Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача [PERSON] . У серпні 2021 року до суду звернувся [PERSON] із вищевказаним позовом, де просить: - визнати [PERSON] одержувачем аліментів та стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість з аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 500,00 гривень та заборгованість із додаткових витрат на малолітню дитину у розмірі 4355,00 гривень, а всього на загальну суму 4 855,00 гривень; - зобов`язати [PERSON] щомісяця сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого Законодавством України для дитини відповідного віку; - визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , разом з її батьком - [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 22 жовтня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Під час шлюбу [INFO] народилась донька - [PERSON] . Після реєстрації шлюбу сім`я проживала у місті Самбір Львівської області, проте після погіршення стосунків між подружжям, позивач повернувся проживати у місто Бровари. Протягом часу проживання доньки з матір`ю, позивач надавав матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач відвідував свою доньку за місцем проживання матері дитини приблизно один раз у місяць, протягом 2020-2021 років почав помічати розлади у психо-емоційному стані дитини, з`ясувати причини таких розладів у дружини [PERSON] не вдалось. Маючи намір проконсультуватись із медичними фахівцями щодо реального стану розвитку дитини, позивач разом з донькою у липні 2021 року приїхав у місто Бровари. Враховуючи те, що батько та матір дитини мають рівні права щодо виховання дитини, позивач просить визначити місце проживання дочки [PERSON] із батьком. Крім того, враховуючи те, що дитина проживає з позивачем з 14.07.2021, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для утримання дитини відповідного віку. Також просить стягнути додаткові витрати на дитину, пов`язані з лікуванням зубів, у зв`язку з чим складено попередній план лікування та визначено попередню суму вартості лікування, яка становить 8 710 гривень. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] . У вересні 2021 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , де просить відібрати у [PERSON] малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , і повернути матері [PERSON] за місцем її проживання, допустити негайне виконання судового рішення суду. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у них14.06.2016 народилась донька [PERSON] . На час подачі позову сторони уже не проживають разом близько 3 років, наразі Самбірським районним судом відкрито провадження у справі щодо розірвання шлюбу. Від народження донька сторін проживала з позивачем у м. Самборі, дитина була доглянута та їй створені належні умови для гармонійного розвитку. Батько дитини рідко виявляв ініціативу побачитись з дитиною, не часто телефонував до дитини, а в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини не брав участі взагалі, і лише після нагадування позивачем - почав сплачувати аліменти у розмірі 2-3 тисячі гривень. 10 липня 20221 року відповідач прибувши у м. Самбір взяв дитину для того, щоб провести з нею декілька годин, проте діючи свавільно самочинно змінив місце проживання дитини та перевіз її в невідоме місце і в подальшому повністю ізолював від матері. З донькою мати змогла поспілкуватись по телефону лише 20.07.2021, проте відповідач постійно втручався у розмову. Відповідно до рішення №231 виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 07.09.2021 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Отже, наразі питання місця проживання дитини врегульовано в установленому законом порядку, однак відповідач добровільно не повертає дитину за місцем проживання матері дитини, тому позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року вжито заходів забезпечення позову [PERSON] у цивільній справі №381/8355/21, зобов`язано [PERSON] забезпечувати побачення та спілкування (контакт) [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] кожної суботи з 10:00 до 18:00 год. у парках, скверах, розважальних закладах, спортивних майданчиках та інших об`єктах дитячої інфраструктури м. Бровари Київської області; зобов`язано [PERSON] забезпечувати щодня у будні дні з 18:30 до 19:15 год. контакт [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype». Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у справі №381/8355/21 за позовом [PERSON] про відібрання малолітньої дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Ухвалою суду від 31 травня 2022 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги у справах: №361/6928/21 за позовом [PERSON] та №361/8355/21 за позовом [PERSON] . Ухвалою суду від 18 липня 2022 року у справі призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експерти. Провадження у справі зупинено. 09 січня 2024 року до суду надійшло повідомлення директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Олександра Рувіна про повернення ухвали без виконання у зв`язку з не оплатою експертизи. Ухвалою суду від 09 січня 2024 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У судовому засіданні представник [PERSON] пояснив, що вартість судової експертизи близько 50 000 гривень є занадто високою для його довірителя, тому він відмовляється від проведення судової експертизи. Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] (відповідач за іншим позовом ) та його представник - адвокат Косенко І.А. доводи позову підтримали, просили про задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат у повному обсязі. Заперечували проти задоволення позову [PERSON] . Відповідач [PERSON] (позивач за іншим позовом) та її представник - адвокат Волков А.В. позовні вимоги про відібрання дитини [PERSON] від батька та повернення її за місцем проживання матері - підтримали, просили про задоволення вказаних вимог. Позовні вимоги [PERSON] вважали безпідставними та недоведеними, у задоволенні яких необхідно відмовити. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, направивши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Обставини справа, що встановлені судом. 22 жовтня 2013 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] . Рішенням Самбірського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. З пояснень сторін установлено, що упродовж 2016 - 2019 років сторони проживали у м. Самбір Львівської області за місцем реєстрації [PERSON] . Після погіршення відносин сторін - [PERSON] повернувся проживати за місцем своєї реєстрації у м. Бровари Броварського району Київської області. Відповідно до договору позички від 15 серпня 2019 року [PERSON] винайняла житло та проживала разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 15.07.2021 №2954, виданої КП СМР «ЖЕК» м. Самбір, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою також зареєстровані: [PERSON] , 1954 р.н. (дід малолітньої) [PERSON] , 1954 р.н. (баба малолітньої); [PERSON] 2016 р.н. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.07.2021, складеного працівником служби у справах дітей Самбірської міської ради та працівником відділу у справах молоді та спорту, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Умови проживанні добрі. На момент перевірки дитина була відсутня, оскільки зі слів матері, [PERSON] , її чоловік, [PERSON] , з яким вони проживають окремо більше двох років, 10 липня 2021 року приїхав до міста Самбір, щоб побачитись з донькою, взяв її на прогулянку та не повернув за місцем її постійного проживання. Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] від 03.09.2021, складеного працівниками служби у справах дітей Самбірської міської ради, [PERSON] проживала за вищезазначеною адресою разом з малолітньою донькою, [PERSON] , з 2012 року. Факт проживання малолітньої [PERSON] підтвердили сусіди. Також від сусідів стало відомо, що дитина завжди виглядала доглянутою та чистою, дівчинка добре розвинута для свого віку. Із середини липня 2021 року сусіди жодного разу дитини не бачили. Для [PERSON] створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання дитини. З акту обстеження умов проживання від 11.01.2022, складеного працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради, для виховання та розвитку дитини облаштоване місце для сну та ігор, наявні іграшки та книги. Умови проживання у квартирі є добрими. Відповідно до листа від 08 вересня 2021 року №8/224, наданого Самбірським міським центром соціальних служб виконавчого комітету Самбірської міської ради, надано акт оцінки потреб сім`ї /особи [PERSON] та висновок оцінки потреб особи. Оцінка потреб проводилась з 07 по 08 вересня 2021 року. За результатами оцінювання потреб з`ясовано, що складні життєві обставини відсутні. З наказу по Самбірській міській дитячій лікарні від 17.06.2016 №88-к, виданого головним лікарем комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради та Самбірської районної ради «Самбірська центральна районна лікарня» Львівської обласної державної адміністрації, встановлено, що [PERSON] надано оплачувану відпустку по догляду за дитиною до 3-х років з 24.06.2016 по 14.04.2019, а відповідно до наказу від 02.04.2020 №54-к/тр надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 16.04.2021 по 15.10.2021. Відповідно до характеристики виданої виконуючою обов`язки головного лікаря комунального некомерційного підприємства Центру первинної медико-санітарної допомоги Самбірської міської ради [PERSON] з 2001 року працювала на посаді медичної сестри дошкільних установ Самбірської центральної районної лікарні. З червня 2018 переведена на посаду сестри дільничної амбулаторії ЗПСМ №3. Характеризується позитивно. Відповідно до довідок від 21.07.2021 № 185 та №280 виданих комунальним некомерційним підприємством Самбірської міської ради та Самбірської районної ради «Самбірська центральна районна лікарня» [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря-психіатра Самбірської поліклініки (не перебувала) і не перебуває та в Самбірському наркологічному відділі Самбірської ЦРЛ на обліку не знаходиться. Судовим наказом Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 серпня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 07.09.2021 №231 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування», [PERSON] надано висновок від 20 липня 2021 року № Л-2264/2-17 щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , згідно якого Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 14 липня 2021 року депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області проведено обстеження житлових умов [PERSON] , про що складено акт. 15 липня 2021 року [PERSON] заключив декларацію з лікарем-педіатром [PERSON] у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВЕТА-ПЛЮС». Відповідно до довідки від 29.07.2021 №2435, виданої ТОВ «АЛЬЯНС НОВОБУД» [PERSON] працює в ТОВ «АЛЬЯНС НОВОБУД» на посаді дизайнера-виконавця графічних робіт у департаменті маркетингу з 08 липня 2021 року. Згідно характеристики від 08.07.2021, наданої директором ТОВ «АЛЬЯНС НОВОБУД», та характеристики від 07.07.2021, наданої директором ТОВ «СІТІКОНСАЛТ ДЕВЕЛОПМЕНТ», де [PERSON] працює з 06 серпня 2018 року на посаді дизайнера-виконавця графічних робіт, [PERSON] як працівник характеризується позитивно. Відповідно до довідок від 23.07.2021 №54 та №59, [PERSON] за даними облікової документації на обліку в кабінеті лікаря-психіатра та кабінеті лікаря- нарколога КНП «Броварська БКЛ» БРР БМР не перебуває. [PERSON] , зарахована до списків та відвідує ЗДО «Лісова казка» з 14.07.2021, що підтверджується довідкою від 30.07.2021 №8, виданою директором закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Лісова казка» Броварської міської ради Київської області, За висновком оцінки потреб сім`ї, проведеної 10 вересня 2021 року фахівцем із соціальної роботи Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, [PERSON] здатний задовольнити потреби дитини. 17 вересня 2021 року спеціалістом Служби було проведено акт обстеження умов проживання [PERSON] у квартирі по [ADDRESS] . У ході проведення обстеження встановлено, що квартира орендована з 03.07.2021 по 08.01.2022, складається з двох кімнат загальною площею 50,6 м2, житловою 29,8 м2. Для дитини виділена окрема кімната, наявне спальне місце, дитина забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування. Родина забезпечена продуктами харчування, речами особистого користування. 31 липня 2021 року [PERSON] звернувся до [PERSON] , практичного психолога, кандидата психологічних наук, психолога вищої категорії про діагностичне обстеження його доньки [PERSON] . Батька непокоїло питання особливостей розвитку доньки, яка до звернення на консультацію до психолога проживала з матір`ю. Відповідно до висновку [PERSON] від 31 липня 2021 року, у [PERSON] виявлено рівень інтелектуально-мнестичного розвитку, що відповідає віковій нормі. Зі сторони особливостей емоційно-вольової сфери спостерігаються певні порушення (емоційна нестійкість, тривожність, дивакуватість у поведінці та низький рівень соціалізації, та психоемоційні розлади по істеричному типу). Рекомендовано проходження обстеження у лікаря-невролога, лікаря-фізіотерапевта, проходження курсів реабілітації у дитячого психолога, відвідування дошкільних дитячих навчальних закладів, розвиваючих гуртків та спортивних секцій. 09 жовтня 2021 року [PERSON] повторно звернувся до [PERSON] із запитом про діагностичне обстеження його доньки. Батька непокоїло питання особливостей розвитку та психологічного стану доньки, яка на той момент проживала з ним. Відповідно до висновку від 09 жовтня 2021 року, наданого [PERSON] у [PERSON] виявлено рівень інтелектуально-мнестичного розвитку, що відповідає віковій нормі. Зі сторони особливостей емоційно-вольової сфери спостерігаються порушення у вигляді емоційної нестійкості, агресивні висловлювання по відношенню до матері, тривожності, психоемоційних розладів по істеричному типу. Рекомендовано проходження обстеження у лікаря невролога, лікаря фізіо - терапевта, проходження курсів реабілітації у дитячого психолога, відвідування дошкільних дитячих навчальних закладів, розвиваючих гуртків та спортивних секцій. Відповідно до протоколу психоконсультативного дослідження, складеного лікарем Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Добробут - поліклініка» від 18.10.2021, дитина активна, контактна, поводиться вільно. Легка психомоторна розгальмованість. Переважає довільна (цілеспрямована) поведінка. Легко вступає в контакт з дорослими. Рекомендовано програма реабілітації у складі реабілітолога та психолога 24 год. (заняття тривалістю 60 хв.) Відповідно до протоколу психоконсультативного дослідження складеного лікарем Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Добробут - поліклініка» від 21.10.2021, дівчинка виказує страх, що мама її забере. Не хоче до мами «бо мама дуже зла». Відповідно до направлення №9594-9938-6654-3216 малолітня [PERSON] пройшла огляд у: лікаря ортопеда-травматолога дитячого (вроджена дисплазія сполучної тканини, гіпермобільний синдром, сколіотична постава), дитячого гастроентеролога (стан задовільний), дитячого хірурга, невролога (без особливостей), дитячого офтальмолога (патології не виявлено), дитячого стоматолога (рекомендовано заміну пломб, лікування карієсу, консультація ортодонта) надано висновок сімейного лікаря [PERSON] . У зв`язку з тим, що батько дитини [PERSON] 10 липня 2021 року забрав дитину [PERSON] від матері [PERSON] , остання посилаючись на те, що батько самочинно забрав дитину без її згоди, зверталась до правоохоронних органів та відповідних органів опіки та піклування, служб у справах дітей та сім`ї, народного депутата, що підтверджується копіями відповідних звернень та наданими відповідями відповідних установ та організацій. Відповідно до копії актів опитування особи від 27 жовтня по 22 листопада 2021 року, проведених адвокатом Дашиничем Іваном Богдановичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №660, видане 06.06.2012 Радою адвокатів Волинської області) діючи на підставі договору про надання правової допомоги від 12.08.2021, [PERSON] повідомила, що відповідно до ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2021 року про забезпечення позову, зобов`язано [PERSON] забезпечувати щодня у будні дні з 18:30 до 19:15 год. контакт [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype», проте спроби [PERSON] додзвонитися на номер [PERSON] у проміжок часу з 18.30 до 19.15 годин - виявились марними. Відповідно до копії актів щодо ненадання матері на побачення дитини згідно ухвали суду, складених у жовтні-грудні 2021 року, травні 2022 року за участю адвоката Волкова А.В. [PERSON] та [PERSON] , зазначено, що батько [PERSON] не забезпечив побачення матері з дитиною. На підтвердження матеріального утримання дитини - [PERSON] надав до суду копії фіскальних чеків та квитанцій про придбання різних товарів та послуг, продуктів харчування, одягу та ін. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, затвердженого 08.02.2022, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та відмовити [PERSON] у наданні висновку до суду про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із ним. Свідок [PERSON] , завідуюча ЗДС «Лісова казка», у судовому засіданні пояснила, що з 14.07.2021 року [PERSON] зарахована до ЗДС «Лісова казка», дитина не була соціалізована, не сформовані жувальні рефлекси, на контакт ішла, але не відходила від вихователя, з дитиною працював психолог. Через місяць побачили позитивну динаміку в розвитку дитини. Свідок вказала, що з матір`ю [PERSON] бачилась двічі. Психологу дитина повідомляла на той час, що хоче жити з мамою і татом. Батько приділяв належну увагу вихованню та здоров`ю дитини. Свідок [PERSON] , пояснив, що у нього дружні відносини з [PERSON] , вони часто проводили час разом, гуляли в парку. Повідомив, що коли [PERSON] забрав [PERSON] в Бровари, дитина була мало соціалізована, мала проблеми з харчуванням, самообслуговуванням. Свідок був присутній один раз при зустрічі матері [PERSON] з дочкою, зустріч відбувалась в ТРЦ «Термінал», мати вільно могла спілкуватись із дитиною, проте вона викликала поліцію, посилаючись на те, що свідок та [PERSON] заважають їй спілкуватись із дитиною. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Щодо відібрання дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини першої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування. Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У частині першій статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Частинами першою, третьою статті 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно з частиною першою статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Ця норма права встановлює правові наслідки протиправної зміни місця проживання малолітньої дитини одним із батьків (з яким вона не проживає) або третьою особою. Положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким в силу закону чи на підставі рішення суду чи закону визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання (див. висновки у постановах Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 475/431/21 та від 21 червня 2023 року у справі № 336/2426/20). Відібрання дитини у контексті статті 162 СК України - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, однак з урахуванням права кожного з батьків та добросовісної поведінки батьків задля дотримання прав дитини та кожного з них. Зміст статті 162 СК України свідчить про те, що сфера її застосування обмежується лише протиправною поведінкою щодо зміни місця проживання малолітньої дитини. Отже в статті 162 СК України відбувається внормування тієї ситуації застосовується, коли після ухвалення судом рішення про визначення місця проживання дитини таке місце проживання було самочинно змінене другим із батьків. Такі висновки містяться у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 183/1464/22 (провадження № 61-7478сво23). Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про відібрання дитини, обґрунтовуючи його тим, що дитина проживала з матір`ю з народження, продовжила проживати з нею і після розірвання стосунків між подружжям, та поверненням [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання у м. Бровари. Проте батько самочинно 10 липня 2021 року змінив місце проживання дитини, забравши її від матері з м. Самбора. Після цього мати звернулась до органу Опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області із заявою щодо визначення місця проживання дитини, і рішенням Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області №231 від 07.09.2021 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Посилаючись на зазначене рішення Органу опіки та піклування, [PERSON] просить відібрати малолітню дитину [PERSON] від батька та повернути її за місцем проживання матері. Разом з тим, встановлено, що батько [PERSON] 04.08.2021 року, тобто ще до рішення Органу опіки та піклування від 07.09.2021, звернувся до суду із позовом щодо визначення місця проживання дитини разом із ним. Отже, на час фактичної зміни місця проживання дитини з батьком судове рішення про визначення місця проживання дитини не приймалось, а орган опіки встановив місце проживання малолітньої дитини з матір`ю в той час, як батько уже звернувся із позовом до суду щодо визначення місця проживання дитини із ним, тому таке рішення Органу опіки та піклування відповідно до положень статті 19 СК України не можна вважати обов`язковим до виконання, оскільки спір щодо визначення місця проживання дитини розглядається судом. У справі встановлено та не заперечується сторонами, що дитина проживає разом із своїм батьком, тому за відсутності судового рішення про встановлення місця проживання дитини, немає підстав для висновку, що відповідач самочинно, без згоди матері, з якою на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінив її місце проживання, у тому числі способом її викрадення. Відтак, враховуючи те, що батьки мають рівні права за законом на виховання дитини, рішенням суду місце проживання дитини не встановлене, тому підстав для висновку про неправомірність дій відповідача щодо зміни місця проживання дитини та захисту права матері в обраний нею спосіб на підставі частини першої статті 162 СК України немає, тому позовні вимог [PERSON] задоволенню не підлягають. Посилання сторони позивача [PERSON] на застосування до даних правовідносин висновків Верховного Суду у справі №127/30529/18-ц є безпідставним, оскільки у даній справі вирішувалось питання про відібрання дитини на підставі рішення органу опіки та піклування без вирішення спору судом про визначення місця проживання дитини. Щодо визначення місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною першою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених вище норм права, прецедентної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Такий висновок є сталий у практиці Верховного Суду (див., зокрема: постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), постанови Верховного Суду: від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18), від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19 (провадження № 61-12144св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21), від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20 (провадження № 61-530св23) та інших. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. При розгляді даної справи встановлено, що дитина проживала з матір`ю з народження, продовжила проживати з нею і після розірвання стосунків між подружжям, та поверненням [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання у м. Бровари. Проте батько самочинно 10 липня 2021 року змінив місце проживання дитини, забравши її від матері з м. Самбора. Як зазначено вище, судом не встановлено неправомірності дій відповідача щодо зміни місця проживання дитини. Починаючи з 10 липня 2021 року дитина проживає з батьком. З наданих до суду доказів встановлено, що в обох батьків створені належні умови для проживання та розвитку дитини, у матеріалах справи відсутні докази, які негативно характеризують як позивача, так і відповідача, батьки приділяють належну увагу здоров`ю дитини та її вихованню, обоє мають самостійний дохід, забезпечують належні умови для проживання дитини. Разом з тим, 16.06.2024 року у судовому засіданні у присутності психолога та за відсутності батьків у залі суду, судом заслухано думку дитини, яка категорично висловила своє бажання проживати з батьком. При цьому, судом на час ухвалення рішення не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, що фактично приведе до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дитину. Враховуючи інтереси дитини, яка проживає в атмосфері любові, турботи, захисту, беручи до уваги те, що дитина висловила бажання залишитися проживати зі своїм батьком, суд приходить до висновку про те, що відсутні вагомі підстави для зміни місця її проживання. При розгляді даної справи, судом було забезпечено позовні вимоги [PERSON] шляхом встановлення порядку побачень із дитиною, і як видно із наданих до суду доказів (постанови та акти державного виконавця, акти складені за участю позивачки [PERSON] ), батько [PERSON] не в повній мірі виконує вимоги ухвали суду щодо побачень матері з дитиною, посилаючись на небажання дитини спілкуватись із матір`ю. Суд вважає, що батько має добросовісно та активніше сприяти побаченням матері з дитиною, враховуючи те, що він є авторитетною фігурою в очах дитини, а відсутність такого спілкування з матір`ю негативно впливає на розвиток дитини. Однак, на думку суду, обставини щодо невиконання в повній мірі батьком вищенаведеного судового рішення про забезпечення позову не може бути вирішальною підставною для визначення місця проживання дитини з матір`ю за сукупності встановлених судом обставин. Крім того, суд не погоджується із висновком Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю [PERSON] , оскільки такий висновок на час розгляду справи суперечить інтересам дитини, яка висловлювала бажання проживати з батьком як при розгляді питання комісією, так і в судовому засіданні. При цьому матір`ю [PERSON] не надано висновків психологічного обстеження дитини, які б мали бути враховані під час вирішення судом питання прихильності дитини до кожного з батьків, та не на надано інших доказів, які б вказували на те, що думка, яка висловлена малолітньою [PERSON] , [INFO] , не відповідає її дійсній волі та є результатом психологічного впливу на неї батька [PERSON] . Отже, визначаючи місце проживання дитини, надавши належну оцінку усім обставинам справи, а саме: добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, суд, виходячи із найкращих інтересів дітей, зважаючи на те, що малолітня [PERSON] на даний час проживає разом із батьком, вважає, що необхідно визначили місце її проживання саме разом з ним. Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. У цій справі судом не вирішувалось питання про розлучення матері з дитиною, оскільки мати у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не може бути обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно неї та участь у її вихованні. Більше того, виходячи з положень статей 157, 181 СК України, той з батьків, хто проживає окремо, зобов`язаний так само брати учать у вихованні та утриманні дитини, як і той, хто проживає з дітьми, останній до того ж не має права перешкоджати у такому спілкуванні. А отже, при визначенні місця проживання дітей з батьком мати не позбавляється можливості спілкування з дітьми та участі у їх вихованні та утриманні. Позивач, як мати дитини, може реалізувати свої права шляхом досягнення нових домовленостей з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування у позасудовому порядку або за судовим рішенням, у разі порушення її прав. Беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, визначення місця проживання дитини з батьком буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному вихованню та розвитку. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Щодо додаткових витрат на дитину. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На підтвердження понесення додаткових витрат на дитину позивачем [PERSON] надано Попередній план лікування зубів [PERSON] та визначено попередню суму вартості лікування, яка становить 8 710 гривень. Разом з тим, виходячи з положень статті 185 СК України позивачем [PERSON] не доведено, що майбутні витрати на оплату лікування зубів дитини є додатковими витратами на утримання дитини, які підлягають стягненню в порядку вищевказаної статті. Відтак, позовні вимоги про відшкодування додаткових витрат на утримання дитини задоволенню не підлягають. Щодо зобов`язання сплачувати аліменти. [PERSON] 04.08.2021 року пред`явив до суду позов про визначення місця проживання дитини, де також просив зобов`язати [PERSON] сплачувати аліменти на утримання малолітньої [PERSON] . Разом з тим, встановлено, що судовим наказом Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 серпня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Відтак, суд приходить до висновку, про закриття провадження у даній справі в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, оскільки є вже судовий наказ з тими самим вимогами. На підставі викладеного, та

Outcome: partial