Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, а саме: матеріальної шкоди завданої автомобілю ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER] у розмірі 84\~494,13 грн., моральну шкоду у розмірі 15\~000 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5\~664 грн., та послуги евакуатора у розмірі 5 500 грн. Свій позов обґрунтовує тим, що 15.07.2023 о 19 год. 00 хв., [PERSON] будучи учасником дорожнього руху по автомобільній дорозі Р-04 поблизу будівлі № 55 по вул. Щорса в с. Ярошівка Фастівського району Київської області, керуючи автомобілем «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи маневр повороту ліворуч не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. [NUMBER] , що рухався у попутному напряму та здійснював його обгін. Внаслідок такого зіткнення, автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , який в свою чергу скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER] . Після чого, автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. [NUMBER] , продовжуючи рух після зіткнення з автомобілем Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , також, здійснив зіткнення з автомобілем «Hyuandai Accent», р.н. [NUMBER] . В результаті даної ДТП зазначені транспортні засоби отримали технічні пошкодження. [PERSON] було порушено пункти 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Фастівського\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 04.09.2024\~ винним в скоєній ДТП визнано відповідача, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП. Своїми діями [PERSON] пошкодив автомобіль ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , чим завдав шкоди власнику транспортного засобу у розмірі, який згідно звіту про оцінку автомобіля № 2973/2 від 28.02.2024 складає 84\~494,13 грн. Також, позивачем понесено витрати на евакуатор транспортного засобу у розмірі 5500,00 грн.та замовлення оцінки збитків у розмірі 5664 грн. Крім цього, позивачеві завдано моральної шкоду, яку вона оцінює в 15\~000,00 грн. Ухвалою суду від 30.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 27.02.2025 представник позивача адвокат Ничик А.В. подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 6\~ст. 128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п.2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є:\~\~день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається\~належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля ВАЗ д.н.з. [NUMBER] (а.с.9). 15.07.2023 о 19 год. 00 хв., [PERSON] будучи учасником дорожнього руху по автомобільній дорозі Р-04 поблизу будівлі № 55 по вул. Щорса в с. Ярошівка Фастівського району Київської області, керуючи автомобілем «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи маневр повороту ліворуч не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. [NUMBER] , що рухався у попутному напряму та здійснював його обгін. Внаслідок такого зіткнення, автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , який в свою чергу скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER] . Після чого, автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. [NUMBER] , продовжуючи рух після зіткнення з автомобілем Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , також, здійснив зіткнення з автомобілем «Hyuandai Accent», р.н. [NUMBER] . В результаті даної ДТП зазначені транспортні засоби отримали технічні пошкодження. [PERSON] було порушено пункти 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2024 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення передбаченого ст.38 КУпАП (а.с.10-11). Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення. Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення». Отже, своїми діями відповідач [PERSON] пошкодив автомобіль ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , чим завдав власнику транспортного засобу [PERSON] шкоди у розмірі, який згідно Звіту про оцінку автомобіля № 2973 від 28.02.2024 становить 84\~494,13 грн. (а.с.15-43). Відповідно до Рахунку №145 від 28.02.2024 та Платіжної інструкції №0.0.3525630324.1 Приватбанку від 13.03.2024 позивач [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] замовлення оцінки збитків у розмірі 5\~664 грн.(а.с.45-46). Також, згідно Накладної №б/н, позивачем [PERSON] понесено витрати на евакуатор транспортного засобу в розмірі 5 500 грн. (а.с.47). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на Позивачів обов`язок доказування вини Відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Крім цього, в постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, з огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 84\~494,13 гривень, витрати на підтвердження експертного дослідження у розмірі 5664 грнивень та послуги евакуатора у розмірі 5 500 гривень, що підтверджено належними доказами підлягають задоволенню. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтувала стягнення моральної шкоди, суд відзначає, що дійсно в дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений транспортний засіб, належний позивачу. Через пошкодження автомобіля позивач дійсно була позбавлена можливості ним користуватись, що призвело до вимушених змін у її житті. Відтак, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 гривень що, на думку суду, з урахуванням вимог щодо розумності, справедливості та співмірності, є достатнім для розумного задоволення потреб позивача. Таким чином позовні вимог підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial