Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Представник Публічного Акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» (місто Київ, вул.. Здолбунівська, 7Д) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), про відшкодування шкоди. Ціна позову - 26707,33 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.11.2023 року між [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АТ/4674602),згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортногт засобу "ВАЗ 2115", державний номерний знак [NUMBER] . 08.11.2023 р. о 14 год 45 хв. в м. Києві (вул. Гната Хоткевича, 1-А) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: "Audi Q8" державний номерний знак [NUMBER] та "ВАЗ2115" державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 10.11.2023 до ПАТ "НАСК "Оранта" із заявою звернувся страхувальник з приводу виплати страхового відшкодування, у зв`язку із дорожньо - транспортною пригодою, яка є страховим випадком до умов договору страхування. Оскільки цивільно - правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу "ВАЗ 2115" [NUMBER] була застрахована в ПАТ « НАСК» «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатило за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі -26707,33 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/16908/23 - вищезгадана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Крім того, відповідач керуючи транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння. ПАТ «НАСК» «Оранта» вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. 29.02.2024 року ПАТ « НАСК» «Оранта» звернувся до відповідача з регресною вимогою(претензією) (вих. №08-03-14/2383). 01.07.2024 року ПАТ « НАСК» «Оранта» звернувся до відповідача із досудовим попередженням (вих №08-03-14/7431). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та відзив до суду не надходило. Відповідач [PERSON] у справі належним чином повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції суду рекомендованим листом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.11.2023 року між [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АТ/4674602),згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортногт засобу "ВАЗ 2115", державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/16908/23 від 18.12.2023 року [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 130 ч.1 КУпАП. Згідно ст.36 КУпАП накдадено стягнення на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керуіання транспортними засобами на строк один рік. Вказана постанова набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З письмових матеріалів справи вбачається, що 10.11.2023 року ПАТ «НАСК» «Оранта» із заявою звернувся страхувальник з приводу виплати страхового відшкодування, у зв`язку із дорожньо - транспортною пригодою, яка є страховим випадком до умов договору страхування. ПАТ « НАСК» «Оранта», виходячи з розрахунку страхового відшкодування від 02.01.2024 року, на підставі договору страхування №АТ4674602 від 04.11.2023 року, розраховано суму страхового відшкодування в розмірі - 26707,33 грн. Згідно копії платіжної інструкції №1653 від 10.01.2024 року, позивач виплатив потерпілій [PERSON] зазначену шкоду в межах ліміту відповідальності, тобто в розмірі 26707,33 грн. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] , як водія винного в ДТП, була застрахована в ПАТ ПАТ « НАСК» «Оранта» відповідно до полісу №АТ/4674602 від 04.11.2023 року. 29.02.2024 року ПАТ « НАСК» «Оранта» звернувся до відповідача з регресною вимогою(претензією) (вих. №08-03-14/2383). 01.07.2024 року ПАТ « НАСК» «Оранта» звернувся до відповідача із досудовим попередженням (вих №08-03-14/7431). Але, станом на день винесення рішення відповідач не сплатив залишок суми страхового відшкодування в розмірі 26707 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із статтею 29 наведеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Стаття 30 цього Закону регламентує порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу. У відповідності до вимог пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на такі обставини, враховуючи, що після ДТП відповідач самовільно залишив місце події, а позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 22, 29 зазначеного Закону, за відсутності доказів про протилежне, з відповідача на користь позивача в порядку регресу належить стягнути суму в розмірі 26707,33 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved