Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про негайне відібрання дитини. Просить суд негайно відібрати дитину [PERSON] [INFO] у бабушки [PERSON] та повернути матері, обґрунтовуючи наступним. Позивач вказує, що в 2018 році її родина опинилась в складних життєвих обставинах. Її доньку забрав батько [PERSON] і дитина стала проживати з ним на території Томаківської територіальної громади в будинку його матері [PERSON] . Але при цьому позивачка, матір дитини зв`язок з нею тримала, навідувала її, допомогала матеріально, брала участь у вихованні, переписувалася. У зв`язку із карантином та потім військовою агресією, мати і батько погодили, що дитині буде безпечніше залишатися в Томаківці. Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.08.2023 року позивача, матір [PERSON] та батька, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] . Опікуном дитини було призначено бабусю [PERSON] рішенням органу опіки виконавчого комітету Томаківської селищної ради. Позивач зазначає що рішення було заочно винесено і вона нічого про це не знала, весь цей час з донькою продовжувала спілкуватися. Про своє рішення позбавити батьківських прав бабуся дитини не повідомляла. Постановою апеляційного суду від 24.01.2024 року у справі № 195/1471/21 рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.08.2023 року було скасовано відносно заявниці. Позивачка придбала квартиру у м. Кам`янське і хотіла забрати доньку до себе. А коли вона приїхала з цим наміром бабуся дитини її в двір не пустила, спілкуватися з донькою не дала. Позивачка не знає, що бабуся розповіла дитини, але дитина, яка до цього з нею спілкувалася перестала це робити, потім стала писати образи матері, врешті заблокувала спілкування. Позивачка кілька разів приїздила побачитися з дитиною, але бабуся дитини перешкоджала цьому, ображала її нецензурною лайкою, погрожувала їй. Через це позивачка вимушена була звернутися до поліції, але позитивного результату це не дало. [PERSON] в своїй позовній заяві вказує, що таким чином відповідач, бабуся дитини не в інтересах малолітньої дитини та всіляко сприяє розлученню дитини з матір`ю . Залишення дитини без материнської турботи тим більше, що відповідачка навмисно перешкоджає їхньому спілкуванню, вчиняє домашнє насильство відносно позивачки, викривляє обставини для онуки, наговорює на матір, що є небезпечним для психологічного здоров`я , повноцінного і гармонійного розвитку, а також морального виховання. Позивачка вважає, що її було позбавлено батьківських прав безпідставно, в тому числі подання відповідачем недостовірних відомостей до суду. Весь цей час позивачка з донькою спілкувалася, підтримувала її, приймала участь у її вихованні. Місце проживання дитини з бабусею [PERSON] судом не визначалося. Позивач стверджує, що зверталася до органу опіки і піклування Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, Служба у справах дітей Томаківської селищної ради щодо вирішення питання про передання дитини матері у зв`язку із скасуванням рішення про позбавлення батьківських прав відносно позивачки та зняття опіки з [PERSON] проте безрезультатно, спілкування з дитиною досі обмежено. Позивач вважає, що наразі вона, як матір є єдиним законним представником дитини, яка через дії [PERSON] , яка перешкоджає спілкуванню її з дитиною та перешкоджає виконанню її обов`язку з піклування та утриманні дитини, перешкоджає їх побаченню. Блокує перемовини, перешкоджає доступу місце проживання дитини, вимагає дитину заблокувати телефон і перестати спілкуватися з матір`ю, що суперечить інтересам її дитини, позбавляє дитину права на материнську любов, турботу, виховання, піклування, догляд та духовний зв`язок з матір`ю. У зв`язку з чим позивач звернулися до суду з вищевказаними позовними вимогами. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2025 року було відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Вказали, що позовна заява була подана ще 28.03.2024 року, коли дитині виповнилося тільки 13 років (малолітній вік). В подальшому попередній склад суду не вживав жодних заходів щодо розгляду даної справи як найшвидше, що призвело до порушення розумних строків розгляду справи. Та вважають , що така ситуація склалась в результаті протиправних, незаконних дій не тільки [PERSON] , як відповідачки у справі, а і Служби у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради, а також органу опіки та піклування Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, які спершу були ініціаторами позовної заяви про позбавлення батьків дитини [PERSON] , батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вся позовна заява [PERSON] побудована на брехні. Заперечує проти заявлених позовних вимог,оскільки сама дитина не хоче жити з матір`ю. Представник відповідача в судовому засіданні просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони суперечать інтересам самої дитини, яка не бажає жити з матір`ю. Та звертає увагу суду, що відповідно до ст.163 Сімейного кодексу України, що суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і передачі її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Крім цього вказує, що на даний час дитині, [PERSON] , вже 14 років і вона сама вправі вирішувати з ким краще їй проживати. Також пояснила, що [PERSON] майже 7 років проживає в родинні батька, де її піклуванням займається батько та бабушка та забезпечують її всім необхідним . Натомість позивачем не доведено та не надано жодного доказу, щодо тверджень, які зазначені в позовній заяві про те, що позивачка весь час приймала участь у вихованні доньки, матеріально її підтримувала. Вказала, що сама дитина не має бажання спілкуватися з матір`ю через насилля, яке було завдано матір`ю. [PERSON] в судовому засіданні за присутності психолога повідомила, що проживає разом з бабушкою в [ADDRESS] та не хоче їхати до матері, оскільки та зробила достатньо для того щоб були погані відносини між ними, а саме насилля. Вказала, що не пам`ятає коли останній раз спілкувалась з матір`ю та її бачила. Вважає своє родиною тільки бабушку та батька. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечує проти позову, пояснюючи тим, що [PERSON] з 2018 року проживає в с-щі Томаківка, навчається в ліцеї № 1, відповідно до характеристики з місця навчання має добрі здібності в навчанні, добра, доброзичлива та має великий круг друзів. На всі пропозиції зустрітись, побачитись з матір`ю категорично відмовляється, пояснюючи тим, що зазнала насилля з її сторони. На сьогоднішній день дитині 14 років і вона сама в праві вибирати де і з ким їй краще жити. Зі сторони бабушки, з якою вона проживає створені всі необхідні умови для проживання дитини. Тому вважають, що відібрання дитини від бабушки буде суперечити насамперед інтересам самої дитини. Та повідомила що опіка над дитиною [PERSON] припинена рішенням Виконавчого комітету Томаківської селищної ради від 23.02.2024 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача про негайне відібрання дитини не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] встановлено, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 24.01.2024 року рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.08.2023 року скасовано в частині задоволення позову до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Рішенням Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області № 199 від 28.10.2021 року малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , було надано статус - дитина, позбавлена батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області № 199 від 28.10.2021 року [PERSON] , [INFO] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] та визначено місце проживання малолітньої дитини з опікуном , за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Міністерства оборони України № 3191 від 16.07.2022 року батько дитини, [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 01.03.2022 року по теперішній час. Згідно протоколу бесіди від 13.02.2025 року з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] встановлено, що під час бесіди неповнолітньої дитини [PERSON] повідомила про те, що бажає проживати разом з бабусею [PERSON] , так як вона за місцем теперішнього проживання почуває себе комфортно та безпечно, бубушка забезпечує всим необхідним. На питання щодо можливості спілкування з мамою, вона категорично відмовилася від спілкування. Бесіду проведено в присутності практичного психолога [PERSON] . Актом обстеження умов проживання від 17.02.2025 року встановлено, що неповнолітня [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] . За цією адресою мають постійне місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За результатами обстеження встановлено. Що дитина добре себе почуває в родині бабусі, має хороші успіхи у навчанні,комунікабельна. Вільно висловлює свої думки, має багато друзів серед однолітків. Відповідно до характеристики учениці 8-В класу Томаківського ліцею №1 Томаківської селищної ради Дніпропетровської області [PERSON] , [INFO] встановлено, що дитина навчається в даному ліцеї з 2 класу. Стосунки з бабою рівні, доброзичливі. Баба є авторитетом для [PERSON] . Дівчинка із задоволенням розповідає про неї, хвалиться перед учнями та класним керівником. [PERSON] приділяє належну увагу вихованню та навчальному процесу [PERSON] , має хороший вплив на дитину, постійно спілкується з класним керівником. Рішенням Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області № 45 від 25.02.2025 року було затверджено висновок про недоцільність відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] від [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області № 45 від 25.02.2025 року встановлено, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає недоцільним відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] від [PERSON] за місцем проживання [ADDRESS] . Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини(п.2 і 3 ст. 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтями 151 та 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на «особисте виховання» малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом. Якщо дитина утримується особою не на законних підставах, суди можуть за позовом батьків постановити рішення про відібрання та повернення дитини, якщо буде встановлено, що це не суперечить інтересам дитини (ст.162 та ст. 163 СК України). Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 06.04.2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зокрема інтереси дитини повинні бути збалансовані з інтересами інших осіб, в даному випадку матері, оскільки дитина має бути почутою, проте з дотриманням прав щодо розлучення з батьками. Проте, мати не має право вживати таких заходів, які б заподіяли шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 СК України встановлено, що малолітньою особою вважається дитина до досягнення нею 14 років. Частиною 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини. Яка досягла 14 років, визначається нею самою. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані її сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Частиною 1 ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням встановленого законом порядку. Тобто, інформація має бути отримана лише з визначених у законі засобів доказування та із дотриманням установленого порядку. Згідно приписам ч.1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області № 45 від 25.02.2025 року про недоцільність відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] від [PERSON] . Так, як даний висновок прийнято з порушеннями встановленого законом порядку, а саме не було заслухано матір [PERSON] , яка є єдиним законним представником неповнолітньої доньки [PERSON] та було прийнято без її безпосередньої участі, тому вважає його недопустимим. Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ. Частин 7,8 ст. 7 СК, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки на момент винесення рішення дитині, [PERSON] виповнилося 14 років, а статтею 163 СК України передбачено право батьків на відібрання саме малолітньої дитини від інших осіб, які тримають у себе не на підставі закону або рішення суду, тому суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed