Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

11.07.2024 АТ «Облтеплокомуненерго» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2012 по 31.05.2024 в сумі 88\~358,01 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2018 по 31.05.2024 в сумі 7\~559,09 грн, а також заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 у сумі 580,75 грн та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 у сумі 265,85 грн. У обґрунтування позовних вимог позивач указує на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та користується послугами АТ «Облтеплокомуненерго», але оплату за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води не здійснює, у зв`язку з чим утворилась зазначена в позові заборгованість. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.08.2024. 12.08.2024 розгляд справи відкладено на 16.10.2024 у зв`язку з неявкою сторін. 16.10.2024 розгляд справи відкладено на 01.11.2024 у зв`язку з витребуванням інформації. 01.11.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Супруна О.П. у відпустці; судове засідання відкладено на 20.12.2024. 11.11.2024 відповідач засобами поштового зв`язку подав відзив, у якому позов визнав частково. Зазначив, що згідно з розрахунками позивача, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії виникла з 01.12.2012, з постачання гарячої води виникла з 01.11.2018. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено 12.03.2020 на всій території України карантин. У пункті 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені, зокрема, для застосування позовної давності продовжуються на строк дії карантину як для учасників справи, так і для суду. До 2020 року позивач мав можливість звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, однак не зробив цього, у зв`язку з чим заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 88\~358,01 грн період з грудня 2012 року до липня 2021 року та за послуги з постачання гарячої води в сумі 7\~559,09 грн за період з листопада 2018 року до липня 2021 року не підлягає стягненню у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, про поважність причин пропуску яких позивач не зазначив. Також, подання до суду заяви про видачу судового наказу не перериває перебіг строку позовної давності. 20.12.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.01.2025 у зв`язку з витребуванням документів. 21.01.2025 розгляд справи відкладено на 24.02.2025 у зв`язку з клопотанням відповідача. 24.02.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 18.03.2025 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач та його представник позов визнали частково. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено,\~що АТ «Облтеплокомуненерго» є теплопостачальною організацією та виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить Інформація з Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна від\~16.10.2024\~№ 399477441 (а.с. 44). Будинок [ADDRESS] підключений до об`єднаної системи централізованого опалення та гарячого водопостачання, обладнаний комерційними приладами обліку теплової енергії та гарячої води, що підтверджується переліком житлових будинків, у яких АТ «Облтеплокомуненерго» надає послуги з централізованого постачання теплової енергії та гарячої води (а.с. 17, 17а). Таким чином, відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, проте в установлений законодавством строк припинив своєчасно і в повному обсязі здійснювати плату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2012 по 31.05.2024 в сумі 88\~358,01 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2018 по 31.05.2024 в сумі 7\~559,09 грн, а також заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 у сумі 580,75 грн та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 у сумі 265,85 грн, що підтверджується розрахунками суми боргу (а.с. 11-16). 27.12.2019 Деснянським районним\~судом м.\~Чернігова було\~видано судовий\~наказ № 750/14338/19,\~яким стягнуто\~з [PERSON] \~на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення за\~період з\~01.01.2017 до\~30.09.2019 в\~сумі 25 471 грн 41 коп., заборгованість за послуги з\~централізованого постачання гарячої води за\~період з\~01.10.2017 до\~30.09.2019 в\~сумі 1 113 грн\~32\~коп.,\~втрати від інфляційних процесів в сумі 1\~230 грн 42 коп., три відсотки річних в сумі 367 грн 63 коп., а\~також 192 грн 10 коп. у відшкодування судового збору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2020 судовий наказ № 750/14338/19 скасовано (а.с. 8). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до вимог якого комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону до комунальних послуг належить, зокрема, централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води. За приписами частини першої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, зокрема, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень частин 5,7 статті 21 зазначеного Закону України ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та вимогами Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктами 32, 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, визначено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Плата виконавцю\~за індивідуальним\~договором про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та\~Методики розподілу,\~що розраховується\~виходячи з\~розміру затвердженого\~уповноваженим органом\~тарифу та\~обсягу її\~споживання; плати\~за абонентське\~обслуговування,\~визначеної виконавцем,\~розмір якої\~не може\~перевищувати граничного\~розміру,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України; плати\~за технічне\~обслуговування та\~поточний ремонт\~внутрішньобудинкових систем\~багатоквартирного будинку,\~що забезпечують\~надання відповідної\~послуги,\~що визначається\~окремим договором\~між виконавцем\~та співвласниками\~багатоквартирного будинку. Плата\~за послугу,\~абонентське обслуговування\~та плата\~за обслуговування,\~поточний ремонт\~внутрішньобудинкової системи\~теплопостачання багатоквартирного\~будинку вноситься\~споживачем виконавцю\~щомісяця однієї\~сумою в\~порядку та\~розмірах,\~визначених договором.\~При цьому\~виконавець забезпечує\~деталізацію інформації\~щодо структури\~плати у\~рахунках споживачів. У разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених\~частиною першою\~статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Докази на підтвердження договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг відсутні. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно пункту 2 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. 01.10.2021 на виконання вимог абзацу 2 частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» АТ «Облтеплокомуненерго» було опубліковано на офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, згідно з пунктами 1 яких вони є публічними договорами приєднання, укладеним з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Положеннями пунктів 2 Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води визначено, що ці договори набувають чинності після 30 днів з моменту розміщення їх на веб-сайті виконавця. Рішеннями виконавчого комітету Чернігівської міської ради встановлені тарифи на теплову енергію та гарячу воду, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб бюджетних установ, релігійних організацій, інших споживачів. Наказами голови правління АТ «Облтеплокомуненерго» від 28.10.2021 № 335, від 01.11.2022 № 377 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, що надаються споживачам АТ «ОТКЕ». Відповідач [PERSON] є споживачем комунальних послуг, які надаються АТ «Облтеплокомуненерго» за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку суми боргу у нього наявна заборгованість за період з 01.12.2012 по 31.05.2024 в сумі 88\~358,01 грн за послуги з постачання теплової енергії, заборгованість за період з 01.11.2018 по 31.05.2024 в сумі 7\~559,09 грн за послуги з централізованого постачання гарячої води, а також заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 у сумі 580,75 грн та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 у сумі 265,85 грн (а.с. 11-16). Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач за надані послуги не розраховувався, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а також заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії та гарячої води, що підтверджується розрахунками суми боргу. Водночас, відповідач заявив про застосування строків позовної давності. За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 ЦК України). При цьому, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» Строк карантину неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Тобто, карантин в Україні безперервно діяв у період з 12.03.2020 до 30.06.2023. Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Законом України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Тобто, воєнний стан був введений 24.02.2022 і триває на даний час. Як уже зазначалося, згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, і Правилами передбачається, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Отже, кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежам. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості: за послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії, яка утворилася з 01.12.2012; за послуги з постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води, яка утворилася з 01.11.2018, а також заборгованості за абонентське обслуговування, яка утворилася з 01.11.2021. Із урахуванням положень статті 257 ЦК України позивач вправі був звернутися до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права з вимогами про стягнення заборгованості, яка утворилася з 01.12.2012, у строк не пізніше 01.12.2015, заборгованості, яка утворилася з 01.11.2018, у строк не пізніше 01.11.2021, а заборгованості, яка утворилася з 01.11.2021 у строк не пізніше 01.11.2024, а позов подано 11.07.2024. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06.05.2021 у справі № 903/323/20. Ураховуючи, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України зміни набули чинності з 02.04.2020, відповідно строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02.04.2017 не завершився, не є пропущеним. Із урахуванням пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 212/10834/21. Закон № 540-ІХ передбачив, що моментом, з якого продовжується позовна давність (у тому числі передбачена статтями 257, 258 ЦК України), є запровадження карантину відповідно до Постанови № 211, тобто 12.03.2020. А тому у разі, якщо сплив позовної давності мав би настати з 12.03.2020, а позивач звернувся до суду після цього моменту, але до закінчення карантину, позовна давність не може вважатись пропущеною, а суд не має підстав для застосування статті 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності). Така позиція наведена в постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 914/1560/20. Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» містить пряму вказівку на продовження позовної давності на строк дії карантину, який відповідно до Постанови № 211 починається саме з 12.03.2020. Крім того, з 24.02.2022 і по теперішній час триває воєнний стан, на період дії якого також продовжено, зокрема, і строки позовної давності. Ураховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності, тобто з березня 2017 року. У той же час, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка утворилася з 01.12.2012 до 01.03.2017 в сумі 9\~592,14 грн відсутні, у зв`язку зі спливом позовної давності. Доводи відповідача про те, що умовою поновлення строку позовної давності з березня 2017 року є поважність причин його пропуску, суд відхиляє, оскільки перебіг позовної давності вищевказаними законами продовжений у зв`язку з карантином та воєнним станом і не потребує поновлення. Також є неспроможними і доводи відповідача про його неодноразові звернення до позивача про відключення від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, оскільки ця обставина не є достатньою для звільнення від уже існуючої заборгованості. До того ж, рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 11.02.2025 № 93 [PERSON] відмовлено у відключенні його квартири від цих послуг. За таких обставин, ураховуючи, що відповідач не здійснював оплату наданих позивачем послуг, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані позивачем послуги в межах строку позовної давності, а тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог (90,08%). Ураховуючи викладене,

Outcome: partial