Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 09.06.2016 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Коростенським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №152. Від шлюбу спільних дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Під час перебування в шлюбі між ними виникали непорозуміння і сварки, так як відповідач не бажає продовжувати спільне сімейне життя, мотивуючи це різними причинами. Фактично шлюбні відносини між ними припинено, проживають окремо один від одного вже більше року, так як відповідач виїхала за межі України. За таких обставинах сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, і він на даний час фактично проживає з іншою жінкою. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який укладено 09.06.2016 року та зареєстровано Коростенським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №152. 17.02.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 20.02.2025 року. У встановлений строк відзив на позов та будь-які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09.06.2016 року, який був зареєстрований Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 152. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають . \~Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved