Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

30.09.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] народилась [PERSON] , про що 19.02.2015 складено відповідний актовий запис № 176, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане 05.10.2017 повторно Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , які у зареєстрованому шлюбі ніколи не перебували. Відповідачка у вихованні доньки участі не приймає, повністю самоусунулась від дитини. З моменту народження й по сьогодні [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, не створює умов для отримання дитиною освіти, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачка становить загрозу малолітній дитині, оскільки веде асоціальний спосіб життя. Майже відразу після народження [PERSON] , відповідачка забрала дитину від батька і самостійно визначила місцем проживання щойно народженої дитини в недопустимих умовах проживання разом зі своєю матір`ю, яка сама й оточення/друзі постійно зловживали алкогольними напоями, системно залишаючи дитину без нагляду та догляду. Батько, переживаючи за власну доньку системно звертався до районного відділу служби у справах дітей з відповідними скаргами/заява на [PERSON] , проте деякий проміжок часу ці звернення не мали результату. Наприкінці червня - напочатку липня 2017 здійснено виклик поліції на місце мешкання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] .. Правоохоронцями, які прибули на місце зафіксовано антисанітарні умови у квартирі та встановлено факт алкогольного сп`яніння відповідача. Через тиждень за викликом [PERSON] , поліцією були зафіксовані повторні дії відповідача. 04.08.2017 за викликом [PERSON] органом поліцію за адресою мешкання малолітньої дитини відібрано малолітню [PERSON] від матері, та передано до соціальної служби. В подальшому, служба у справах у відповідному порядку передало [PERSON] татові [PERSON] для постійного місця проживання з останнім. Відтоді дитина мешкає з батьком, а матір долею дитини не цікавиться, в житті не приймає участі, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у день народження відповідач також не телефонує. Дитина розуміє, що вона є непотрібною матері. [PERSON] потребує особливої уваги, турботи і піклування, про що свідчить Висновки про комплексну психоло-педагогічну оцінку розвитку дитини. Разом з тим, з 2020 перебуває під наглядам педагогів та під піклування батька має позитивну динаміку у розвитку. 20.09.2017 Розпорядженням № 624р Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . 10.07.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя був винесений судовий наказ у справі № 334/4706/18 та стягнуто з відповідачки на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття. 02.11.2018 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 334/4706/18. Станом на сьогодні примусове виконання вищезазначеного виконавчого документу триває, а боржник [PERSON] не виконує обов`язку по утриманню малолітньої [PERSON] , грошові кошти не сплачує ані у добровільному порядку, ані у примусовому. Сукупний розмір заборгованості [PERSON] по оплаті аліментів на утримання [PERSON] станом на липень 2024 становить 233644,91 грн. За відомою у позивача інформацією відповідачка працювати бажання не має, доходів не отримує, системно бере у позику гроші у компаніях, що видають мікро-позики, за що й забезпечує своє існування. Відповідно до інформації закладу дошкільної освіти (ясло-садик) комбінованого типу № 160 «Журавлик» ЗМ станом на 22.02.2022 (на момент відвідування дитиною садочку), у вихованні [PERSON] приймають участь бабуся, тато і дідусь, забезпечують усім необхідним, мама в садок жодного разу не з`явилась, участі у вихованні дівчинки не приймає. За інформацією Запорізької гімназії № 73 ЗМР [PERSON] навчається в дійсній гімназії з першого класу, станом на сьогодні є ученицею 3 «В» класу; відвідую онлайн-уроки регулярно, завдання виконує в повному обсязі та вчасно, батько [PERSON] та її бабуся займаються вихованням дитини. Відповідно до довідки Центру соціальної та реабілітаційної допомоги «Прометей», що видана [PERSON] , його донька [PERSON] з серпня 2024 проходить фізичну, соціальну реабілітацію, усі види корекційно-розвиткових та педагогічних занять. Згідно характеристики Голови квартального комітету від 19.08.2024, вихованням дитини [PERSON] займається її батько. Фізичним здоров`ям [PERSON] без виключень займається [PERSON] , що свідчить власне ним підписана, у якості законного представника від імені [PERSON] , декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Відповідачка здоров`ям дитини не турбується. Згідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» [PERSON] спостерігається з моменту народження саме в дійсному медичному закладі, на диспансерному обліку дитина знаходиться у лікаря-психоневролога, щеплення вчинені за віком, до центру на прийом до лікаря-педіатра дільничного для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів та проведення диспансеризації з дитиною звертається батько [PERSON] та бабуся, в разі хвороби дівчинки рекомендації лікаря-педіатра дільничного батько виконує у повному обсязі, мати [PERSON] до лікаря-педіатра дільничного з дитиною не зверталась, станом її здоров`я не цікавиться. Повним матеріальним утриманням, вихованням, дозвіллям, культурним та соціальним розвитком [PERSON] займається її батько [PERSON] . Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи те, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої доньки - громадянки України [PERSON] , [INFO] . У відповідності автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Макарова В.О. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 16.01.2025 замінено у справі позивача [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на законного представника дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування Маньковська Л.Г. просила позов задовольнити. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялись на адресу її зареєстрованого місця проживання згідно інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради: [ADDRESS] . Поштові повідомлення повернуті до суду неврученими. Частина 1 ст. 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Судом також враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем її реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Окрему увагу суд також звертає на те, що відповідачу [PERSON] відомо про знаходження справи про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з листа голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 15.01.2025 № 17.01/01-27/56, 13.12.2024 від Запорізького міського центру соціальних служб було отримано листа «Про проведену роботу з родиною [PERSON] », відповідно до якого, гр. [PERSON] , перебуває у шлюбі з іншим чоловіком та мають спільну дитину. Вона не заперечує проти проживання [PERSON] разом з батьком, але категорично проти щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористалася, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин і без повідомлення причин, не подала відзив та представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному розгляді, суд прийшов до висновку ухвалити заочне рішення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, яка в установленому порядку повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки. Представник у заяві зазначив, що підтримує висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 29.01.2025 № 17.01/01-27/96 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] , просив прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши учасників процесу, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 05.10.2017, актовий запис № 178. Згідно довідки про місце проживання дитини від 06.08.2024, малолітня [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням голови районної адміністрації по Дніпровському району Запорізької міської ради від 20.09.2017 № 624р «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] », визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу виданим 10.07.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 334/4706/18, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 05.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття. 02.11.2018 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Радченко В.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 334/4706/18 виданого 30.08.2018. Відповідно до Розрахунку заборгованості та Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 28.11.2018, станом на 28.11.2019 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 28.11.2019 за період з 05.07.2019 по 01.11.2019 становить 39152,78 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Відповідно до інформації закладу дошкільної освіти (ясло-садик) комбінованого типу № 160 «Журавлик» ЗМ станом на 22.02.2022 (на момент відвідування дитиною садочку), у вихованні [PERSON] приймають участь бабуся, тато і дідусь, забезпечують усім необхідним, мама в садок жодного разу не з`явилась, участі у вихованні дівчинки не приймає. За інформацією Запорізької гімназії № 73 ЗМР [PERSON] навчається в дійсній гімназії з першого класу, станом на сьогодні є ученицею 3 «В» класу; відвідую онлайн-уроки регулярно, завдання виконує в повному обсязі та вчасно, батько [PERSON] та її бабуся займаються вихованням дитини. Відповідно до довідки Центру соціальної та реабілітаційної допомоги «Прометей», що видана [PERSON] , його донька [PERSON] з серпня 2024 проходить фізичну, соціальну реабілітацію, усі види корекційно-розвиткових та педагогічних занять. Згідно характеристики Голови квартального комітету від 19.08.2024, вихованням дитини [PERSON] займається її батько. Фізичним здоров`ям [PERSON] без виключень займається [PERSON] , що свідчить власне ним підписана, у якості законного представника від імені [PERSON] , декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Відповідачка здоров`ям дитини не турбується. Згідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» [PERSON] спостерігається з моменту народження саме в дійсному медичному закладі, на диспансерному обліку дитина знаходиться у лікаря-психоневролога, щеплення вчинені за віком, до центру на прийом до лікаря-педіатра дільничного для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів та проведення диспансеризації з дитиною звертається батько [PERSON] та бабуся, в разі хвороби дівчинки рекомендації лікаря-педіатра дільничного батько виконує у повному обсязі, мати [PERSON] до лікаря-педіатра дільничного з дитиною не зверталась, станом її здоров`я не цікавиться. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ), виданим Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2974. Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка у вихованні доньки участі не приймає, повністю самоусунулась від дитини. З моменту народження й по сьогодні [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, не створює умов для отримання дитиною освіти, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, отже ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Відповідно до ч. ч. 2 і 3 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно з п. 2 ч. 1 статті 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абзацу 6 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено: якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. У цій справі позов пред`явлено з підстав п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 30.01.2025 до суду надійшов висновок голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 29.01.2025 № 17.01/01-27/96 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . З висновку вбачається, що 09.12.2024 від Запорізького міського центру соціальних служб отримано лист «Про надання інформації щодо родини [PERSON] », де зазначено, що малолітня [PERSON] проживала в одному будинку з батьком, [PERSON] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , родина мешкає у власному чотирьох кімнатному приватному будинку, для дитини створені належні умови, санітарно-гігієнічний стан житла задовільний. Гр. [PERSON] повідомив, що з двох років самостійно виховує дитину. Мати дитини, [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, ухиляється від спати аліментів. Під час бесіди спеціаліста з дитиною про матір, [PERSON] стала замкнутою, мовчазною. Зі слів батька, [PERSON] необхідна консультація лікаря-психіатра, на яку необхідний дозвіл обох батьків, а [PERSON] таку згоду надати відмовляється. 13.12.2024 від Запорізького міського центру соціальних служб отримано лист «Про проведену роботу з родиною [PERSON] », де зазначено, що двері відкрила гр. [PERSON]. Та повідомила, що її донька проживає в іншому місті. Пізніше в телефонному режимі, гр. [PERSON] повідомила, що вона перебувала в цивільному шлюбі із [PERSON] від цих стосунків мають спільну доньку, [PERSON] , стосунки між парою не склалися, тому вони розійшлись. Дівчина проживала з матір`ю два роки, а у 2017 [PERSON] забрав дитину до себе. Мати періодично відвідувала дитину, батько не перешкоджав зустрічам. На даний час гр. [PERSON] перебуває у шлюбі з іншим чоловіком та мають спільну дитину. Гр. [PERSON] не заперечує проти проживання [PERSON] . Разом з батьком, але категорично проти щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки. 07.01.2025 до відділу служби прийшла бабуся [PERSON] та повідомила, що гр. [PERSON] помер та надала відповідне свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ), видано Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 31.12.2024 (актовий запис № 2974). Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 07.01.2025 № 78 «Про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] » малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в родину бабусі та проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Відділом по району здійснений вихід за місцем проживання дитини разом за місцем мешкання бабусі. За підсумками виходу встановлено, що умови проживання задовільні, в житлі створені всі належні умови для проживання та виховання дитини, ознаки небезпеки в родинні відсутні, в родинні наявні складні життєві обставини через ухилення матері дитини від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваг, що гр. [PERSON] , [INFO] , неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту її прав та інтересів, районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Як вже зазначалось, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Саме такий висновок зроблено у відповідних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц. За абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (п. 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (ст ст. 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів, викладених в ст. 29 Декларації, згідно із якими: кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи; при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (ст. ст. 164-167). Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи той факт, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її здоров`ям, життям і негайним потребам, не відвідує дитину, не забезпечує матеріально, з урахуванням того, що відповідачу достеменно відомо про перебування у провадження суду справи про позбавлення її батьківських прав відносно доньки, і нею не вжито жодних заходів та не надано доказів в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зміни ставлення до виховання дитини, піклування про неї, виконання ним своїх батьківських обов`язків, суд погоджується з позицією позивача про те, що відповідач є особою, яка без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки. Відповідач вказаного не спростувала доказами в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України. За таких обставин суд надходить до висновку про те, що позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. З урахуванням наведеного, суд, з урахуванням висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved