Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У грудні 2024 року представник КП "Павлоградтеплоенерго" звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 102694,22 грн, яка складається з 97435,74 грн основного боргу, 3871,32 грн інфляційні витрати, 1215,61 грн 3% річних, 171,55 грн пеня та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що позивач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідач є споживачем вказаних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідач оплату за спожиту фактично теплову енергію не проводив, у зв`язку з чим за період з 01.04.2012 року по 01.11.2024 року утворилась заборгованість по сплаті комунальних послуг за вказані послуги у розмірі 102694,22 грн. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено , що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання відповідача від 23 грудня 2024 року. Згідно копії ліцензії Дніпропетровської ОДА, позивач є постачальником теплової енергії. Відповідно копії типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідач уклав вказаний договір із позивачем. Згідно копії особистого рахунку № [NUMBER] станом на листопад 2024 року за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 97435,74 грн. Відповідно до розрахунку інфляційних збитків, за вказаний період сума збитків складає 3871,32 грн. Згідно розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, 3% річних за даний період складають 1215,61 грн. Пеня у розрахунках складає 171,55 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Розглянувши заяву відповідача про застосування спливу строків позовної давності суд прийшов наступних висновків. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 16 грудня 2024 року . Але ж 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Таким чином строк загальної позовної давності продовжується на період дії карантину. Період дії карантину: з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Враховуючи норми ст. 257 ЦК України всі заборгованості, які утворились за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2020 року мають продовжені строки позовної давності. Отже, оскільки з 30.06.2023 року (дата закінчення карантину) по 16.12.2024 року (дата подання позову) пройшло 1 рік 5 місяців 16 днів, то розрахунки з вересня 2018 року мають вважатися не пропущеним строком позовної давності. Так, станом на вересень 2019 року заборгованість відповідача складала 33625,86 грн. Отже цю суму потрібно відрахувати із загальної суми заборгованості, оскільки до цієї частини вимог слід застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Тобто сума основного боргу становитиме 97435,74 33625,86 = 63\~809,88 грн. Відповідно до ч.3 ст.9 зазначеного Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Кабміну від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Постановою Кабміну від 29 грудня 2023 р. № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» визначено, що починаючи з 29.12.2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг на стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги., у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії або тимчасово окупованих територій. Павлоградська територіальна громада не включена до списків таких територій. Отже, вимоги щодо стягнення інфляційних збитків, відсотків річних та пені підлягають задоволенню. За таких обставин, у зв`язку із тривалою несплатою відповідачем комунальних платежів за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] виникла заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 63809,88 грн + 3871,32 грн + 1215,61 грн + 171,55 грн, а всього: 69068,36 грн, а отже позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2036,52грн.

Outcome: partial