Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] через свого представник - адвоката Єфремову Ірину Іванівну, звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просила суд: 1) встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] , який загинув [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках в період часу з 19.01.2015 до 09.04.2023; 2) встановити факт, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , який загинув [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 21.08.2004 [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . У 2015 році в родині [PERSON] склалась тяжка конфліктна ситуація, внаслідок якої [PERSON] змушена була звернутись до суду з позовом про розлучення. 25.12.2014 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб розірвано. Однак, дізнавшись про розірвання шлюбу, [PERSON] вжив усіх заходів задля примирення. [PERSON] та [PERSON] не отримували свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу, а продовжили проживати однією сім`єю як подружжя, а також позивач перебувала на утриманні [PERSON] . Вказує, що про факт їхнього спільного проживання свідчать спільні родинні фотографії про проведення разом вільного часу та свят у період після прийняття заочного рішення про розлучення, тобто з 2015 по 2022 рік включно. Протягом всього спільного життя родина їздила літом відпочивати до брата заявниці в м. Одесу, чоловік робив ремонт в їх квартирі за адресою [ADDRESS] , забезпечував сім`ю продуктами харчування, купував цінні речі, фінансово забезпечував родину та підтримував дуже теплі стосунки зі своєю тещею. З початку широкомасштабного вторгнення рф на територію України, [PERSON] мав бажання одразу піти добровольцем задля захисту Батьківщини, однак заявниця стримувала його. Згодом, внаслідок загострення обстрілів та задля збереження життя та здоров`я, заявниця разом з дітьми виїхали до Польщі, а [PERSON] провівши їх, прийняв самостійне рішення піти захищати Батьківщину. З 20.04.2022 він був мобілізований [INFO] до лав ЗСУ. Протягом усього часу позивач з чоловіком підтримували досить тісний зв`язок та він здійснював грошові перекази родині. Вказує, що [PERSON] протягом усього свого життя вважав її своєю дружиною, та про рішення Білоцерківського міськрайонного суду вони не згадували, оскільки їх стосунки були важливішими. Протягом усієї служби чоловіка, родина [PERSON] підтримувала його, готували йому та його побратимам посилки, плели маскувальні сітки, відправляли волонтерами передачі. Наприкінці березня 2023 року позивач поїхала до чоловіка у Донецьку область, щоб підтримати його. Її поїздка була організована волонтером з м. Умані [PERSON] [INFO] [PERSON] загинув у Луганській області, внаслідок участі у заходах спрямованих на захист територіальної цілісності та суверенітету України. Після загибелі чоловіка, [PERSON] не укладала іншого шлюбу, тож вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю чоловіка, однак звернувшись до [INFO] з заявою про призначення виплати отримала відмову, тому змушена звертатись до суду за захистом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 02.07.2024 ухвалою судді прийнято справу до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено відкрите підготовче судове засідання 10.09.2024. 16.08.2024 на адресу суду від представника третьої особи [INFO] - [PERSON], надійшли письмові пояснення, в обґрунтування яких вказано про те, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи. Так, згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на 09.04.2023), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). За результатом розгляду документів поданих членами сім`ї загиблого 09.04.2023 у період дії воєнного стану сержанта [PERSON] , а саме: матері [PERSON] , сина [PERSON] та дочки [PERSON] , Комісією [INFO] з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення про призначення їм одноразової грошової допомоги в розмірі 3/4 частин у рівних частках кожному. За результатом розгляду документів поданих [PERSON] , комісією прийнято рішення про повернення їх на доопрацювання. Вказано, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку з цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Натомість, надані [PERSON] докази не підтверджують: факт постійного проживання із [PERSON] однією сім`єю без шлюбу з 19.01.2015 до 09.04.2023; існування між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю; ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти; піклування чоловіка та жінки один про одного, як членів сім`ї. [PERSON] не надала належних, допустимих та достатніх доказів того, що проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим військовослужбовцем. Станом на 09.04.2023, коли загинув [PERSON] , ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала право на отримання одноразової грошової допомоги лише для другого з подружжя, який не одружився вдруге. Таким чином, рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу не є належною підставою визначати особу щодо якої встановлено цю обставину, як «один із подружжя, який не одружився вдруге». [PERSON] також не довела належними та допустимими доказами те, що є непрацездатним членом сім`ї загиблого [PERSON] і перебувала на його повному утриманні. Міністерство оборони України просить відмовити в позові повністю. 10.09.2024 суд на місці ухвалив задовольнити клопотання позивача про виклик свідків, приєднати до матеріалів справи виписку з рахунку АТ КБ «ПриватБанку», прийняти до розгляду пояснення третьої особи, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила задовольнити, надала пояснення. Зокрема вказала, що подала позов про розірвання шлюбу з [PERSON] лише тому, що чоловік у той час вживав алкоголь. Вони не ходили на суди, шлюб розірвали заочно, в РАЦС вказане рішення не передавалось та не отримано свідоцтво про розірвання шлюбу, тому позивач змогла повторно отримати свідоцтво про шлюб. Вказує, що проживали з чоловіком і після розірвання шлюбу. В 2015 році шлюб був розірваний, однак загалом окремо проживали з чоловіком всього тиждень. Ніхто не знав про розірвання шлюбу. Всі знали, що вони були родиною. В квітні 2022 року [PERSON] був мобілізований та з цього часу не повертався додому. В березні 2023 року позивач поїхала до нього в Краматорськ на 3 дні та вони змогли зустрітись. Вказує, що вона працює вихователем в садочку та на той час (квітень 2023 року) заробляла 6 000 - 7 000 грн в місяць, зараз її зарплата становить 8 000 - 9 000 грн. Вказує, що хворіє та чоловік постійно допомагав їй. Представник позивача - адвокат Єфремова І.І., позов підтримала, вказавши, що основна причина звернення до суду з даним позовом це отримання одноразової допомоги, але рішення буде впливати і на соціальний статус дружини загиблого, зокрема призначення пільг. Вказує, що [PERSON] постійно надавав кошти для утримання родини. Його рахунки були арештовані через борг по аліментах, тому грошове забезпечення виплачувалось на рахунок його матері за його заявою. Позивач працює вихователем у дитячому садочку. В судовому засіданні відповідач-1 [PERSON] позов визнав. Пояснив, що за весь період, що він пам`ятає, батьки завжди були разом та проживали з ним весь час за однією адресою. Вони все купували разом, в тому числі меблі, їздили відпочивати, робили ремонт, спілкувались. Тато працював водієм та встановлював меблі до 2022 року. Його заробітна плата становила близько 12 000 - 15 000 грн у місяць. Працював неофіційно. Мама працювала і зараз працює вихователем у дитячому садочку та отримувала близько 8 000 грн на місяць. В підготовчому судовому засіданні відповідач-2 [PERSON] просила приєднати до матеріалів справи виписку з її рахунку, куди надходило грошове забезпечення її загиблого сина [PERSON] , вказала про перерахування аліментів позивачу. В подальшому відповідач-2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку, з відзивом на позов до суду не зверталась. Представник третьої особи [INFO] - [PERSON]., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в позові повністю. Вказав, що метою встановлення заявлених фактів є отримання одноразової грошової допомоги, однак у позивача не виникне такого права в разі задоволення позову. Проживання не вважається укладенням шлюбу. У даному випадку шлюб між позивачем та загиблим розірвано, а факт утримання може підтвердитись якщо позивач є непрацездатним членом родини загиблого військовослужбовця. Вказував, що посвідчення загиблого не надає такого права позивачу. Підтвердив, що частки допомоги отримали матір загиблого [PERSON] та двоє його дітей, а документи позивача повернуті. Суд, вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне. З 21.08.2004 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.12.2014 у справі № 357/15221/14-ц. Рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили 16.01.2015. Від спільного проживання під час вказаного шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.06.2005, актовий запис № 680, та серії [NUMBER] від 20.02.2007, актовий запис № 260. З листа Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 30.1-33/1189 від 04.05.2023 вбачається, що актового запису про розірвання шлюбу, складеного відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в архіві відділу не виявлено. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2013 у справі № 357/15801/13-ц стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.10.2013 до досягнення [PERSON] повноліття, після чого продовжити стягнення аліментів на утримання Дарії в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 27.12.2013 та 27.12.2013 видано виконавчий лист. Згідно з актом КП БМР ЖЕК № 7 від 28.04.2023 № 7, [PERSON] , [INFO] з серпня 2004 року по квітень 2022 року фактично проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер в селі Невське Сватівського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2023, актовий запис № 767. З довідки Військової частини [NUMBER] № 1088 від 27.04.2023, виданій [PERSON] вбачається, що її чоловік, сержант [PERSON] , захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та загинув [INFO] поблизу с. Невське Сватівського району Луганської області, внаслідок авіаційного удару збройних сил країни агресора російської федерації. Його загибель пов`язана із безпосередньою участю військовослужбовця в забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. З витягу з протоколу засідання комісії [INFO] з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 18/д від 29.09.2023 вбачається, що [PERSON] зверталася до [INFO] із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги та її документи були повернуті на доопрацювання, оскільки відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до одного з подружжя, неможливо встановити чи є заявниця непрацездатною особою (особою з інвалідністю), та чи перебувала вона на утриманні колишнього чоловіка, а також чи реєструвала вона повторний шлюб. Без надання вказаних документів неможливо встановити право заявниці на отримання частки одноразової допомоги. Також Міністерством оборони України надано витяг з цього ж протоколу, з якого вбачається про призначення матері, сину та дочці загиблого [INFO] [PERSON] одноразової грошової допомоги в розмірі 3/4 частин у рівних частинах кожному. [PERSON] надано виписку з її рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 19.05.2022 по 09.04.2023, з якого вбачається щомісячне зарахування грошового забезпечення від в/ч [NUMBER] , так 19.05.2022 перше зарахування в розмірі 9 653,14 грн та 07.04.2023 останнє зарахування в розмірі 21 952,80 грн. В матеріалах справи містяться фотографії родини [PERSON] , як свідчать про спільне проведення вільного часу та свят, переписка в месенджері між [PERSON] , [PERSON] та їх дітьми під час проходження його служби в Збройних Силах, а також надано квитанції про купівлю побутових речей. Позивачем до матеріалів справи надано копію посвідчення серії [NUMBER] від 10.08.2023 члена сім`ї загиблого захисника чи захисниці України. В судовому засіданні оглянуто диск з відеозаписами [PERSON] під час служби в Збройних Силах України, серед яких є відео, де він каже, що хоче побачити свою сім`ю: жінку, дітей, маму, сестру та всіх інших. Також є спільне відео позивача з [PERSON] та відео, де він робить ремонт та його голосове сповіщення, в якому він зізнається [PERSON] , що любить її. У березні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з заявою окремого провадження, заінтересована особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявниці та померлим військовослужбовцем, яку ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2024 у справі № 357/3506/24 залишено без розгляду, оскільки вбачається спір про право. В судовому засіданні свідки надали покази. Свідок [PERSON] зазначила, що з 2004 року проживає в сусідньому під`їзді з родиною позивача. Вказує, що [PERSON] й [PERSON] проживали разом та були подружжям, свідок навіть не знала, що вони розлучені. Родина [PERSON] проживала весь час разом, іноді сварились. [PERSON] максимум на два дні йшов від неї, але завжди повертався. Позивач була на утриманні [PERSON] , оскільки він більше завжди отримував заробітної плати, ніж вона. З початком війни позивач виїхала за кордон, однак сім`я весь час підтримувала спілкування. Свідок [PERSON] зазначив, що живе на першому поверсі, є сусідом родини позивача та знає позивача з 80-х років. [PERSON] та [PERSON] проживали завжди разом і були дружиною й чоловіком, іноді сварились. Свідок [PERSON] зазначила, що працює вихователем та є колегою позивача. [PERSON] та [PERSON] були у фактичному шлюбі. Часто бачила їх і знає, що вони разом проживали до того як [PERSON] пішов на війну. Була в них вдома у квартирі, коли [PERSON] робив ремонт. Свідок [PERSON] зазначила, що знає [PERSON] і [PERSON] . Вони як діти їй. Вона (свідок) сусідка родини. Вони спільно виховували прекрасних дітей. Не було в них ніякого розлучення. Подружжя проживало як чоловік і дружина більше 20 років. Вказує, що чоловік перед загибеллю надіслав дружині букет троянд. Свідок [PERSON] зазначила, що була роботодавцем [PERSON] , який працював у неї водієм і виконував роботи по складанню меблів з 2018 року. Вказує, що знає дружину [PERSON] . Їй відомо про його особисте життя, оскільки під час проведення корпоративів [PERSON] приходив з [PERSON] . Крім того, він разом з дружиною забирав заробітну плату на її прохання, щоб [PERSON] кудись її не витратив. Також знає їх сина [PERSON] . При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Частина 1 ст. 20 ЦК України встановлює, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. За правилом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ст. 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції станом на 09.04.2023) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 16 вказаного Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до статті 16-1 Закону України № 2011-XII (станом на 09.04.2023), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції станом на 09.04.2023), право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. За правилом частини 4 статті 30 вказаного Закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію (ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"). Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (п. 3 ч. 16-2 Закону України № 2011-XII станом на 09.04.2023). Так, механізм виплати вказаної одноразової грошової допомоги врегульовано Постановою КМУ "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168). Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови № 168, особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абз. 8 п. 2 Постанови № 168). Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (абз. 3 п. 2 Постанови № 168). Згідно із ч. 6 ст. 16-3 Закону України № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістам. Судом в межах розгляду даної справи встановлено, що військовослужбовець [PERSON] загинув [INFO] під час виконання ним обов`язків військової служби, тому право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, діти, які не досягли повноліття та утриманці загиблого (померлого). Міністерством оборони України призначено матері, сину та дочці загиблого [PERSON] одноразову грошову допомогу в розмірі 3/4 частин такої допомоги в рівних частинах кожному. [PERSON] відмовлено у призначенні такої допомоги, оскільки вона, зокрема не відноситься до одного з подружжя, відсутні відомості, що вона є непрацездатною особою (особою з інвалідністю), та, що вона перебувала на утриманні [PERSON] . Так, згідно із ч. 2 ст. 114 СК України днем розірвання шлюбу вважається день набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі РАЦС за заявою колишньої дружини або чоловіка. Матеріалами справи підтверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано внаслідок набрання чинності судовим рішенням про розірвання шлюбу, тобто 16.01.2015, при цьому з таким позовом до суду зверталась [PERSON] . В цьому контексті доводи позивача щодо відсутності в РАЦСі відмітки про розірвання такого шлюбу не мають значення. Частиною 2-3 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам (ч. 4 ст. 3 СК України). Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Верховний Суд України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 роз`яснив, що доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Судом встановлено, що дійсно колишнє подружжя [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу продовжили проживати однією сім`єю як подружжя, що вбачається, зокрема з акту ЖЕКу, спільних родинних фотографій з 2015 по 2022 рік включно, показів свідків про те, що пара разом 20 років, поясненням їх сина [PERSON] , який визнав позов, а також сукупністю зібраних у справі доказів. Приймаючи до уваги, що позивачем [PERSON] доведено належними та допустимими доказами, що вона та [PERSON] з січня 2015 року по день його загибелі, тобто по [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та взаємні права і обов`язки, враховуючи, що факт їх проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у вказаний період часу породжуватиме для позивача юридичні наслідки щодо реалізації її прав та інтересів, в тому числі соціальних, а встановити даний факт у позасудовому порядку остання не має можливості, тому суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] вимоги в цій частині встановлення факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 19.01.2015 до 09.04.2023 підлягають задоволенню. Суд відхиляє доводи представника третьої особи відносно того, що встановлення такого факту не матиме правового значення. Так, питання про виплату чи відмову у виплаті частки одноразової грошової допомоги входить до дискреційних повноважень відповідного органу державної влади, при цьому нормативно-правове регулювання цього питання неодноразово змінювалось, документи позивача повернуті на доопрацювання, а комісією [INFO] на час вирішення справи призначено лише 3/4 частини грошової допомоги членам родини загиблого. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Як вказано вище, аналогічні норми містяться в статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент смерті [PERSON] була працездатного віку та працювала вихователем в садочку. Поряд з цим, в межах розгляду даної справи наявними матеріалами не встановлено, що позивач одержувала від померлого допомогу, що була постійним і основним джерелом засобів до існування, що могло б свідчить про факт перебування її на утриманні померлого [PERSON] . В матеріалах справи відсутні належні докази, які б дали змогу суду порівняти доходи [PERSON] та [PERSON] для встановлення такого факту (довідка про заробітну плату/грошове забезпечення, довідка ОК-7, відомості про отримані доходи з органу ДПІ/роботи тощо). Стороною позивача не було заявлено клопотання про витребування таких доказів. Встановити вказані факти лише на підставі показів свідків, на думку суду, є недостатнім, враховуючи можливість та необхідність документального доведення таких обставин. Суд зазначає, що виписка з рахунку відповідача-2 про зарахування грошового забезпечення не підтверджує, що саме [PERSON] був отримувачем цих коштів. В матеріалах справи відсутні докази, що в/ч за заявою загиблого перераховувала його забезпечення на вказаний рахунок або довідка про нараховані та виплачені йому кошти. Таким чином, позивач [PERSON] в межах розгляду даної справи не довела належними та допустимими доказами те, що вона перебувала на утриманні загиблого [PERSON] , тому в цій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial