Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

19.12.2024 до Володарського районного суду Київської області надійшла зазначена заява, в якій [PERSON] посилаючись на обставини викладенні у заяві , зазначаючи, що інакшим шляхом окрім як судовим встановити факт належності правовстановлюючого документу неможливо та на ст. ст. 293, 315, 319 ЦПК України, просить суд: встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме належності йому [PERSON] , [INFO] , трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я (російською) « [PERSON] ». 23.12.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду на 23.01.2025. 23.01.2025 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 25.02.2025 за клопотанням заявника. 25.02.2025 судове засідання було знято з розгляду у зв`язку навчанням головуючої судді в НШСУ на 27.02.2025. 27.02.2025 суд прийняв заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення у новій редакції, шляхом уточнення заявлених вимог, про що постановлено відповідну ухвалу. Судовий розгляд справи призначено 27 березня 2025 року о 09 годині. Про відкриття провадження, уточнення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, про час і місце розгляду справи заявник та заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області належним чином повідомлені, про що свідчать повідомлення про поштові відправлення, заінтересовані особи отримали відповідні процесуальні документи у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд « в електронному кабінеті ( а.с. 24, 25, 26, 20, 21, 22, 23, 45, 46, 53, 54, 55, 56 ). 08.01.2025, 10.01.2025, 19.03.2025 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області надійшли заяви, якими представник просить суд розглянути заяву [PERSON] за відсутності представника заінтересованої особи та проти вимог заявника не заперечують( а.с. 27-28, 31, 57). Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області свого представника на розгляд справи не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином ( а.с. 21, 23, 24,45, 54). Заявник у судове засідання 27.03.2025 не з`явився. 25.02.2025 подав на адресу суду заяву, якою просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Задовольнити заяву та про прийняте рішення повідомити належним чином ( а.с.48). Суд, ознайомившись з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву заінтересованої особи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для її задоволення . Судом встановлено, що 31.10.2024 заявник [PERSON] звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії по досягненню пенсійного віку згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області рішенням № 104750008867 від 06.11.2024 заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( а.с. 15). Згідно з вказаним рішенням за результатами розгляду документів до страхового стажу заявнику не зараховано період роботи за трудовою книжкою серії [NUMBER] від 21.08.1978, зокрема період роботи з 17.08.1978 по 01.12.1978 та 26.04.1979 по 03.09.1979, оскільки у стверджуючих документах прізвище заявника російською мовою « [PERSON] » не відповідає даним паспорта російською мовою « [PERSON] ». Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній п. 26 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвище особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Через існуючі розбіжності заявник не може реалізувати своє право на призначення пенсії. Судом досліджено надані заявником письмові докази та встановлено, зокрема: -з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Володарським РВГУ МВС України у Київській області 11 січня 2000 року, зміна фотокартки 29 лютого 2012 року, вбачається, що заявника записано українською мовою як « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] » ( а.с. 6-7); -з картки платника податків вбачається, що вона видана 23.08.1961 на ім`я українською « [PERSON] » ( а.с.8); -з трудової книжки серії [NUMBER] , яка заповнена російською мовою, вбачається, що видана вона 21 серпня 1978 року, на ім`я російською « [PERSON] , [INFO] » ( а.с.9); -з архівних довідок № 780 від 23.10.2024; № 781 від 23.10.2024; № 782 від 23.10.2024; № 783 від 23.10.2024 виданих Володарським районним комунальним підприємством «Трудовий Архів» вбачається, що записи вчинені Березнівською пересувної механізованої колони № 172 тресту «Поліссяводбуд» про прийняття та звільнення з роботи вчинені наказу російською мовою « [PERSON] » ( а.с.10, 11, 12, 13). Заявник під час судового розгляду вказав, що встановлення факту належності йому архівних довідок надасть право на включення певних його роботи до страхового стажу. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України № 056/177-n від 06 лютого 2025 року (а.с.41): « орфографічне розподібнення документальних записів прізвища українською і російською мовами українською «[PERSON]» російською « [PERSON] » та російською «[PERSON]» у документах однієї особи, наданих для експертизи, зумовлене його міжмовними перетвореннями в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Розподібнення документальних записів таких прізвищ через варіативне написання і/и та и/ы пов`язане із застосуванням відмінних принципів міжмовного перетворення прізвищ і є регулярною девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. З урахуванням зазначеного український запис прізвища « [PERSON] » ( паспорт громадянина України, запис [PERSON] ) та російські записи « [PERSON] » ( паспорт громадянина України, запис російською мовою [PERSON] ) і [PERSON] ( архівна довідка наказу Березнівської пересувної механізованої колони № 172 тресту «Поліссяводбуд» про прийняття на роботу, запис російською мовою [PERSON] ; архівна довідка наказу Березнівської пересувної механізованої колони № 172 тресту «Поліссяводбуд» про звільнення з роботи, запис російською мовою [PERSON] у документах, наданих для експертизи, є ідентичними ( а.с.41). Заявник не має можливості в інший, передбачений законом спосіб внести відповідні зміни написання свого прізвища до трудової книжки та до наказів про прийняття та звільнення з роботи, оскільки організація Березнівська пересувна механізована колона № 172 тресту «Поліссяводбуд», яка видавала трудову книжку наразі - ліквідована ( а.с.14, 42). За змістом ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З урахуванням викладених обставин та беручи до уваги експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України № 056/177-n від 06.02.2025, зокрема, що український запис прізвища « [PERSON] » та російські записи « [PERSON] » і « [PERSON] » є ідентичними, суд доходить висновку про можливість встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику, оскільки саме такий факт дає можливість повною мірою реалізувати заявнику його право на зарахування страхового стажу для призначення пенсії. На підставі викладеного,

Outcome: approved