERSON] власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідних зобов`язань, а саме: повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитних договорів. Отже, при укладанні Кредитних договорів АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами Кредитних договорів, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначених розмірах зі сплатою певних відсотків за коритсування крдитними коштами. Відповідно до витягів з Реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/2021від 15.12.2021\~ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22039000101290 від 17.12.2018\~в загальному розмірі 37 889,21 грн. та №26203000404376 від 31.01.2019\~в загальному розмірі 13 382,94 грн. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №22039000101290 від 17.12.2018\~та довідки ТОВ «Цикл Фінанс» від 13.12.2024\~загальна заборгованість станом на 13.12.2024 складає 37\~889,21 грн., яка складається з: залишку простроченого кредиту 26\~351,64 грн., залишок прострочених відсотків \~771,77 грн., залишок прострочених комісій 10 765,80 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №26203000404376 від 31.01.2019\~та довідки ТОВ «Цикл Фінанс» від 13.12.2024\~загальна заборгованість станом на 13.12.2024 загальна заборгованість складає 13 382,94 грн., яка складається з: залишок простроченого кредиту 6077,97 грн., залишок прострочених відсотків 6704,97 грн., залишок прострочених комісій -\~600\~грн. Згідно з правовими висновками, наведеними в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021\~у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. З випискок по картковим рахункам відповідача вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами та сплачувала відсотки за користування кредитними коштами. Відповідно до частин першої та другої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України \~ \~ \~ \~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зіст. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першоїстатті 598 ЦК Українизобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно дост. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1статті 527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Відповіднодо вимог\~статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Правилами статті 610\~ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2 статті 612\~ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбаченоположеннями\~статті 629 ЦК України. У договорі №22039000101290, укладеному 17.12.2018\~та у договорі №26203000404376,\~укладеному 31.01.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , визначені всі суттєві умови кредитних договорів щодо виду послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Як убачається з матеріалів справи, свої зобов`язання АТ «Банк Кредит Дніпро» перед відповідачем виконав, перерахував відповідачу обумовлені кредитним договором кошти. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018\~в розмірі 27 123,41 грн., яка складається з: залишку простроченого кредиту 26\~351,64 грн., залишок прострочених відсотків \~771,77 грн. та за Кредитним договором №26203000404376 від 31.01.2019\~в розмірі 12 782,94 грн., яка складається з: залишок простроченого кредиту 6077,97 грн., залишок прострочених відсотків 6704,97 грн. На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Згідно з вимогами\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «Цикл Фінанс» від АТ «Банк Кредит Дніпро» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року. Правилами\~ст. 514 ЦК Україниу нормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018\~в розмірі 27 123,41 грн., яка складається з: залишку простроченого кредиту 26\~351,64 грн., залишок прострочених відсотків \~771,77 грн. та за Кредитним договором №26203000404376 від 31.01.2019\~в розмірі 12 782,94 грн., яка складається з: залишок простроченого кредиту 6077,97 грн., залишок прострочених відсотків 6704,97 грн, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 10 765,80 грн. за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018\~та комісії у розмірі\~600\~грн. за кредитним договором № 26203000404376 від 31.01.2019, то суд зважає на таке. Згідно з абз. 3 ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.\~1\~та ч. 2 ст.\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Як уже зазначалося судом вище, умовами укладених між сторонами договорів встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня\~2007\~року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, при цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит. Більш того, матеріали справи не містять і приблизного переліку послуг, які надаються банком. Тобто, відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію. Окрім того, суд звертає увагу, що в кредитному договорі № 26203000404376 від 31.01.2019 взагалі не передбачена слата позичальником комісії банку. Ураховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.2 кредитного договору №2039000101290 від 17.12.2018 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, є нікчемними. Частиною четвертою статті 42\~Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннямич. 1\~ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3\~ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано положеннями ч.3 ст.13\~ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Правилами ч. 1, ч. 2\~ст. 228 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин. Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами. З огляду на вказане вище, положення кредитного договору №2039000101290 від 17.12.2018 про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в період сплати (пункт 1.2 Договору) суперечать положенням ч. 1, ч. 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 10 765,80 грн. за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018\~та у розмірі\~600\~грн. за кредитним договором № 26203000404376 від 31.01.2019, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі №489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену\~ст. 625 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц. У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018, позивачем нараховано інфляційні втрати за період з 15.12.2021\~року по 23.02.2022\~року, що відповідно до наданого позивачем розрахунку становить\~932,4 грн та три відсотки річних від простроченої суми - у розмірі 151,61 грн за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022. До того ж, у зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 26203000404376 від 31.01.2019, позивачем нараховано інфляційні втрати за період з 15.12.2021\~року по 23.02.2022\~року, що відповідно до наданого позивачем розрахунку становить\~215,06 грн та три відсотки річних від простроченої суми - у розмірі 34,97 грн за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022. Враховуючи, що відповідач грошове зобов`язання за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018 та кредитним договором № 26203000404376 від 31.01.2019\~не виконав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3 % річних за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022. Нарахування трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання здійснюється за формулою: Проценти = С (сума боргу) х 3 % (процентна ставка): 365 (кількість днів у році) х Д (кількість днів). За кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018 сума заборгованості відповідача [PERSON] за тілом кредиту перед позивачем становить 26 351,64 гривень, кількість днів прострочення за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022\~становить 70 календарних днів, відтак 3 % річних становитиме 151,61гривень ((26 351,64 * 3%) : 100 : 365 х 70 = 151,61). За кредитним договором №26203000404376 від 31.01.2019 сума заборгованості відповідача [PERSON] за тілом кредиту перед позивачем становить 6077,97 гривень, кількість днів прострочення за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022\~становить 70 календарних днів, відтак 3 % річних становитиме 34,97 гривень ((6077,97 * 3%) : 100 : 365 х 70 = 34,97). Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Цикл Фінанс» 3 % річних за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018 за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022\~у сумі 151,61 гривень та за кредитним договором №26203000404376 від 31.01.2019 за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022\~у сумі 34,97, тобто в межах пред`явлених позивачем позовних вимог. За правилами\~ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Згідно з розрахунком, наданим позивачем та перевіреним судом, загальний розмір збитків від інфляції за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018 за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022\~становить\~932,40 грн. та за кредитним договором №26203000404376 від 31.01.2019\~за період з 15.12.2021\~по 23.02.2022\~становить\~215,06 грн. Правильність нарахування позивачем інфляційних втрат судом перевірено. Як це унормовано положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, Відтак, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» в частині стягнення з відповідача [PERSON] , інфляційних втрат за кредитним договором №2039000101290 від 17.12.2018 у розмірі\~932,40 грн. та 3 % річних у розмірі 151,61 грн., а також інфляційних втрат за кредитним договором №26203000404376 від 31.01.2019\~\~у розмірі\~215,06 грн. та 3% річних у розмірі 34,97 грн. є такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Згідно з платіжною інструкцією №7353 від 16.12.2024 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 78,39%, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1618,40 гривень (2422,40 : 100 х 78,39 = 1 898,60). Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7570,00 гривень. Так, судом встановлено, що між адвокатом Дорошенко М.А. та ТОВ «Цикл Фінанс» 16 травня 2023 року укладено договір про надання правничої допомоги №16/05. Згідно з п. 1.1 договору про надання правничої допомоги адвокат зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати клієнту правову допомогу за його запитом, а клієнт зобов`язується оплатити надані ним послуги. Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг за надання правничої допомоги визначається сторонами у додатку №1 до цього договору. Як убачається з п. 2 Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року відповідно до договору про надання правничої допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року за надану професійну правничу допомогу, складеного адвокатом, вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати. Відповідно до рахунку-фактури №604 від 13.12.2024, виписаного адвокатом Дорошенко М.А., плата за послуги адвоката становить: 3028,00 гривень\~зустріч з представником ТОВ «Цикл Фінанс», консультація та ознайомлення з матеріалами справи; 4542,00\~підготовка позовної заяви та додатків до неї; усього\~7570,00 гривень. Згідно з платіжною інструкцією №7250 від 13.12.2024 ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало на користь адвоката Дорошенко М.А. суму в розмірі 7570,00 гривень як оплату за надання юридичних послуг згідно з рахунком-фактури №604 від 13.12.2024. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як це унормовано вимогами ч. 5\~ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями ч. 3ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 8 ст.141ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогамист. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. З огляду на викладене вище, можна дійти висновку, щоЦПК України унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Водночас, суд зважає на те, що правилами ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В розумінні п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 78,39% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5934,12 гривень (7570 х 78,39% : 100% = 5934,12). На підставі викладеного,

Outcome: partial