Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити будинковолодіння, що складається х житлового будинку загальною площею 191,0 кв.м. і з жилою площею 99,2 кв.м. та складовими частинами його є: сараї літ. «Б», «В», «Г»; погріба літ. «Пг1», «Пг»; уборна літ. «У» та гараж літ. «Д» та знаходиться за адресою: [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у відповідності до належних їм ідеальних часток в праві власності та з урахуванням висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи, виділивши [PERSON] в натурі 14/100 частки будинковолодіння, в окрему квартиру [ADDRESS] , що складається з тамбура площею 4,1 кв.м., кухні площею 4,9 кв.м., кімнати площею 8,0 кв.м., кімнати площею 7,3 кв.м. та гараж літ. «Д», припинивши право спільної часткової власності., а також стягнути з відповідачів судові витрати. При цьому посилається на те, що сторони є співвласниками вищезазначеного будинковолодіння та не можуть дійти згоди щодо конкретного визначення за кожним із співвласників господарських споруд та немає виділення їх в натурі у відповідності до часток в будинковолодінні. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.03.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.07.2024 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2024 року поновлено провадження у справі. Від представника відповідачів до суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких він просить задовольнити позов частково. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити відповідно до першого варіанту висновку судової комісійної будівельно-технічної експертизи. Представник відповідачів в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 14/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 28.12.2012 року. Відповідно до вказаного договору житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, загальною площею 191,00 кв.м., в тому числі житловою площею 99,2 кв.м. До будинку належать: сараї - літ. «Б», «В», «Г»; погріба літ. «Пг1», «Пг»; уборна - літ. «У»; гараж літ. «Д». [PERSON] є власником 30/100 часток житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування частки житлового будинку від 29.09.2016 року. Відповідно до вказаного договору житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, загальною площею 191,00 кв.м., в тому числі житловою площею 99,2 кв.м. До будинку належать: сараї під літерами «Б», «В», «Г», гараж під літерою «Д», погріби під літерами «Пг», «Пг1», уборна під літерою «У». [PERSON] є власником 42/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2008 року. Відповідно до вказаного договору житловий будинок «А» - дерево обкладене цеглою, загальною площею 191,00 кв.м., житловою площею 99,2 кв.м. До будинку належать: сараї під літерами «Б», «В», «Г», гараж під літерою «Д», погріби під літерами «Пг», «Пг1», уборна під літерою «У». [PERSON] є власником 14/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.03.2006 року. Відповідно до заяви свідка [PERSON] від 29.05.2024 року, гараж «Д» був побудований [PERSON] задовго до 1995 року. На момент початку її проживання в будинку (1995 рік) гаражем «Д» користувався [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , а потім [PERSON] . Сараєм літ. «Б» ще з 1995 року користується вона [PERSON] , що підтверджено і довідкою від 20.11.1998, виданою ЖОДКП по технічній інвентаризації. Сарай літ. «В» був побудований [PERSON] задовго до 1995 року. На момент її проживання в будинку (1995 рік) мараєм літ. «В» користувався [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , а потім [PERSON] . Сараєм літ. «Г» з 1995 року і по 2008 рік користувалася [PERSON] , а з 2008 року [PERSON] . Погріб літ. «Пг» знаходиться під сараєм літ. «В» та частиною будинку, що належать наразі [PERSON] . Погребом літ. «Пг1» та уборною літ. «У» ще з 1995 року користується вона [PERSON] . Згідно заяви свідка [PERSON] (відповіді на питання письмового опитування) від 05.06.2024 року, їй відомо, що з моменту укладення нотаріального договору купівлі-продажу від 28.12.2012 року і по даний час фактично користується належним до будинку гаражем літ. «Д» [PERSON] . Хто саме із співвласників будинковолодіння користується сараями, погрібами та уборною їй точно не відомо. Разом з тим, визначальним для виділу (поділу) будинковолодіння, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір частко співвласників та технічна можливість виділу (поділу) будинку відповідно до часток співвласників. В матеріалах справи наявні копії державного акту на право постійного користування землею, державних актів на право власності на земельні ділянки колишніх власників домоволодіння [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку судової комісійної будівельно-технічної експертизи від 15.11.2024 року №814/11-2024, здійснити виділ 14/100 частки [PERSON] у житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , вбачається технічно можливим за умови відступу від ідеальних часток співвласників та з відступом від вимог нормативних документів. На розгляд суду запропоновано два технічно можливих варіанта виділу частки позивача із визначенням розміру грошової компенсації. Так, за варіантом №1 [PERSON] у зв`язку із перевищенням належної їй частки запропоновано сплатити (компенсувати) відступ від частки: [PERSON] (42/100 ід. частки) у сумі 22840 грн.; [PERSON] (30/100 ід. частки) у сумі 16314 грн.; [PERSON] (14/100 ід. частки) у сумі 7458 грн. За варіантом №2, в зв`язку із наданням [PERSON] менше від належної частки, іншим співвласникам будинковолодіння запропоновано сплатити (компенсувати) [PERSON] відступ від її частки в грошовому розмірі 54727 грн., який становить для: [PERSON] (42/100 ід. частки) - 26817 грн.; [PERSON] (30/100 ід. частки) - 19154 грн.; [PERSON] (14/100 ід. частки) - 8756 грн. Дослідити надбудови та прибудови до житлового будинку, які відсутні (не зазначені) в матеріалах технічної інвентаризації, що надані на дослідження, не вбачається за можливе в зв`язку із відсутністю: їх об`ємно-планувальних та конструктивних показників; залишкової вартості; відомостей про їх правовий статус. Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991р. із змінами, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст.152 ЖК). При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. До аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд України у справі №6-1443цс16, який викладений в постанові від 16.11.2016 року. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991р. із змінами, виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. З огляду на відсутність в матеріалах справи належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів технічної можливості поділу спірного домоволодіння в натурі з виділенням учасникам спільної часткової власності на спірний будинок відокремлених частин будинку, які відповідають розміру їх часток у праві власності, відсутні підстави для поділу спірного будинковолодіння. Суд відхиляє доводи позивача про необхідність виділення їй гаража літ. «Д», оскільки вказаний гараж був побудований колишнім власником [PERSON] , знаходиться на земельній ділянці, яка йому була виділена у постійне користування та на даний час перебуває у користуванні його сина [PERSON] . За таких обставин, суд вважає за можливе виділити позивачу в натурі 14/100 частини спірного жилого будинку відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи та стягнути з відповідачів на її користь грошову компенсацію за відступ від розміру її частки. Оскільки судом здійснюється виділ позивачу її частки у праві власності в натурі, а не поділ будинку, відсутні підстави для припинення права спільної часткової власності. Також суд не уповноважений за законом виділяти позивачу її частку будинку в окрему квартиру [ADDRESS] , право власності на яку за нею не зареєстровано у встановленому законом порядку. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі стягненням з відповідачів на користь позивача судового збору та витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи.

Outcome: partial