Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] франшизу у розмірі 3\~200,00 грн, моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 150\~000,00 грн та судові витрати на загальну суму 19\~239,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те,що 11 жовтня 2023 року о 13.30 год на 808 км + 300 м автодороги М-30 Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка Луганськ Ізварино [PERSON] , керуючи автомобілем BMWX5, державний номерний знак [NUMBER] ,порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до пошкодження автомобіля позивача ВАЗ-2104, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.04.2024 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративногоправопорушення заст.124КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача намомент дорожньо-транспортної пригоди була застрахованау ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» згідно полісу № АР3929780, яким було передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 160\~000,00 грн, франшиза 3\~200,00 грн. Майнова шкода, завдана пошкодженням транспортного засобу позивача, відшкодована страховою компанією за виключенням суми франшизи. Окрім того, у результаті дорожньо-транспортної пригодипозивач зазнав моральноїшкоди,що виразилося в отриманні сильного фізичного болю під час дорожньо-транспортної пригоди, необхідності лікування, переживанні негативних емоцій та потрясінь внаслідок втрати єдиного транспортного засобу, який не підлягає відновленню, відсутності можливості придбати інший автомобіль через брак коштів. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 150\~000,00 грн, які разом з франшизою та судовими витратами просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою від 31.07.2024 позовну заяву залишено без руху. 01.08.2024 ухвалою судді виправлено описку в ухвалі від 31.07.2024. Не погоджуючись з даним позовом, представник відповідача подав відзив, де вказував, що доводи позивача про наявність причинного зв`язку між діями відповідача та настанням дорожньо-транспортної пригоди спростовуються висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 15.03.2024 № 3912/23-27. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач не потребував медичної допомоги та не був госпіталізований, його лікування проводилось амбулаторно, надані позивачем медичні документи є фрагментарними та не поєднані причинно-наслідковим зв`язком з дорожньо-транспортною пригодою. Позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір. З наведених підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив представник позивача вказував, що вина відповідача у спричиненні шкоди позивачу встановлена постановою Олександрійського міськрайонного суду від 05.04.2024, яка набрала законної сили. Посилання відповідача на висновок судової інженерно-транспортної експертизи від 15.03.2024 є безпідставним. Під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди позивач надав пояснення працівникам поліції про отриманий удар в ліву частину грудної клітини. Через постійний біль в області грудної клітини 13.10.2023 позивач звернувся за медичною допомогою та йому було призначене відповідне лікування. 20.10.2023 вході огляду було підтверджено діагноз. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача у судовому засіданні 18.12.2024 року підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, пояснення стосовно позовних вимог та доводів відзиву на позовну заяву не надав. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що 11 жовтня 2023 року о 13.30 год [PERSON] на автодорозі М-30 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварино, на 808 км + 300 м, керуючи автомобілем BMWX5, державний номерний знак [NUMBER] , перед початком обгону автомобіля ВАЗ-2104, державний номерний знак [NUMBER] , не переконався, що водій транспортного засобу, який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода та автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 14.2 «б» ПДР. Відповідно до постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.04.2024 по справі № 398/5161/23, яка набрала чинності 16.042024, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. На підставі змісту ч. 6 ст.\~82\~ЦПК Українивирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, є таким, що не потребує доказування, факт наявності вини [PERSON] у спричинені ним дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 11 жовтня 2023 року за участю автомобіляBMWX5, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля ВАЗ-2104, державний номерний знак [NUMBER] ,під керуванням позивача. Висновок експерта від 15.03.2024 № 3912/23-27 не спростовує вину відповідача [PERSON] у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди 11.10.2023 за участю позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦКУкраїни шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦКУкраїни шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно дост.\~3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ст.\~3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 6 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За п. 1.3 ст. 1 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. За п. 9.1 ст. 9 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно зі ст. 30 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. На підставі ст. 1194 ЦКУкраїни особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Таким чином відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`в страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 3 жовтня 2018 року по справі № 760/15471/15-ц, від 9 листопада 2021 року по справі № 147/66/17. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який на законних підставах володів транспортним засобом BMWX5, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/3929780, який був чинний у період з 12.09.2023 по 11.09.2024, що підтверджується листом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 25.04.2024 № 9-03/18353. Франшиза за вказаним договором складала 3\~200,00 грн. Докази неправомірності володіння відповідачем забезпеченим транспортним засобом стороною відповідача не надано. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] перевищувала ринкову вартість даного транспортного засобу, страховою компанією за заявою позивача йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 25\~984,35 грн за відрахуванням вартості придатних залишків у сумі 7\~347,18 грн та суми франшизи у розмірі 3\~200,00 грн. Всього позивачу було виплачено 15\~437,17 грн. Отже, відповідати за завдану [PERSON] шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у межах ліміту страхованого відшкодування по даній справі повинен був страховик, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп»», а за його межами, відповідно, страхувальник, [PERSON] . Таким чином, відповідальність за сплату франшизи позивачу у сумі 3\~200,00 грн покладається у даному випадку саме на відповідача. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди11 жовтня 2023 року на законних підставах керував транспортним засобом BMWX5, державний номерний знак [NUMBER] , який був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тому у даному випадку мала місце подія, внаслідок якої була заподіяна шкода [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у відповідача настала цивільно-правова відповідальність, застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке здійснило відповідно погодженого розміру відшкодування шкоди, заподіяної у результаті такої події майну позивача, в сумі 25\~984,35 грн за виключенням вартості придатних залишків у сумі 7\~347,18 грн та суми франшизи у розмірі 3\~200,00 грн. Отже, враховуючи проведення оплати страховиком відповідача страхового відшкодування у сумі 15\~437,17 грн за пошкоджений автомобіль позивача, [PERSON] повинен відповідати за сплату суми франшизи у розмірі 3\~200,00 грн, внаслідок чого позовні вимоги [PERSON] у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення на користь позивача з відповідача 3\~200,00 грн суми франшизи. На підставі ст. 1167 ЦКУкраїни моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За ч. 2 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 11 жовтня 2023 року [PERSON] надав письмове пояснення працівнику поліції, який здійснював оформлення дорожньо-транспортної пригоди, про те, що під час дорожньо-транспортної пригоди отримав удар у ліву частину грудної клітини. 13.10.2023 позивач самостійно звернувся зі скаргами на біль в області грудної клітинидо медичного закладу, де йому було встановлено діагноз та призначено відповідне лікування, що підтверджується листом КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради від 17.04.2024 № 891 та довідкою лікувального закладу від 17.04.2024 № 5484. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілій особі, суд враховує, що за ч. 3 ст.\~23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні стороною позивача було належним чином доведено завдання позивачу моральної шкоди, яка полягала у фізичному болі, необхідності лікування після дорожньо-транспортної пригоди та зміні способу життя позивача через пошкодження його транспортного засобу, спричинених через протиправні дії відповідача, то обґрунтованість вимог [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди була доведена. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, суд при обрахунку розміру моральної шкоди [PERSON] приймає до уваги отримання ним ушкоджень здоров`я, необхідності лікування, спричинені незручності через відсутність можливості для позивача використовувати свій пошкоджений транспортний засіб, а також моральні переживання через пошкодження належного йому майна. Отже, на підставі наведеного, на переконання суду, розмір відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди зісторони [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача та несплати ним франшизи на користь позивача протягом тривалого часу повинен складати 5000 грн, що відповідатиме спричиненій позивачу моральній шкоді через порушення його нормальних життєвих зв`язків. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача франшизи у сумі 3\~200,00 грн та 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн за вимогою майнового характеру, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки зазначена вимога була задоволена в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню витрати\~позивача з\~оплати ним\~судового збору\~за вимогою\~немайнового характеру\~відповідно до\~частки задоволених судом позовних вимог у розмірі 100,83 грн. (5000 / 150000 х 3028). Таким чином, з відповідача на кори сть позивача слід стягнути судові витрати в загальному розмірі 1312,03 грн. Згідно з приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 15\~000,00 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги №325/24 від 11.04.2024, актом приймання-передачі від 20.07.2024, квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3767987816.1 від 17.07.2024 про сплату 15\~000,00 грн за адвокатські послуги, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Мельниченка М.С. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі №620/1958/19, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial