Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Заявниця вказує, що з 1988р. проживала з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю як жінка з чоловіком без реєстрації шлюбу до дня його смерті, тобто до [INFO] . Для упорядкування взаємовідносин з нотаріусом щодо сплати відповідних зборів за прийняття спадщини просить встановити факт їх проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу однією сім`єю з 1988р. по 25.05.2021р., оскільки в позасудовому порядку зробити це не може через смерть [PERSON] . В судовому засіданні свої пояснення підтримала, пояснила, що з [PERSON] познайомилася в 5 класі у школі, вони навчалися у паралельних класах. В 9 класі вони вчилися разом, в 10 класі почали зустрічатися, після школи продовжили стосунки, хотіли одружитись, але батьки заявниці були проти. В 1978р. зустрілася з [PERSON] , уклала з ним шлюб, 1979p. народила сина [PERSON] , через 4 роки припинила проживати із чоловіком. У 1985р. вийшла заміж за [PERSON] , розлучилася з ним у 2000р., але жити однією родиною вони припинили разом приблизно в 1987р. З [PERSON] вона почала зустрічатися в 1987р., а з 1988р. вони стали проживати однією сім`єю. Жили спершу в [ADDRESS] , в будинку матері [PERSON] - [PERSON] . Вона померла, коли заявниця була в 10 класі. В цьому будинку жив співмешканець [PERSON] - [PERSON] , який через 2 місяці вигнав з хати заявницю, її сина [PERSON] та [PERSON] . Вони поїхали жити в с. Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області, бо там давали сімейним гуртожиток по [ADDRESS] або 1а, прожили вони в гуртожитку до 1996р. Працювала в саду робітниками, заробітна плата була по 70 гривень, однакова у неї та [PERSON] . Але в колгоспі перестали платить зарплату, жити не було за що. Тоді заявниця, її син [PERSON] та [PERSON] переїхали до сестри заявниці [PERSON] , 1960р.н., [PERSON] працював у котельні у колгоспі. Заявниця в свою чергу поїхала до Дніпра, їй дали гуртожиток для неодружених. Вона працювала кондуктором в трамвайному депо № 4. [PERSON] з її сином [PERSON] залишилися жити у сестри заявниці [PERSON] . Сама заявниця 4 дня працювала, потім їхала в Башмачку до родини. В 2001р. їм дали сімейний гуртожиток по Запорізькому шосе 9. Заявниця отримувала 300грн зарплати, [PERSON] почав працювати слюсарем у трамвайному депо, в нього зарплата була менша, бо не було розряду. Потім і [PERSON] дали кімнату в гуртожитку, де вони й проживали. Захворів він узимку 2019р., думали, що то коронавірус. Заявниця возила його по лікарях, але вони не могли поставить діагноз. В лютому 2021р. зробили томограму і виявилося, що в нього онкологія. [PERSON] запропонували оперативне втручання (видалення нирки з пухлиною). Стан його був поганий, він не ходив, задихався. Почались обстеження, його підлікували, і [PERSON] склав заповіт на її користь. Але стан здоров`я його знову почав погіршуватися і він помер у травні 2021р. Помер [PERSON] вдома, в гуртожитку, ховала його заявник та її син [PERSON] , який вважав його батьком. Заявниця дотепер живе в цьому гуртожитку. Вказує, що укладення шлюбу не вважала за основне, бо в неї не склалися два попередніх шлюби, вони так із [PERSON] і жили, як родина, але без штампа в паспорті. В неї є фотографії зі всього їх життя, з 1977р. починаючи та по квітень 2021р. Зараз вона просить встановити факт її проживання з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки вона вирішує питання, зокрема, й боргів спадкодавця у АТ КБ «Приватбанк», але їй відмовляють у наданні будь-якої інформації, бо вона не є дружина померлого. Заінтересована особа подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004р. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004р. року. До сімейних відносин, які існували до 01.01.2004р., норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України (надалі - КпШС України) не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004р. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01.01.2004р. законом не передбачено. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно погосподарської книги № 16 Башмачанської сільської ради народних депутатів на 1991-1995р., в с. Башмачка по вул. Буштрук проживали [PERSON] , [INFO] разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . Згідно погосподарської книги № 4 Башмачанської сільської ради народних депутатів на 1996-2000р., в с. Башмачка по вул. Кірова, разом з [PERSON] , [INFO] , проживали сестра [PERSON] , [INFO] із співмешканцем [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявниця є її сусідкою по гуртожитку з початку 2001р. [PERSON] свідок знала, це чоловік заявниці. Вони вели активний спосіб життя, разом приймали участь у всіх питаннях життя гуртожитку. [PERSON] називав заявницю дружиною. Вони жили однією сім`єю, завжди були разом, на ринок ходили удвох, свідок навіть не знала, що вони не укладали шлюб. Купляли щось велике, свідок бачила вантажну машину. Ремонт разом робили в своїх кімнатах. Ховала [PERSON] заявниця та її син [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що заявницю знає з 2001р. як сусідку по гуртожитку. Жила вона із [PERSON] та сином [PERSON] як сім`я. Вони жили на одному коридорі, в одній кухні готували їжу, все їх життя було в свідка на очах. Жили вони родиною до самої смерті [PERSON] . Коли він хворів, заявниця його доглядала, лікувала, після смерті поховала. Були як всі, майже не сварилися, разом купляли телевізор, холодильник, пральну машину, всюди були разом. 15.03.2021р. [PERSON] склав на користь заявниці заповіт, [INFO] помер. 25.11.2024р. заявниця як єдиний спадкоємець отримала свідоцтво про право на спадщину після його смерті. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20). З врахуванням того, що наявність спору про право у справі не встановлена, оскільки заявниця вже оформила свої спадкові права після смерті [PERSON] , що сукупністю зібраних у справі доказів - пояснень свідків та письмових доказів - підтверджений факт проживання з 01.01.2004р. до 25.05.2021р. заявниці та [PERSON] як чоловіка та жінки без шлюбу, подану заяву слід задовольнити, але частково з врахуванням періоду, оскільки в позасудовому порядку встановити цей факт неможливо.

Outcome: partial