Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встанвити факт, що він самостійно утримує та виховує дитину [PERSON] , [INFO] , який не досяг 18 років. Заява мотивована тим, що вони з [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу та є батьками [PERSON] , [INFO] . Стосунки з [PERSON] у заявника не склалися, останні пів року вони проживають окремо. [PERSON] проживає із заявником. Мати дитини не спілкується з заявником та своїм сином, не телефонує, матеріальної допомоги не надає. Таким чином заявник самостійно утримує малолітнього сина. Встановлення факту самостійного виховання дитини заявнику необхідно для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, та для отримання відстрочки від мобілізації. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 12.03.2025 р. прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 31.03.2025 р. 20.03.2025 п. віл [INFO] надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, з якої вбачається, що заінтересована особа покладається на розсуд суду у вирішенні справи по суті. 27.03.2025 р. від представника заявника надійшла заява, з якої вбачається, що представник заявника не підтримує подане разом із заявою клопотання про витребування доказів. 31.03.2025 р. від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи без участі заявника та його предстаника. 31.03.2025 р. від органу опіки та піклування Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, з якої також вбачається, що заінтересована особа вимоги заяви [PERSON] підтримує. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу заявлених вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади віл 24.02.2025 р. (а. с. 7). Згідно характеристики, виданої виконкомом Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області 03.03.2025 р., [PERSON] характеризується позитивно, як відповідальний, добросовісний, працьовитий, такий, що не має шкідливих звичок та веде здоровий спосіб життя, користується авторитетом та повагою серед жителів села, скарг на його поведінку від жителів села не надходило (а. с. 6). Як вбачається з довідки про доходи ТОВ «БУСТРАНСФЕР» від 28.01.2025 р., [PERSON] працює в ТОВ «БУСТРАНСФЕР» на посаді водія та мав дохід за період з жовтня по грудень 2024 року у розмірі 150000, 00 грн (а. с. 8). Згідно копії акту обстеження умов проживання від 10.03.2025 р., складеного начальником Служби у справах дітей Лихошерст С. П., за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стосунки у сім`ї доброзичливі. Мати з дитиною не проживає, вихованням та утриманням не займається. Дитина постійно проживає з батьком, який його утримує. У сім`ї створені належні умови для проживання малолітньої дитини (а. с. 9). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 27.03.2025 р. мати з дитиною не проживає, не спілкується, матеріально дитину не утримує, не цікавиться станом здоров`я сина. Дитина знаходиться на утриманні батька [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає про наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у cправі № 560/17953/21 дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Оскільки факт самостійного виховання та/або утримання дитини не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з подальшими змінами. У додатку 5 до вказаного Порядку наведено перелік документів, які підтверджують наявність підстав для відстрочки, зокрема за пунктом 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», серед яких рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. Аналіз положень ст. ст. 293, 316, 319 ЦПК України свідчить про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Теорія цивільного процесуального права виходить із того, що окреме провадження є різновидом проваджень цивільного судочинства, в якому, як і в інших провадженнях, здійснюється правосуддя у цивільних справах. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Отже, юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. За таких умов у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Іншими словами, якщо під час розгляду справи про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересованими особами буде заявлений спір про право, то суд залишає таку заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 зазначив, що під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Суд зауважує, що поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Таким чином, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають у реалізації права. З матеріалів справи, враховуючи передусім відсутність заперечень заінтересованих осіб, наявність спору про право не вбачається. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved