Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Зміст позовних вимог У лютому 2025 року [PERSON] через адвоката Старенького Сергія Євгенійовича за допомогою системи «Електронний суд» звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне подружнє життя із відповідачем не склалося у зв`язку з втратою почуттів, непорозумінням, відсутністю спільних інтересів та спільних поглядів на життя, виховання дітей та інститут сім`ї. Позивач неодноразово намагалася налагодити подружні стосунки з чоловіком, проте всі спроби були марними, розбіжності лише збільшувались, і сторони не знайшли між собою порозуміння, без якого спільне життя не має сенсу. Через несумісність характерів та поглядів на подальше життя у подружжя постійно виникають непорозуміння і конфлікти. Так, на даний момент позивачка і відповідач більше не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Оскільки збереження сім`ї та спільне подружнє життя позивачка вважає неможливим, єдиним виходом із становища, що склалося, є розірвання шлюбу. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача просив надати строк на примирення тривалістю у шість місяців. Представник позивачки заперечував щодо надання строку на примирення. Суд відмовив у задоволенні клопотання про надання строку на примирення з огляду на те, що сторони не мають наміру зберігати шлюб, заявлення такого клопотання пов`язане лише з необхідністю врегулювати юридичні питання щодо виховання та утримання дитини. Окрім того, суд зауважив, що надання строку на примирення за відсутності згоди на це іншого з подружжя може свідчити про порушення права на повагу до приватного життя. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив розірвати шлюб та стягнути судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір). Відповідач та його представник не заперечували щодо розірвання шлюбу та просили судові витрати між сторонами розподілити порівну. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 липня 2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1029, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2024. Сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Норми права та мотиви суду Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з пордружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження надання правничої допомоги представником позивачки надано договір про надання правової та правничої допомоги від 06.02.2025, укладений між позивачкою та адвокатом Стареньким С.Є., акт наданих послуг від 13.02.2025 на суму 9190,00 грн, згідно з яким адвокатом надано послуги з підготовки, подання позову про розірвання шлюбу та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, платіжну інструкцію на суму 9190,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1670 від 28.03.2017, ордер на надання правничої допомоги від 13.02.2025. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволений у повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача. При цьому, правових підстав для розподілення судових витрат у рівних частинах між сторонами судом не встановлено, адже із письмовою заявою про визнання позову відповідач до суду не звертався.

Outcome: approved