Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

02 травня 2024 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява (з урахуванням уточненої позовної заяви від 24.07.2024) [PERSON] , в інтересах яко діє представник адвокат Мартиненко Андрій Валерійович до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович, про визнання права власності на транспортний засіб та скасування арешту з рухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 15.05.2021 року позивач придбала у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8102/21/000224 від 15.05.2022 року, укладеного між [PERSON] та Запорізькою філією ТОВ «ПРАЙМ БРО», яка діяла на підставі договору комісії №8102/21/000224 від 15.05.2021 року, укладеного з [PERSON] , автомобіля марки FORD, модель SCORPIO, 1998 року випуску, колір сірий, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Вартість автомобіля становила 59000,00 гривень та була передана відповідачу в повному обсязі перед підписанням договору. Відповідно до п. 2.2 умов договору купівлі-продажу право власності на транспортний засіб переходить до покупця в момент підписання договору. Протягом 10 днів після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, а саме 25.05.2021 року позивачка звернулася до відповідного органу з реєстрації - Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області (філія ГСЦ МВС) з метою подальшої реєстрації транспортного засобу на своє ім`я. Разом з тим перереєстрація транспортного засобу в момент укладання договору здійснена не була через безпекову ситуацію в сервісному центрі та в м. Запоріжжі в цілому через що з 12.03.2020 року на усій території України установлено карантин (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211) та були відсутні талони на перереєстрацію автомобіля. Представниками сервісного центру МВС України позивачку було проінформовано про можливість перереєстрації вказаного транспортного засобу в будь-якому сервісному центрі на території України в будь-який час. Таким чином, обов`язок щодо реєстрації належного позивачці транспортного засобу в 10-денний термін після його придбання не було виконано з незалежних від неї причин. Таким чином, на момент укладення договору транспортний засіб не був арештований чи обтяжений в будь-який інший спосіб. Крім того, всі заявлені параметри транспортного засобу відповідали технічним характеристикам, про що свідчать акти технічного стану транспортного засобу від 15.05.2021 року та акт огляду реалізованого транспортного засобу від 15.05.2021 року. Таким чином, позивачка належним чином виконала свої зобов`язання та розрахувалась з відповідачем [PERSON] в повному обсязі, передавши останньому грошові кошти, а [PERSON] , в свою чергу, передав [PERSON] автомобіль, всі необхідні документи та комплект ключів від нього. Однак, у березні 2024 року позивачка була зупинена працівниками поліції, та їй було повідомлено що автомобіль марки FORD, модель SCORPIO, 1998 року випуску, колір сірий, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , арештовано в рамках виконавчого провадження №68404003 від 02.02.2022 року, щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «Бізнес Позика». За інформацією особи, що зупинила автомобіль, вищевказана постанова винесена приватним виконавцем Безмагоричних М.А. При цьому, як свідчить дата відкриття виконавчого провадження 02.02.2022 року, тобто вже після переходу права власності на автомобіль до позивачкаи. Позивачка вважає, що постанови про арешт майна відповідача безпідставно містять посилання на автомобіль марки FORD, модель SCORPIO, 1998 року випуску, колір сірий, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , оскільки на момент їх винесення майно не перебувало у власності [PERSON] , а сам автомобіль повинен бути повернутий власнику. Після 02.02.2022 року позивачка, як власник автомобіля, позбавлена можливості здійснити за собою реєстрацію транспортного засобу, оскільки автомобіль перебуває під арештом. Це в свою чергу призводить до того, що позивачка не може використовувати транспортний засіб в повному обсязі, обмежена як власник у праві володіння, користування та розпорядження майном, що належить їй на праві власності, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів з позовом про визнання права власності на рухоме майно та зняття арешту з транспортного засобу. Просить визнати\~за [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~право власності\~на транспортний\~засіб автомобіль\~марки FORD,\~модель SCORPIO,\~1998\~року випуску,\~колір сірий,\~номер кузову\~ [NUMBER] ,\~свідоцтво про\~реєстрацію [NUMBER] ,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~та скасувати арешт з рухомого майна - автомобілю марки FORD, модель SCORPIO, 1998 року випуску, колір сірий, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. у межах виконавчого провадження АСВП № 68404003 від 02.02.2022. 27.11.2025 ухвалою судді витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 68404003 від 02.02.2022 року, як доказ у справі. 12.02.2025 на виконання ухвали суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №68404003 від 02.02.2022 року. 19.03.2025 ухвалою судді закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 19.03.2025 представником позивача - адвокатом Мартиненко А.В. подано заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Відзиву на позов не подав. Представник відповідача - ТОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, у підготовчому засіданні, яке відбулося 27.11.2024 заперечував проти задоволення позову. Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. в судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Пояснень на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що представник відповідача та треті особи не з`явилися в судове засідання без поважаних причин. За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 2\~ЦПК України завданням\~цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 15.05.2021 року позивач [PERSON] придбала у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8102/21/000224 від 15.05.2022 року, укладеного між [PERSON] та Запорізькою філією ТОВ «ПРАЙМ БРО», яка діяла на підставі договору комісії №8102/21/000224 від 15.05.2021 року, укладеного з [PERSON] , автомобіля марки FORD, модель SCORPIO, 1998 року випуску, колір сірий, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Вартість автомобіля становила 59000,00 гривень. Відповідно до п. 2.2 умов договору купівлі-продажу право власності на транспортний засіб переходить до покупця в момент підписання договору. Протягом 10 днів після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, а саме 25.05.2021 року позивачка звернулася до відповідного органу з реєстрації - Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області (філія ГСЦ МВС) з метою подальшої реєстрації транспортного засобу на своє ім`я. Разом з тим перереєстрація транспортного засобу в момент укладання договору здійснена не була через безпекову ситуацію в сервісному центрі та в м. Запоріжжі в цілому через що з 12.03.2020 року на усій території України установлено карантин (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211) та були відсутні талони на перереєстрацію автомобіля. Представниками сервісного центру МВС України позивачку було проінформовано про можливість перереєстрації вказаного транспортного засобу в будь-якому сервісному центрі на території України в будь-який час. Таким чином, обов`язок щодо реєстрації належного позивачці транспортного засобу в 10-денний термін після його придбання не було виконано з незалежних від неї причин. Таким чином, на момент укладення договору транспортний засіб не був арештований чи обтяжений в будь-який інший спосіб. Крім того, всі заявлені параметри транспортного засобу відповідали технічним характеристикам, про що свідчать акти технічного стану транспортного засобу від 15.05.2021 року та акт огляду реалізованого транспортного засобу від 15.05.2021 року. Позивачка належним чином виконала свої зобов`язання та розрахувалась з відповідачем [PERSON] в повному обсязі, передавши останньому грошові кошти, а [PERSON] , в свою чергу, передав [PERSON] автомобіль, всі необхідні документи та комплект ключів від нього. У березні 2024 року позивачці стало відомо, що на автомобіль марки FORD, модель SCORPIO, 1998 року випуску, колір сірий, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , яким вона володіє на законних підставах арештований в рамках виконавчого провадження №68404003 від 02.02.2022 року, щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «Бізнес Позика». З інформації про виконавче провадження №68404003 вбачається, що 02.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. відкрито виконавче провадження №68404003 на підставі заяви ТОВ «Бізнес Позика» про примусове виконання виконавчого напису №19644 вчиненого 19.12.2021 приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., відповідно до якого пропонується звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за Договором №300501-КС-001 від 01.05.2021 року, укладеним з ТОВ «Бізнес Позика» у розмірі 41771,71 гривень. Постановою №68404003 від 02.02.2022 накладений арешт на кошти боржника [PERSON] . Постановою №68404003 від 03.10.2023 оголошено у розшук майно боржника: FORD, номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . Відповідно до ст.\~41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Частиною 1\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1\~статті 16 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Відповідно до\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб. Отже, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону № 3353-ХІІ та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів. Положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Порушення приписів про державну реєстрацію великотоннажного та технологічного транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статтей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу. (Постанова Великої Палати Верховного суду від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (п. 37). В п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як було зазначено раніше, позивачка придбала спірний автомобіль 15.05.2021 року, а т ому набула право власності на автомобіль FORD, номерний знак [NUMBER] . 19.12.2021 у боржника [PERSON] виникло зобов`язання за кредитним договором на підставі виконавчого напису №19644 від 19.12.2021. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем Безмагоричних М. А., 02.02.2022 року. Постанова про оголошення у розшук автомобіля FORD, номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] винесена приватним виконавцем 03.10.2023, що порушує право позивачки на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним транспортним засобом. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися цим майном та на власний розсуд. Водночас, як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Крім того, згідно з ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вирішуючи спір по суті суд доходить висновку, що відсутні підстави для існування обтяження у вигляді арешту автомобілю. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту повністю відповідає вимогам\~ст. 16 Цивільного Кодексу України\~та спрямований на повне й ефективне відновлення порушених прав позивача, шляхом припинення дії, яка порушує право власності позивача. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved