Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судових наказів Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2020 та від 18.04.2022 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2020 року народження, доньки [PERSON] 2021 року народження, по частині, до 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 17 жовтня 2022 року заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси розірвано шлюб між ним та відповідачем [PERSON] 14 липня 2020 року судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 20.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття. 18 квітня 2022 року судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 01.04.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, за двома судовими наказами розмір утримуваного з нього стягнення аліментів становить частину від усіх видів його заробітку (доходу), що на його думку, є достатніми підставами для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, у зв`язку з чим, він змушений звернутися до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 19.03.2025 не з`явилася, в судовому засіданні, проведено 25.09.2024 заперечувала проти задоволення позовних вимог. Надала до суду свої письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачу було достеменно відомо, в якому порядку і який розмір аліментів з нього стягується. Також позивач усвідомлював, що стягнення аліментів в судовому порядку покликане лише тим, що добровільно надавати матеріальну допомогу своїм дітям він не бажав. Зазначила, що нею було застосовано той спосіб звернення до суду, який передбачений Законом. Позивач міг звернутися з заявою про перегляд судового наказу у визначений Законом строк та спосіб. Будь яких дій позивач не вчиняв 4 роки, імовірно розраховуючи на відсутність офіційного доходу та сподіваючись, що примусове стягнення буде не можливим. Також, Відповідач зауважила, що будь яких доказів на підтвердження обставин, які б давали право на зменшення розміру аліментів, позивач суду разом із позовом не надає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.05.2020 і до досягнення ним повноліття. Також, судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.04.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3\~ст.181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч.1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, в наказному, тобто безспірному порядку, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.5\~ст.183 СК України). Частиною першою ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Судом встановлено, що згідно з судовими наказами із заробітку (доходу) Позивача стягується в сукупності половина на утримання двох дітей. З урахуванням тих обставин, що з Позивача стягуються аліменти на користь Відповідача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] по частині доходу Позивача на кожну дитину, суд вважає, за можливе зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання сина [PERSON] , 2020 року народження, з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) Позивача щомісячно та зменшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] , 2021 року народження, з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) Позивача щомісячно. Таким чином, загальний розмір стягуваних із Позивача аліментів не перевищуватиме 1/2 частини його доходу на утримання дітей. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved