Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи 04 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29.04.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, [PERSON] було подано Заявку на отримання кредиту № 3689633. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 3689633 від 29.04.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6800 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого, 13.09.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3689633 від 29.04.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 26753.11 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 6022грн.; - заборгованість за відсотками становить 20051.11грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 680грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №3689633 від 29.04.2021р. у розмірі 26753.11 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. 26 червня 2024 року представником позивача надано на ухвали суду пояснення, які обґрунтовані тим, що заборгованість за тілом кредиту становить 6022 грн. (6800 - 778) (згідно п.1.2. Кредитного договору): - сума наданого кредиту (тіло кредиту - надано 29.04.21р.) - 6800.00 грн.; - сплачено по тілу кредиту 778 грн.: · 29.05.21 у розмірі 204.00 грн.; · 01.06.21 у розмірі 197.00 грн.; · 05.06.21 у розмірі 191.00 грн.; · 09.06.21 у розмірі 186.00 грн. 2. заборгованість за відсотками становить 20051.11 грн. (21590,11 - 1539,00) (згідно п.1.5.2 та п.1.6. Кредитного договору) за період 30.04.21-09.08.21 р.: - нараховано відсотків згідно п.1.5.2 договору у розмірі 3495,96 грн. за період 30.04.21-12.06.21 р. - нараховано відсотків згідно п.1.6 договору у розмірі 18094,15 грн. за період 05.06.21-09.08.21 р. - сплачено відсотків по кредиту у розмірі 1539,00 грн.: · 2021-05-29 Сплата процентів по кредиту у розмірі 323.00 грн. · 2021-06-01 Сплата процентів по кредиту у розмірі 315.00 грн. 2021-06-04 Сплата процентів по кредиту у розмірі 250.00 грн. · 2021-06-05 Сплата процентів по кредиту у розмірі 314.00 грн. · 2021-06-09 Сплата процентів по кредиту у розмірі 337.00 грн. 3. заборгованість за комісійними винагородами становить 680 грн. (згідно п.1.5.1. та п.2.3. Кредитного договору): Нараховано комісію за оформлення кредиту від 29.04.21 р. одноразово: - 2021-04-29 Нарахування комісії за оформлення кредиту 680.00 грн. (не погашена -одноразова) - Нараховано комісію за пролонгації по кредиту за період 29.05.2021-09.06.2021 у розмірі 778,00 грн.: · 2021-05-29 Нарахування комісії за пролонгацію 204.00 грн. · 2021-06-01 Нарахування комісії за пролонгацію 197.00 грн. · 2021-06-05 Нарахування комісії за пролонгацію 191.00 грн. · 2021-06-09 Нарахування комісії за пролонгацію 186.00 грн. - Сплачено комісії за пролонгації по кредиту за період 29.05.2021-09.06.2021 у розмірі 778,00 грн.: · 2021-05-29 Сплата комісії за пролонгацію 204.00 грн. · 2021-06-01 Сплата комісії за пролонгацію 197.00 грн. · 2021-06-05 Сплата комісії за пролонгацію 191.00 грн. · 2021-06-09 Сплата комісії за пролонгацію 186.00 грн. 4. заборгованість за пенею становить 0 грн. 08 листопада 2024 року представником відповідача адвокатом Колотило Л.М. поданий відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказує, що вматеріалах справи відсутні виписки за картковими рахунками (по кредитних договорах) щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Розрахунки заборгованості за кредитними договорами, які надані позивачем для підтвердження заборгованості, не є належними доказами наявності заборгованості відповідача за кредитними договорами, оскільки складені з дня укладення договору факторингу. За період дії кредитного договору детальний розрахунок (із складовими, а саме: тіло кредиту, відсоткова ставка, погашення та залишок кредиту) відсутній, а тому вважає, що суд немає змоги перевірити отримання, користування та повернення кредитних коштів відповідачем. Згідно договору №3689633 від 29.04.2021 року, анкети-заяви на отримання кредиту 3689633, паспорту споживчого кредиту №3689633 та графіку платежів вбачається, що сторони обумовили строк кредиту: 30 днів з 29.04.2021. Дата повернення кредиту: 29.05.2021. Орієнтовна загальна вартість кредиту- 10030,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: Комісія за надання кредиту: 680,00 грн. Нараховується одноразово за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом: 2550,00 грн, нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У вказаному договорі можливість нараховувати проценти за межами строку кредитування визначена у розділі, що регулює питання відповідальності сторін, тобто як санкція за неналежне виконання зобов`язань. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Стосовно заборгованості за комісією. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17). 14 листопада 2024 року представник позивача скерував до суду відповідь на відзив. В обґрунтування посилався на те, що Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Таким чином, відповідачу було направлено від ТОВ «МІЛОАН» електронним повідомленням (SMS) на номер телефону [NUMBER] , який особисто вказаний відповідачем у договорі про споживчий кредит № 3689633 від 29.04.2021 (далі по тексту - Договір), одноразовий ідентифікатор J15521, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства URL: https://miloan.ua/. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав належним чином надавши позичальнику у користування кредитні кошти, а позичальник в свою чергу порушив умови договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами. Згідно п. 5.4.5. Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» має право на запит ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надати в електронному вигляді детальний розрахунок заборгованості Боржника шляхом направлення відповідного файлу на електронну пошту ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». На виконання п. 5.4.5. Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» надав в електронному вигляді, шляхом направлення відповідного файлу на електронну пошту ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відомості про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 3689633 від 29.04.2021. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права приходить до таких висновків. Хід розгляду справи, заяви, клопотання, процесуальні дії Ухвалою суду від 01.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18 червня 2024 року ухвалою суду витребувано у позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» відомості щодо обставин справи: чи сплачувались відповідачем кошти на виконання кредитного договору, якщо так зазначити періоди та суми відповідних оплат; за який період виникла заявлена до стягнення сума боргу з обґрунтуванням на положення кредитного договору щодо застосування відсоткової ставки; чи здійснювалось після подачі позову погашення відповідачем боргу за кредитним договором. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2024 року в цивільній справі № 712/4250/24 стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором № 3689633 від 29.04.2021 року в розмірі 26 753 грн. 11 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 грн., всього 8 422 грн. 40 коп. 24 жовтня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву адвоката Колотило Людмили Михайлівни в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 05 вересня 2024 року в цивільній справі № 712/4250/24 скасоване та призначено справу до розгляду. 2. Мотивувальна частина 29.04.2021 року [PERSON] на веб сайті «miloan.ua» створив та заповнив анкету-заяву на кредит №3689633, в якій вказані його персональні дані, як позичальника: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефону та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надав також згоду, зокрема, щодо правил кредитування. Анкета-заява на кредит № 3689633 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 3689633, зокрема про такі дії: заповнення заяви - 29.04.2021 10:23:30; автоматична перевірка - 29.04.2021 10:24:13; перевірка у базі кредитних історій - 29.04.2021 10:24:33; скоринг - 29.04.2021 10:24:38; підписання договору - 29.04.2021 10:24:42; оброблено - 29.04.2021 10:30:21; інформацію про результати прийняття рішення по заяві №3689633 - погоджено 29.04.2021. Крім того, анкета-заява на кредит містить погоджені умови кредитування, а саме: замовлена сума - 6800 грн; замовлений строк - 30 днів; погоджена сума - 6800,00 грн; погоджений строк - 30 днів; комісія за надання - 10,0 % одноразово; ставка процентів 1,25 % за кожен день користування. З доданого до позовної заяви договору про споживчий кредит № 3689633 від 29.04.2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , вбачається, що сторони уклали цей договір на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, на таких умовах. Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній пунктом 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (пункт 1.1.). Сума кредиту становить 6800,00 у валюті гривня (пункт 1.2.). Кредит надається строком на 30 днів з 29.04.2021 року (строк кредитування) (пункт 1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29.05.2021 року (пункт 1.4.). Комісія за надання кредиту становить 680,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово ( пункт 1.5.1.). Проценти за користування кредитом - 2550,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2.). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6.). Тип процентної ставки - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору (пункт 1.7.). Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1.-1.5.2. договору в термін (дату), вказаний у п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в п. 1.6. договору, в сумі та на умовах, визначених в п.2.3 договору (пункт 2.2.1.). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору (пункт 2.2.2.). Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначена в п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну(базову) встановлену п.1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої що прирівнюється до письмової) згоди позичальника ( пункт 2.2.3.). Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3. кредитного договору. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (пункт 2.4.1.). У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбаченихст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2ст.625 Цивільного кодексу Українина рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (пункт 4.2.). Відповідно до додатків №1 та №2 до договору про споживчий кредит №3689633 від 29.04.2021 року (графік платежів, паспорт споживчого кредиту) встановлено дату платежу 29.05.2021 року, до сплати: кредит в сумі 6800,00 грн, комісія за надання кредиту в сумі 680 грн, проценти в сумі 2550 грн, разом 10 030 грн. На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання за договором про споживчий кредит №3689633, укладеним 29.04.2021 року, позивач надав копію платіжного доручення №44996943 від 29.04.2021 року про перерахування на рахунок відповідача коштів в сумі 6800,00 грн. Із договору відступлення прав вимоги № 07Т від 13 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», витягу з реєстру боржників до цього договору вбачається, що ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №3689633 від 29.04.2021 року. Відповідно витягу з додатку до вищевказаного договору факторингу та розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №3689633 від 29.04.2021 року, заборгованість відповідача за період з 13.09.2021 року по 20.02.2024 року складає 26753,11 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6022 грн.; заборгованість за відсотками 20051,11 грн.; заборгованість за комісією 680 грн.. 27.09.2023 року представником позивача адвокатом Міньковською А.В. на адресу відповідача було надіслано досудову вимогу про погашення існуючої заборгованості за кредитним договором №3689633 від 29.04.2021 року в розмірі 26753,11 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір, на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, був укладений в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу нею на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету. На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання за договором про споживчий кредит №3689633, укладеним 29.04.2021 року, позивач надав копію платіжного доручення №44996943 від 29.04.2021 року про перерахування на рахунок відповідача в АТ КБ Приватбанк коштів в сумі 6800,00 грн. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, і він має можливість надати суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредиторів на виконання укладеного договору. Натомість відповідачем така виписка надана не була. Також суд враховує, що у договорі зазначені персональні дані відповідача, які повністю збігаються із зазначеними даними у відзиві на позовну заяву, а саме ПІП, РНОКПП, місце проживання, номеру телефону. Даних на спростування належності відповідачу рахунку в АТ КБ Приватбанк не надано. Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Доводи представника відповідача про неналежність та недопустимість наданих позивачем доказів видачі кредиту суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, виходячи з такого. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування. Досліджені в судовому засіданні надані позивачем докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують обставини, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог. Відповідач в обґрунтування заперечень проти позовних вимог жодних доказів не подав. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. За вказаних обставин, суд доходить висновку, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач уклав договір в електронній формі та отримав кредит за цим договором в розмірі 6800 гривень, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. Виходячи з умов п. 1.5.2 договору та графіку в додатку 1 до договору № 3689633, сторонами погоджено розмір процентної ставки - 1,25 % на добу та розмір процентів 2550,00 грн. протягом 30 днів строку кредитування . Кредитні кошти 6800 грн. були отримані та не повернуті по закінченню періоду кредитування, отже за умовами п.1.5.2 Договору сума відсотків за користування кредитом за 30 днів періоду кредитування складає 2550,00 грн. Здійснений позивачем розрахунок свідчить, що відсотки 20051,21 грн. нараховувались після визначеного періоду кредитування 30 днів, а даних про застосування процедури пролонгації, матеріали справи не містять. Зокрема, позивачем не надано платіжних документів та не підтверджено документально факт сплати відповідачем частини боргу за кредитним договором, що відповідно до п. 2.3. Договору передбачено в якості умови у випадку ініціювання Позичальником пролонгації. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача процентів за кредитом, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (29 травня 2021 року), є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Стосовно доводів позивача про те, що комісія за обслуговування кредиту нарахована без законних підстав, суд виходить з такого. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. У рішенні від 03 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України роз`яснив порядок набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lexposteriorderogatpriori - «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, єдиний орган конституційної юрисдикції фактично передбачив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення. Отже, залежно від порядку набрання чинності нормативно-правового акта, може бути застосовано декілька способів його дії у часі. Зокрема, як зазначено у пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема: негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Перша форма застосовується у разі, якщо нормативно-правовий акт прийнято на момент виникнення правовідносин та він залишається чинним на час, коли правовідношення припинило своє існування. У випадку, якщо у новоприйнятому нормативно-правовому акті визначено особливий порядок набрання ним чинності, у тому числі визначено перехідний період, під час якого залишаються чинними окремі норми скасованого ним нормативно-правового акта, застосовується ультраактивна форма. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, положення Закону України «Про споживче кредитування» підтверджують правомірність дій щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 6800 грн, по відсоткам за користування кредитом в розмірі 2 550 грн, комісії 680 грн., як то визначено в умовах договору за період з 29 квітня 2021 року по 29 травня 2021 року, а отже позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Питання про судові витрати Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Реалізуючи своє право на отримання професійної правничої допомоги, 02 січня 2025 року між адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною та позивачем було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Вартість правової допомоги та порядок її оплати сторонами передбачено в розділі 4 укладеного договору, за змістом якого сторонами погоджено визначення фіксованого розміру вартості правової допомоги за наданий вид послуг. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Саме такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19. На виконання вимог ЦПК України представником позивача були подані: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 року; акт на підтвердження факту надання правничої допомоги від детальний опис робіт від 20.02.2024 року. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості в сумі 26753,11 грн. Вказана вимога була задоволена в частині 10030 грн. (37%), в іншій частині 16723,11 грн. (63%) відмовлено у задоволенні позову. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплат судового збору 896,28 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог. До стягнення з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати по наданню правничої допомоги в сумі 2220 (6000*0,37) пропорційно до задоволеної частини вимог На підставі викладеного та

Outcome: partial