Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Зміст позовних вимог Позивачка у лютому 2025 року звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона та [PERSON] 17.09.2005 року зареєстрували шлюб, та [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.11.2017 у справі №588/1158/17 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Також рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.04.2018 у справі № 588/506/18 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 29.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка на даний час не працює, відповідач є фізично здоровим, працездатним на даний час проходить службу у Військовій частині [NUMBER] та має можливість сплачувати аліменти. Аліменти визначені в твердій грошовій сумі не можуть забезпечити нормальний рівень життя дитини, оскільки донька навчається у Сумському фаховому медичному коледжі на 2 курсі. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд: 1) змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі судового наказу виданого 06.04.2018 року у справі № 588/506/18 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі частки усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 18.02.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07.03.2025 Протокольною ухвалою від 07.03.2025 відкладено розгляд справи до 24.03.2025 у зв`язку із витребуванням довідки про доходи відповідача з Державної податкової служби ГУ ДПС у Сумській області. Інформація надійшла 21.03.2025. У судовому засіданні 07.03.2025 позивачка підтримала позовні вимоги, у засідання 24.03.2025 позивачка не з`явилася, але подала заяву в якій зазначила, що просить суд провести розгляд справи без участі сторони позивача, задовольнити позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила про причини неявки і не подала відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 17.09.2005 та рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.11.2017 шлюб між ними був розірваний (а.с.7) За час шлюбу у позивачки та відповідача народилася дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.04.2018 у справі №588/506/18 було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 29.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Позивачка проживає разом із донькою [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно відомостей з Пенсійного фонду України про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб [PERSON] не працевлаштована (а.с.10). Відповідач з 23.12.2024 перебуває на військовій службі (а.с.11) та згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого(перерахованого) податку та військового збору від 17.03.2025 [PERSON] має стабільний заробіток, із січня 2019 отримував заробітну плату у ПП «АВАНТА-ТРЕЙД» у різному розмірі та із грудня 2024 почав отримувати виплати військовослужбовцям у різному розмірі, загальний розмір виплат за останні три місяці склав 30828 грн 83 коп (а.с.33-37). Заборгованість по сплаті аліментів у відповідача відсутня. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується наКонституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, за змістом указаної норми лише одержувач має право звертатись до суду з питання зміни способу стягнення аліментів. Право змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів і не пов`язане з наявністю певних обставин. Крім того, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, передбачених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим стягненням аліментів. Згідно частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачкою, як одержувачем аліментів заявлені позовні вимоги про зміну способу та розміру стягнення аліментів, що узгоджується з вимогами чинного законодавства. При визначенні розміру аліментів суд враховує, пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, зокрема те, що відповідач є особою працездатного віку, перебуває на військовій службі, інших утриманців немає, його матеріальний стан покращився, потреби дитини з віком зросли, визначений рішенням суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі, на даний час є явно заниженим та таким, що не може забезпечити нормальний рівень життя дітей. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу та розміру стягуваних з відповідача аліментів на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме вказаний розмір аліментів буде відповідати вимогам розумності та справедливості, а також зможе забезпечити дітям належний та достатній рівень матеріального утримання. Отже позов підлягає задоволенню повністю. Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з відповідача з дня набрання даним рішенням законної сили. Оскільки спосіб стягнення аліментів підлягає зміні, судовий наказ, виданий Тростянецьким районним судом Сумської області від 06.04.2018 у справі № 588/506/18, слід відкликати після сплати аліментів у повному обсязі за період до набрання цим рішенням законної сили. Судові витрати На підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved