Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб без самостійних вимог органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 06.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] . Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 29. Від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . В подальшому, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/17677/17 від 15.03.2018 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/17678/17 від 26.02.2018 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000,00 грн., щомісячно. На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання. [PERSON] обіцяв самостійно виконувати рішення суду та сплачувати аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим позивачка забрала виконавчий лист. Однак, відповідач свою обіцянку не виконав, аліменти не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка на теперішній час стягується в примусовому порядку. В подальшому, 22.02.2021 року повторно між [PERSON] та [PERSON] . Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 10. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/4203/23 від 15.05.2023 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Малолітня дитина [PERSON] проживає із позивачкою. Відповідач не спілкується із дочкою, самоусунувся від виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дочки як складову виховання, не спілкується із дочкою, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. Оскільки, відповідач [PERSON] ухиляється від виховання своєї доньки, не приймає жодної участі в житті дитини, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, та в цілому не виконує свої батьківськи обов`язки по догляду за дитиною, всю турботу про дитину позивачка несе самостійно, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Суд констатує, що 06.02.2024 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було надано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо поданого позову представник відповідача вказує на те, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа № 523/5056/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини. Позовна заява [PERSON] подана до суду в березні 2023 року, тобто значно раніш ніж позовна заява [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Це свідчить про те, що [PERSON] не самоусунувся від виховання дочки, а шукає можливість для цього, чому так активно перешкоджає його колишня жінка. На даний час розгляд справи № 523/5056/23 призупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 523/15584/23. Таким чином, представник відповідача підозрює, що [PERSON] подала свій позов саме з метою призупинити розгляд справи про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, так як саме її поведінка є причиною того, що [PERSON] не спілкується зі своєю донькою. [PERSON] сплачує призначені судом аліменти на утримання доньки, але, нажаль, немає можливості проконтролювати, куди ці гроші витрачає [PERSON] . Щодо посилання на якісь «акти», копії яких надані в якості письмових доказів, представник відповідача констатує, що одним із підписантів є рідним дядьком позивачки, який знаходився в конфлікті з відповідачем і не може розглядатись, як незаінтересована особа. Позивачка проживає разом з донькою не за місцем реєстрації, про що свідчать «акти», що в свою чергу стало причиною неможливості складання органом опіки та піклування відповідного Акту обстеження житлових умов, необхідність якого потребується, як для розгляду даної справи, так і справи № 523/5056/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 25.09.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2024 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в останнє судове засідання не з`явились. Однак, представник позивачки [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивачки. У попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що відповідач не спілкується із дитиною понад 3-х років та зовсім не підтримує зв`язок із останньою. Представник позивачки [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, якимпозбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в останнє судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. У попередньому судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових пояснення. Просив суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської у судове засідання не з`явився, сповіщався судом про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської у судове засідання не з`явився, сповіщався судом про час та місце розгляду справи. Суд констатує, що на виконання вимог ст. 171 СК України в судовому засіданні було заслухано пояснення та думку малолітньої дитини [PERSON] з приводу спору щодо позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] . Допитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила суду, що вона не спілкується із батьком, останній раз бачила його 3-4 роки тому, при яких обставинах остання бачилась із батьком не пам`ятає. Дитина пояснила, що батько їй не телефонує, оскільки, останній змінив номер телефона. Батько до школи не приходить. Мама нічого про батька не розповідає. Окрім того, дитина пояснила, що мама не розповідала їй, що батько має бажання спілкуватися із нею. На питання головуючої судді про особисте ставлення дитини щодо позбавлення батьківських прав її батька, дитина пояснила, що батько бив та кричав на неї та маму, коли вона не хотіла робити уроки. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. По справі встановлено, що 06.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] . Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 29. Від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.12.2014 року. В подальшому, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/17677/17 від 15.03.2018 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищезазначеного рішення. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/17678/17 від 26.02.2018 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000,00 грн., щомісячно. Так, 22.02.2021 року повторно між [PERSON] та [PERSON] . Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 10. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/4203/23 від 15.05.2023 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищезазначеного рішення. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою. Дана обставина стороною відповідача спростована не була та не заперечувалася. З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № Б-563 від 31.05.2024 року, орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Також вищевказаним висновком встановлено, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом із малолітньою донькою за адресою: [ADDRESS] та проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] від 02.05.2024 року, складеного органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради житлово-побутові умови належні, для дитини створені умови для виховання та розвитку. [PERSON] відповідально ставиться до виховання, розвитку та здоров`я дитини. Відповідно до Довідки Амбулаторії № 2 КНП «Дитяча міська поліклініка № 7» Одеської міської ради від 11.01.2024 року, [PERSON] , [INFO] , з 11.01.2024 року задекларована у лікаря [PERSON] в ДПВ № 2, ДМП № 7. Стан дівчинки задовільний. Скарг у матері немає. Згідно Характеристики Одеського ліцею № 19 Одеської міської ради Одеської області № 161 від 06.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , навчається у закладі з 1-го класу. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, уважна учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Має здібності до вивчення предметів математичного напрямку. На уроках завжди активна, виконує домашнє завдання, допомагає товаришам. [PERSON] регулярно відвідує дистанційні заняття. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати спілкується з педагогами, цікавиться її шкільним життям. Відгукується на прохання класного керівника. Батько контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Згідно з характеристиками сусідів: [PERSON] , [PERSON] , батько дитини [PERSON] , вів себе неадекватно відносно своєї доньки [PERSON] та своєї дружини [PERSON] : бив їх, шарпав та обзивав. Коли приходив батько, дитина ховалася за будинком або у сусідів. [PERSON] участі у вихованні та утриманні доньки не приймав. Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Суворовського відділу ДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) станом на 14.03.2024 року, заборгованість по стягненню аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] становить 55910,62 грн. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради № 04/01-3750 від 20.12.2023 року, фахівці Центру здійснили вихід за адресою: [ADDRESS] та встановили, що малолітня [PERSON] та [PERSON] проживають у приватному будинку зі всіма зручностями. Умови проживання задовільні. У дитини є необхідні речі, одяг, місце для проведення дозвілля та навчання, повноцінне харчування. Зі слів [PERSON] , її колишній чоловік, [PERSON] перебуває за кордоном близько двох років, ухиляється від виконання батьківських обов`язків і не приймає участі в утриманні та вихованні доньки. Згідно з протоколом бесіди з малолітньою [PERSON] від 02.05.2024 року, складеного спеціалістами органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у присутності матері дитини та з її дозволу, [PERSON] розповіла, що навчається в 3-му класі, улюблений предмет математика. Вважає своєю сім`єю маму - [PERSON] , бабусю - [PERSON] , коли бачила батька вона не пам`ятає, він до неї не телефонує, не приїжджає, не цікавиться її життям. [PERSON] сказала, що за ним не сумує. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунувся, за місце проживанням доньку не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров`я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до інформації Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-23006/18/24-Вих від 02.04.2024 року, [PERSON] , [INFO] , перетнув державний кордон України 11.08.2022 року о 17:51, у пункті пропуску: Грушів. Згідно протоколами бесід з пані [PERSON] , матір`ю [PERSON] від 02.05.2024 року та 06.05.2024 року, складених спеціалістами органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, у телефонному режимі, пані [PERSON] повідомила, що її син знає про позбавлення його батьківських прав, але його номер телефону надати відмовилась, сказала, що пізніше зателефонує. Просила надати особистий номер телефона для адвоката [PERSON] Згідно з протоколом бесіди із [PERSON] (батьком [PERSON] ), складеного спеціалістами органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, який у телефонному режимі повідомив, що його син не знає про позбавлення його батьківських прав, а потім зазначив, що син проти позбавлення його батьківських прав. Номер телефон сина не надав. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.05.2024 року, була присутня мати [PERSON] , яка просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки. На засідання комісій з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 08.05.2024 року та 22.05.2024 року батько дитини, [PERSON] жодного разу не з`явився. В матеріалах справи наявні додаткові пояснення по справі представника відповідача [PERSON] - [PERSON] з яких вбачається, що в судовому засіданні, яке відбулося 06.08.2024 року представником відповідача була отримана копія висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № Б-563 від 31.05.2024 року. Сторона відповідача вважає цей висновок недостатньо обґрунтованим, зробленим без наведення достатніх доказів про ухилення відповідача від батьківських обов`язків, ні містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, не відображає позицію відповідача щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків та суперечить інтересам дитини. У висновку є посилання на розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 14.03.2024 року, згідно якого така заборгованість складає 55910,62 грн. Однак, спеціалісти органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради не були проінформовані позивачкою про те, що аліменти остання отримує регулярно, а вказана заборгованість є штрафом, накладеним на [PERSON] постановою державного виконавця від 01.03.2023 року. Дана ситуація виникла, у зв`язку з тим, що виконавчий лист було отримано у квітні 2018 року, а пред`явлено такий до виконання у вересні 2022 року, тобто формально вважається, що відповідач 4 роки не сплачував аліменти, що і слугувало підставою для накладення штрафу. Відповідач фактично за рік погасив всю заборгованість по аліментам, сплачуючи при цьому поточні платежі, залишивши тільки несплаченим штраф. Посилання на протоколи бесіди з батьками відповідача свідчать про їх формальність, для підтвердження спроби зв`язатись з батьком дитини. Посилання на неявку [PERSON] на засідання комісії, які відбулись в травні 2024 року є безглуздими, враховуючи той факт, у працівників органу опіки та піклування була інформація про виїзд відповідача за кордон, і неможливість повідомити його про такі засідання. Окрім того, у висновку відсутня інформація щодо того, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 523/5056/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, яка перебуває у провадженні суду із березня 2023 року, тобто раніше аніж позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, яка була подана до суду у вересні 2023 року. [PERSON] не самоусунувся від виховання дочки, а шукає можливість для цього, чому активно перешкоджає його колишня дружина. Щодо висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № Б-563 від 31.05.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , суд констатує наступне. Згідно приписів ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, як вбачається із висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № Б-563 від 31.05.2024 рокубатько дитини - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, матеріальної допомоги не надає. Суд констатує наступне, в матеріалах справи наявні копії квитанцій: -Квитанція TS211867 від 10.03.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за березень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 18.04.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за квітень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 18.05.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за травень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 16.06.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за червень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 19.07.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за липень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 22.08.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за серпень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 29.09.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за вересень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 18.10.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за жовтень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 23.11.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за листопад 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 22.12.2023 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за грудень 2023 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 25.01.2024 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за січень 2024 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 20.02.2024 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за лютий 2024 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 25.03.2024 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за березень 2024 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 24.05.2024 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за травень 2024 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 18.06.2024 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за червень 2024 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 23.07.2024 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за липень 2024 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн.; -Квитанція TS211867 від 20.08.2024 року, зміст операції: поповнення картки по номеру, отримувач: [PERSON] , призначення платежу: аліменти на утримання [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 26.02.2018 року по справі № 523/17678/17 за серпень 2024 року від [PERSON] , сума: 2000,00 грн. Суд приходить до переконання, що твердження викладене у висновку щодо того, що відповідач матеріальної допомоги не надає спростовується наявними в матеріалах справи вище переліченими квитанціями, які свідчать про те, що із березня 2023 року відповідач сумлінно, кожного місяця сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Окрім того, в матеріалах справи наявна копія позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини із вхідним штампом Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2023 року, що свідчить про те, що батько виявляє бажання та має намір приймати участь у вихованні та спілкуванні із своєю дитиною [PERSON] , [INFO] . Суд критично розцінює твердження про те, що на засідання комісій з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 08.05.2024 року та 22.05.2024 року батько дитини, [PERSON] жодного разу не з`явився. В матеріалах справи наявний лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-23006/18/24-Вих від 02.04.2024 року з якого вбачається, що [PERSON] виїхав із країни 11.08.2022 року через пропускний пункт Грушів та на територію України не повертався. Враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] перебуває закордоном, що автоматично виключає його особисту участь на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, останньому було необхідно надати можливість подати свої пояснення на електронну пошту органу опіки та піклування, засобами поштового зв`язку, або запропонувати приймати участь на такому засіданні у режимі відеоконференції (за наявності технічної можливості такого органу). Виклик [PERSON] на засідання такої комісії за наявності інформації, що останній перебуває закордоном свідчить про формальність такого заходу. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 02.10.2019 року з розгляду справи № 461/7387/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому, суд ще раз наголошує, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду, від цього висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом на рівні з іншими доказами. Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є передчасним, не в повній мірі відповідає встановленим судом обставинам, був прийнятий тільки на підставі пояснень та документів наданих стороною позивача, без пояснень батька дитини. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципів, закріплених ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; подруге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини. Відсутні докази того, що відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, вказуючи що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у виконанні ним батьківських обов`язків, то відсутні правові підстави для позбавлення його батьківських прав. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv.theUnitedKingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено. Також судом не встановлено, а стороною позивача не доведено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажав та не бажає спілкуватися із донькою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Натомість, відповідач звернувся до позивачки із позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, що автоматично спростовує його самоусунення від виконання батьківських обов`язків та свідчить про те, що відповідач має намір налагодити стосунки із донькою, приймати участь у її вихованні та спілкуватись із останньою. Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні із донькою, з огляду на відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що відсутні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, беручи до уваги поведінку відповідача, яка спрямована на покращення виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, виходячи з інтересів дитини суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Позбавлення відповідача батьківських прав за встановлених обставин не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті прецедентної практики ЄСПЛ. При цьому, суд попереджає відповідача про необхідність належного виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків, в т.ч. щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини. Суд зауважує, що, коли є рішення суду (що набрало законної сили) за первинним зверненням одного з батьків про відмову у позбавленні батьківських прав другого з батьків з тих міркувань, що це є крайнім заходом впливу на нього, тоді в разі повторного звернення з таким позовом під час його розгляду інакшим є розподіл тягаря доведення між сторонами. Тож саме другий з батьків дитини під час розгляду повторно поданого до нього позову про позбавлення його батьківських прав має доводити зміну свого ставлення до участі у вихованні своєї дитини, заперечити і спростувати відповідними доказами факт нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 05.02.2025 року з розгляду справи № 144/924/24, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. З огляду на вище викладене, беручи до уваги всі обставини, встановленні судом в рамках розгляд даної справи, суд доходить висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed