Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

24.12.2024 року [PERSON] , від імені якого діє адвокат Гарієвський Володимир Миколайович, звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення богу за договором позики від 22.04.2024 в розмірі 73 000,00грн, 3 179,44грн. - інфляційних втрат, 104 390,00грн. - пені. Крім цього просить суд стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.04.2024 року між [PERSON] (далі позикодавець, позивач), та [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 146 000 (сто сорок шість тисяч) гривень, а відповідач зобов`язався повернути указані грошові кошти у строк, передбачений договором. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, відповідачем в присутності свідка [PERSON] було надано позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 146 000 (сто сорок шість тисяч) гривень, а також встановлено кінцевий термін їх повернення до 01.06.2024 року. Однак, на момент подання позову до суду відповідачем не виконано власного обов`язку щодо повернення в повному обсязі грошових коштів, належних [PERSON] за відповідним договором позики від 22.04.2022 року. Станом на дату звернення до суду борг відповідача за договором становить 73 000,00 (сімдесят три тисячі) гривень. Відтак, в силу зазначених обставин, позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту порушеного права. Провадження у справі відкрито ухвалою від 27.12.2024 року за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився та його представник адвокат Гарієвський В.М. подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно. Відзиву на позов не подав. Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачу за вказаною у матеріалах справи адресою (місцем реєстрації) рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 20.01.2025 року з відміткою поштового відділення про повернення за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову відповідача від отримання документів. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов він не подав. Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що 22.04.2024 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , в присутності свідка [PERSON] , укладено письмовий договір позики у вигляді розписки, згідно якого останньому було передано у борг 146 000,00грн., які він зобов`язався повернути позивачу у визначений договором строк до 01.06.2024р. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено борговою розпискою від 22.04.2024р. Позичальник свої зобов`язання за договором виконав частково. Несплаченою залишається сума боргу у розмірі 73 000,00грн. У встановлений договором строк та станом на день пред`явлення позову в суд, відповідач не повернув позивачу позику. Досудове врегулювання спору не дало результат. Позивач просить стягнути з відповідача з [PERSON] суму основного боргу в розмірі 73 000,00 грн., інфляційні втрати 3 179,44 грн. та пеня 104 390,00 грн. Відповідно до ст.1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимога про стягнення основного боргу в розмірі 73 000,00грн. є обґрунтованою на підлягає задоволенню. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049 ЦК України суд дійшов висновку, що на договір позики від 22.04.2024 року поширюється дія пункту18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Отже, правових підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат та пені немає. Суд відмовляє у їх задоволенні. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: partial