Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Діючи як представник, в інтересах [PERSON] , адвокат Шкребтієнко Олена Олександрівна звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.10.2015 №520/12571/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, фактично вихованням дітей займається матір, а батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно синів, не цікавиться їх життям, здоров`ям, не приймає участі в їх вихованні та утриманні. Невиконання батьком своїх батьківських обов`язків щодо дітей зумовило звернення позивача до суду з дійсним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 01.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.11.24 року зобов`язано Хаджибейську районну адміністрацію Одеської міської ради як орган опіки та піклування, надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] ( [INFO] ІПН [NUMBER] [ADDRESS] ) відносно синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; на час отримання відповідного висновку органу опіки провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 27.11.24 закрито підготовче провадження. Ухвалою суду від 28.02.25 відновлено провадження у справі. До судового засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтрмиала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся налженим чином, відомості про що містяться в матеріалах справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частини 3 статті 4 Сімейного кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктами 2-5 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наддав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 30.01.2009 року перебували у зареєстрованому Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, який розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.10.2015 за №520/12571/15-ц. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу між батьками проживають разом з матір`ю. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з дітьми не спілкується, від виховання синів самоусунувся, за місцем проживання синів не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] та [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, станом здоров`я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформацію Державної прикордонної служби України від 11.12.2024 № ЕП-3519, [PERSON] , [INFO] , перетнув державний кордон України 07.11.2020 о 16.48, у пункті пропуску: Рава-Руська. На засіданнях комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 22.01.2025 та 12.02.2025 розглядалося питання позбавлення батьківських прав [PERSON] . [PERSON] була присутня на комісії 22.01.2025 і 12.02.2025 та просила позбавити батьківських прав [PERSON] . Батько дітей - [PERSON] на засідання комісії 22.01.2025 та 12.02.2025 не з`явився. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення батька від виховання дітей, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини, як того передбачає ст. 166 Сімейного кодексу України. Так, згідно висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 21.02.2025 №О-2597є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тобто з висновку вбачається, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, пов`язаних з вихованням дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до сімейного життя, на спілкується із дітьми навіть в мінімальному обсязі, не створює умов для отримання ними належної освіти. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Отже, під час судового розгляду встановлено факт невиконання батьківських обов`язків відповідача відносно дітей, відсутності з його боку участі у вихованні дітей. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що відповідач впродовж тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх синів, не цікавиться їх духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з ними, не проявляє до останніх щонайменшої батьківської турботи, більш того з відповідною заявою щодо встановлення порядку його участі у вихованні та побаченнях з дітьми не звертався. Отже, наявна правова підстава для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Позбавлення відповідача батьківських прав, на переконання суду, спрямоване на забезпечення життя дитини сторін у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому слід зауважити, що відповідач вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав відповідно до ст. 169 СК України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved