Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

на адресу суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент - Профіт Плюс» до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про виселення, у якому просить суд: стягнути з відповідачів на користь позивача 2 409 222 грн та виселити останніх із квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Рент - Профіт Плюс» є власником чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] . Право власності товариства на вказане майно зареєстровано в реєстрі прав 03.06.2021 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2375649880000). 04.02.2022 між позивачем та відповідачами укладено договір оренди житла № Л-0-10 -1 та Акт приймання - передачі від 04.02.2022, відповідно до якого відповідачам у тимчасове платне користування було передано квартиру за вказаною адресою на умовах сплати щомісячної орендної плати у розмірі еквівалентній 2 000 доларів США до 5 числа кожного місяця. Однак, протягом дії договору відповідачі неналежним чином виконують зобов`язання щодо сплати орендної плати, у зв`язку із чим станом на 04.06.2024 заборгованість з орендної плати складає 2 409 222,00 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачами положень договору оренди щодо сплати орендної плати, відповідно до положень п. 7.4 та п. 7.6 договору оренди позивач розірвав договір в односторонньому порядку з 05.06.2024, про що направив письмове повідомлення відповідачам із вимогою до відповідачів про звільнення квартири у строк, визначений п. 5.2 договору. Водночас, відповідачі на даний час квартиру не звільнили. За таких обставин позивач вказує, що дії відповідачів є недобросовісними та зловживання матеріальним правом, відповідачі без законних підстав, всупереч правам власника нерухомого майна, перешкоджають йому володіти і вільно користуватися належним йому на праві власності майном, що призводить до порушення його права власності у розумінні ст.ст. 319, 321, 384 ЦК України. Ухвалою від 18.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у ньому, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачі відзиву на позов не подали, в судове засідання жодного разу не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Поштова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження, а також судові повістки, що направлялися за адресою місця реєстрації відповідачів, поверталися до суду неврученими з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, суд вважає повідомлення відповідачів про розгляд даної справи належним. Так, у встановлений судом строк відповідачами відзиву на позовну заяву подано не було. Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідачів на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити позицію останніх щодо предмету спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів із ухваленням заочного рішення. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що ТОВ «Рент - Профіт Плюс» з 03.06.2021 належить на праві власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259740591 від 03.06.2021. При цьому, судом установлено, що 04.02.2022 між позивачем як наймодавцем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] як наймачами укладено договір найму (оренди) житла № Л-0-10-1, відповідно до умов якого наймачі отримали у тимчасове, платне користування чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Акт прийому - передачі нерухомого майна в оренду від 04.02.2022 підтверджує фактичну передачу майна відповідачам. За умовами договору найму, за користування квартирою наймач щомісячно сплачує наймодавцю плату, еквівалентну 2 000 доларів США щомісячно до 5 числа місяця (п.п. 4.1, 4.2 Договору). Строк дії договору обумовлено п. 7.1 Договору, а саме до 04.03.2022 (з можливістю продовження договору) та дає можливість першочергового придбання цієї квартири за домовленістю сторін. За змістом п. 7.3 договору він вважається розірваним достроково на вимогу однієї із сторін у разі, коли така сторона попередить іншу заздалегідь (не менше двох тижнів). Також можливість розірвання договору узгоджена сторонами у п. 7.4 Договору за умови порушення строків і порядку сплати сум, передбачених п. 4 договору більше ніж на 1 день без попереднього повідомлення наймача. Матеріалами справи підтверджується сплата орендних платежів у загальному розмірі 141 427,90 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером №0000000004 від 09.02.2022 та платіжними інструкціями № 21Т004ТZЕ від 28.01.2024 та № 21Т004ТXD від 15.01.2024. Водночас, як вбачається, зокрема, із розрахунку позивача, за час користування орендованим житловим приміщенням за період з лютого 2022 року по травень 2024 року заборгованість відповідачів становить 60 000 доларів США, що еквівалентно 2 409 222 грн. Позивачем на адресу відповідачів направлено повідомлення про розірвання договору від 05.06.2024, у якому повідомлено про те, що останніми порушено строки оплати орендної плати, вказана обставина є підставою для дострокового розірвання договору в односторонньому порядку, а тому договір оренди № Л-010-1 від 04 лютого 2022 року є розірваним з 05.06.2024. Також у повідомленні з посиланням на п. 5.2 договору вказано про необхідність звільнити орендоване приміщення протягом 1 дня. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом із цим, цивільне законодавство поряд з правом власності на майно виділяє інші речові права на нього, у тому числі й право користування майном, зокрема за договором найму (оренди). Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно із частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 626, частини першої статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частинами першою та третьою статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Договір найму житла укладається у письмовій формі (частина перша статті 811 ЦК України). Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (частини перша та друга статті 812 ЦК України). Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму (частина третя статті 815 ЦК України). Згідно з частинами першою та третьою статті 820 ЦК України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Частиною першою статті 821 ЦК України встановлено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за найм житла за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Як вбачається із матеріалів справи, строк дії договору найму житла № Л-0-10-1 від 04.02.2022 становить 1 місяць, з 04.02.2022 по 04.03.2022 з можливістю продовження дії договору оренди. В силу п. 7.7 Договору не пізніше ніж за один місяць до спливу строку, вказаного в п. 7.1 договору, наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на новий строк. Якщо за один місяць наймодавець не попередив наймача про укладення договору на тих самих або інших умовах чи про відмову від укладення договору на новий строк, а наймач не звільнив квартиру, договір вважається неукладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Матеріали справи не містять доказів укладення договору оренди на новий строк. Водночас, відповідачами здійснювалась часткова оплата за договором оренди, що свідчить про фактичне продовження орендних відносин, тому в частині стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі, визначеному у позові - 2 409 222,00 грн. В частині позовних вимог про виселення [PERSON] та [PERSON] із квартири [ADDRESS] , слід зазначити таке. Відповідно до статті 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За умовами п. п. 5.2 договору оренди № Л-0-10-1 від 04.02.2022 у разі розірвання договору чи закінчення строку його дії наймач повинен привести помешкання у належний стан та звільнити його протягом одного дня з дня припинення договору. Як зазначалось вище, позивачем на адресу відповідачів направлено повідомлення про розірвання договору від 05.06.2024 та вимогою звільнити приміщення протягом одного дня, передавши його за актом приймання - передачі. У свою чергу, умовами договору оренди не передбачено складання такого акту при звільненні орендованого житлового приміщення. Суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до суду з даною позовною заявою, не надав суду відповідних доказів на підтвердження викладених в позові обставин, які б свідчили, що після розірвання договору оренди відповідачі продовжують займати орендоване приміщення та здійснюють перешкоди власнику майна у користуванні та розпорядженні майном. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині виселення відповідачів з орендованого приміщення є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають, з огляду на що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial