Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 78399,76 гривень та судових витрат в сумі 2422,40 грн. Позовна заява обгрунтована тим, між АТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] 23.04.2019 був укладений кредитний договір №2001297529801, за яким позичальнику видано кредит в сумі 49999,36 грн, грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2024 складає 78399,76 грн, з яких: 49998,49 грн заборгованість за кредитом, 28401,27 грн заборгованість за процентами. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 27.01.2024 було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 25.02.2025 судом були роз`єднані позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №2001297529801 від 23.04.2019 та за кредитним договором №1004878482501 від 21.05.2021. Позовні вимоги АТ «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним №1004878482501 від 21.05.2021 в розмірі 46935,31 грн були виділені в самостійне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомив. Відзив на позов до суду від відповідача не надходив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 23.04.2019 між АТ "Перший український міжнародний банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №2001297529801 шляхом підписання сторонами заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з умовами викладеними в заяві №2001297529801 від 23.04.2019, [PERSON] відкрито поточний рахунок у гривнях з встановленням кредитного ліміту 3000 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Річна процентна ставка становить 47.88%. Відповідно до довідки кредитний ліміт збільшився до 49999.36 грн. Процентна ставка залишалася 47,88 %, а з 20.01.2021 35,88% З наданих позивачем суду розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку судом встановлено, що позичальник користувався кредитним лімітом, частково погашав тіло кредиту та проценти. Заборгованість відповідача перед позивачем нарахована по 30.11.2023 та станом на 31.10.2024 становить 78399,76 гривень, з яких: 49998,49 грн - заборгованість по сумі кредиту; 28401,27 грн - заборгованість по процентам. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в судовому засіданні доведено факт укладення відповідачем [PERSON] з позивачем кредитного договору №2001297529801 від 23.04.2019, за яким має непогашену заборгованість в розмірі 78399,76 гривень, з яких: 49998,49 грн - заборгованість по сумі кредиту; 28401,27 грн - заборгованість по процентам. Заявлена до стягнення сума заборгованості щодо тіла кредиту та відсотків за користування кредитом підтверджена наданими позивачем розрахунком та випискою по особовому рахунку. Відповідач своїх заперечень щодо цього суду не надав. Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо заявлених сум заборгованості за тілом кредиту в розмірі 49998,49 грн - заборгованість по сумі кредиту; 28401,27 грн - заборгованість по процентам. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду, у відповідності до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. У зв`язку з задоволенням позову, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved