Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву № б/н від 25.01.2019 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Так, відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 35000,00 грн. Для користування картковим рахунком [PERSON] отримав кредитну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак в порушення виконання зобов`язань відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 17.12.2024 у нього наявна заборгованість у розмірі 34072,88 грн, з яких: 31773,84 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2299,04 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відтак позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.01.2019 у сумі 34072,88 грн, а також сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 05.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено у справі судове засідання на 26.02.2025 о 10:00 год. Ухвалою суду від 26.02.2025 розгляд справи відкладено на 18.03.2025 о 10:00 год., а в подальшому на 01.04.2025 о 11:00 год. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання, у якому просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), відзиву на позов не подав, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. На підставі наведеного, ухвалою суду від 01.04.2025 визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2019 [PERSON] підписав Анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 32). Як убачається зі змісту зазначеного документа, підписанням цієї анкети-заяви [PERSON] підтвердив, що у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою: privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Окрім того, [PERSON] погодився із тим, що у разі використання ним електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання цієї анкети-заяви, такий підпис прирівнюється до його власноручного підпису. [PERSON] було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 25.01.2019, термін дії 12/22, тип картки «Універсальна»; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 07.11.2023, термін дії 09/27, тип картки «Універсальна», що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 19.12.2024, реєстр №0000004017616598 (а.с. 31 зворот). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 19.12.2024, реєстр. № 0000004017613794 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , 25.01.2019 на картці № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт 0,00 грн; 25.01.2019 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн; 07.11.2023 збільшено кредитний ліміт до 35000,00 грн; 01.07.2024 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а.с. 31). При цьому з виписки за договором б/н за період з 25.01.2019 до 19.12.2024 вбачається, що відповідач користувався наданими йому кредитними картками та регулярно використовував кредитні карти для зняття готівки, оплати товарів і послуг, а також користувався кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту (а.с. 29-30). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 25.01.2019 станом на 17.12.2024 становить 34072,88 грн, з яких: 31773,84 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2299,04 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 24-28). Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого. В силу вимог частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 25.01.2019 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 32). Судом встановлено, що у анкеті-заяві позичальника від 25.01.2019 процентна ставка не зазначена, вказано лише паспортні дані відповідача, ідентифікаційний податковий номер, місце проживання, реєстрації та контактний телефон, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Однак відсутні відомості про тип картки та кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитом, розмір пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, тощо. Отже, сама по собі підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25.01.2019 без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, за невиконання умов кредитного договору, оскільки такі істотні умови договору сторонами у встановленому законом порядку не погоджені. Роздруківка з сайту позивача (Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», на яких відсутній підпис відповідача) не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (25 січня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30 січня 2025 року), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження 14-131цс19) та позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Поряд з цим суд не бере до уваги покликання представника позивача на Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем 15.02.2024 (а.с 33-45), оскільки така не є складовою частиною Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.01.2019. Заяву підписано 15.02.2024, тобто через 5 років після укладення кредитного договору та зміст цієї заяви не містить жодних посилань на те, що така заява є складовою анкети-заяви №б/н від 25.01.2019. Також суд дійшов переконання, що інформація по кредиту, яка підписана відповідачем 25.01.2019, не є складовою частиною Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.01.2019, оскільки містить вказівку про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 09.02.2019 (а.с. 46-47). Підписання документу, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів, є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки у ньому не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами. Водночас суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. Разом з цим за змістом вимог частини другої статті 530\~ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Отже, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Факт користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема, підтверджується випискою за договором №б/н за період 25.01.2019 по 19.12.2024, при цьому про втрату картки відповідач не заявляв, з заявами щодо несанкціонованого використання коштів до банку не звертався, користувався кредитними коштами та частково погашав наявну заборгованість. Відповідно до розрахунку банку, заборгованість [PERSON] за тілом кредиту станом на 17.12.2024 складає 31773,84 грн. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємнозв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.01.2019, а саме заборгованості за тілом кредиту в розмірі 31773,84 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн відповідно до платіжної інструкції №ВОJ68B46UK від 08.01.2025 (а.с. 94). Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 93,25% заявлених позовних вимог), в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених позовних вимог, що становить 2258,89 грн (2422,40/100х93,25%).

Outcome: partial