Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що його батьки не перебували у офіційному шлюбі, лише проживали однією сім`єю з осені 2005 року, перебуваючи у цивільних сімейних стосунках, від яких народився мій старший брат [PERSON] , [INFO] , та я, [PERSON] , [INFO] . Після народження дітей [PERSON] , [INFO] , почала зловживати спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, більше часу була відсутня вдома, позивач з братом її мало бачили і не пам`ятають материнської турботи. Мати не займалась вихованням, навчанням та розвитком, не цікавилась станом здоров`я, успіхами чи невдачами у навчанні, зловживала алкогольними напоями. Бабуся дітей [PERSON] , 1943 р.н., померла у червні 2020р. [INFO] батька дитини [PERSON] , мобілізували. Ця подія не стала для [PERSON] , проживаючої поруч за адресою: [ADDRESS] , відправним пунктом для поновлення стосунків або, хоча б причиною для зацікавленості дітьми та діти залишились проживати самі у квартирі. Враховуюче безвідповідальне ставлення протягом тривалого часу [PERSON] , [INFO] , до виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав. Ухвалою від 17 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 18 листопада 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 21 березня 2025 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в наданій заяві підтримав позов в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, про день та час судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явивилась, наданій заяві підтримала позов в повному обсязі та просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Представник третьої особи Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явивилась, наданій заяві підтримала позов в повному обсязі та просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надавав пояснення та вказав, що матір жодного разу не приходила до нього з братом і вони живуть разом, ніякої допомоги не надавала, зазначив, що мати зловживає спиртним напоями. Представник органу третьої особи Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в наданих раніше поясненнях зазначала, що після мобілізації батька та смерті бабусі за дітьми доглядали сусіди. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 35). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046171155 (дата формування: 25 липня 2024р.), наданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), реєстрація актового запису про народження [PERSON] відбулася [INFO] і за спільною заявою батьків про визнання батьківства: матері - [PERSON] , [INFO] , та батька - [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано факт народження (а.с. 30-34). Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 04.12.2012 року, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Відділ опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів було задоволено. Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання їх батька [PERSON] , 1972 року народження, за адресою: [ADDRESS] . Вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , 1972 року народження, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття, у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.04.2012 року (а.с. 38-39). Відповідно до довідки виданої Департаментом гуманітарної політики управління освіти комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 69» Дніпровської міської ради про те, що [PERSON] дійсно навчається в 11-Б класі КЗО «СЗШ №69» ДМР (а.с. 41). Відповідно до довідки виданої командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] [PERSON] був мобілізований та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 03.05.2024 року (а.с. 40). 23.05.2024 року сусіди по під`їзду повідомили до адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про те, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживали за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , якого мобілізували. Мати дитини [PERSON] з сім`єю не проживає з 2010 року. Майже завжди знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Хлопці живуть у квартирі самі (а.с. 42). 28.05.2024 року адміністрація Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 69» Дніпровської міської ради направила повідомлення до управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради стосовно того, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , студент Дніпровського індустріального фахового коледжу, проживали за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , якого мобілізували. Мати дітей [PERSON] з сім`єю не проживає. Хлопці живуть у квартирі самі (а.с. 44). Відповідно до наказу по управлінню-службі у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 11.06.2024 № 33 «Про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] », неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, як дитину, мати якої ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.46-47). Відповідно до сповіщення сім`ї № 398 солдат [PERSON] , водій [INFO] військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу 03.05.2024 року [INFO] , зник безвісти під час виконання бойового завдання 14 липня 2024 року поблизу населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області (а.с. 51). Відповідно до Наказу №15 від 11.06.2024 року [PERSON] було тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] на проживання за адресою: [ADDRESS] , покладено на [PERSON] відповідальність за збереження життя та здоров`я неповнолітнього (а.с. 46-47). Відповідно до отриманої управлінням-службою у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради інформації з відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №43.1/5225 від 18.07.2024 гр. [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , згідно бази ІПНП МВС України в поле зору поліції потрапляла неодноразово, а саме з 2018 року по 2024 рік притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 173, 183, 178 ч. 1,2, 175-1 ч 1,2. Отже, відповідачка не надає жодної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, її вихованням не займаються, життям та здоров`ям сина не переймається. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п. п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8. Таке втручання не становитиме порушення ст. 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п. 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи, встановлено, що відповідачка [PERSON] не цікавиться життям та розвитком своєї доньки, не виявляє турботи та піклування, матеріально не забезпечує. Тому суд приходить до висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та в її діях вбачає винну поведінку відносно дитини, тому підстав для попередження відповідачки про необхідність зміни ставлення до виховання дитини немає. Одночасно з цим, суд вважає за доцільне, роз`яснити відповідачу положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі викладеного, детально проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] , від виконання своїх батьківських обов`язків та їх небажання виховувати дитину, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved