Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою, у якій просили ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №\~361/5810/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю Комфорт-Т2 (далі ТОВ\~Комфорт-Т2) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат у цій справі, та стягнути з [PERSON] на їх користь понесені ними судові витрати у даній справі, зокрема, понесені [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 24000 грн. та понесені [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн. В обґрунтування цієї заяви зазначали, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2025 року у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. При ухваленні цього рішення судом не вирішено питання щодо судових витрат, заявлених ними у відзиві на позов, а саме витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Представник позивача [PERSON] адвокат Мінаєв Д.Д. у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, подав письмові заперечення, у яких, посилаючись на те, що дана заява стороною відповідача позивачу не надсилалася, що суперечить вимогам ст. 183 ЦПК України, про існування даної заяви позивач дізналася випадково під час ознайомлення з матеріалами справи, у відзиві стороною відповідача не зазначався попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, розмір заявлених відповідачами витрат на професійну правничу допомогу адвоката є завищеним та неспівмірним, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час, належним чином необґрунтований. Просив суд відмовити у задоволенні заяви. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Осадча К.О. у судовому засіданні заяву підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили заяву задовольнити. Відповідачі [PERSON] і ТОВ\~Комфорт-Т2), будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Їх неявка не перешкоджає вирішенню судом питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Розглянувши заяву відповідачів про ухвалення судом додаткового рішення у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що у листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила суд стягнути в солідарному порядку із [PERSON] , [PERSON] і ТОВ\~Комфорт-Т2 на її користь завдану майнову шкоду в загальному розмірі 22186 грн. 24\~коп. 26 лютого 2025 року Броварським міськрайонним судом Київської області у вказаній цивільній справі ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката при ухваленні судом даного рішення не вирішувалося. За змістом п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даною заявою, оскільки судом не вирішено питання про судові витрати, які ними були понесені, зокрема, на професійну правничу допомогу адвоката Осадчої К.О., яка переставляла їх інтереси у цій справі. Згідно із ч. ч 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну правничу допомогу; 2)\~пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)\~пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 141 ЦПК України порядок розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3)\~у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)\~чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)\~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду договір №\~192 про надання правової допомоги, який укладений 18 січня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Осадчою К.О.; акт №\~01 здачі-прийняття наданих послуг від 03 березня 2025 року за вказаним договором №\~192; договір №\~233, який укладений 03 січня 2024 року між [PERSON] і адвокатом Осадчою К.О.; акт №\~01 здачі-прийняття наданих послуг від 03 березня 2025\~року за вказаним договором №\~233, платіжні інструкції та квитанції. Зі змісту вказаних договорів вбачається, що адвокат Осадча К.О. надала наступні послуги із зазначенням їх вартості: відповідачу [PERSON] за кожну участь у судовому засіданні вартість становить 1500 грн., підготовка відзиву на позов становить 2000 грн.; відповідачу [PERSON] за кожну участь у судовому засіданні вартість становить 1500 грн., підготовка відзиву становить 2500 грн. Разом з тим, у акті здачі-прийняття наданих послуг №\~01, укладеному 03 березня 2025\~року адвокатом Осадчою К.О. із відповідачем [PERSON] зазначено, що адвокат надала, а клієнт [PERSON] прийняла послуги правову допомогу за договором за підготовку процесуальних документів та представлення інтересів клієнта в судових засіданнях, вартість послуг за цим актом складає 24000 грн, з них підготовка відзиву на позов 3000 грн. та участь в судових засіданнях 1500 грн. (14 судових засідань). Також в акті здачі-прийняття наданих послуг №\~01, укладеному 03 березня 2025 року адвокатом Осадчою К.О. із відповідачем [PERSON] вказано, що адвокат надала, а клієнт [PERSON] прийняв послуги правову допомогу за договором за підготовку процесуальних документів та представлення інтересів клієнта в судових засіданнях, вартість послуг за цим актом становить 7000 грн, з них підготовка відзиву на позов 2500 грн. та участь в судових засіданнях 1500 грн. (3 судових засідання). При цьому, будь-якого обґрунтування різниці у договорах та в актах здачі-прийняття наданих послуг вартості підготовки адвокатом відзиву на позов для відповідачів, подана заява про ухвалення додаткового рішення не містить, як і відсутні у ній посилання на відповідні дати судових засідань, у яких приймала участь адвокат Осадча К.О. Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №\~285/5547/21 роз`яснив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Із платіжних інструкцій і квитанцій, наданих стороною відповідача на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката вбачається, що майже усі вони датовані до ухвалення судом рішення у справі, тобто до 26 лютого 2025 року, остання, зокрема, датована 26 лютого 2025 року. Зміст заяви відповідачів про стягнення судових витрат не містить обґрунтування поважності причин неподання ними доказів, що підтверджують розмір понесених у даній справі судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зокрема, вказаних вище платіжних інструкцій та квитанцій, до ухвалення судом рішення у справі, тому суд не може взяти їх до уваги. Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2023 року у справі №\~127/9918/14-ц роз`яснив, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №\~910/15621/19 зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи спір у цій справі на предмет складності, обсягу та часу, витраченого для складання процесуальних документів, час витрачений на судові засідання адвокатом, а також беручи до уваги доводи (заперечення) сторони позивача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зважаючи на складність справи, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), доказів на підтвердження їх понесення стороною відповідача, а також критерію розумності їх розміру, суд вважає, що заявлений відповідачами розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, та враховуючи ціну позову у справі, вартість витрат на професійну правничу допомогу адвоката, на думку суду, є завищеною та неспівмірною, тому суд вважає, що із позивача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн. та на користь [PERSON] в розмірі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial