Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час позивачка разом з відповідачем не проживають. Відповідач з дитиною не бачиться, участь у вихованні не приймає. У зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги на своє утримання. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти в у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суду від 10 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20 березня 2025 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 червня 2023 року сторони зареєстрували шлюб в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис №312, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела\\суми виплачених доходів та утриманих податків від 04.02.2025 року, позивачка [PERSON] за період з червня 2024 року по січень 2025 року отримувала соціальні виплати: червень 2024 - 860грн., липень 2024 - 860грн., серпень 2024 - 860грн., вересень 2024 - 860грн., жовтень 2024 - 860грн., листопад 2024 - 860грн., грудень 2024 - 860грн., січень 2025 - 860грн. Згідно довідки реєстрацію місця проживання дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено позивачка не працює, перебуває у соціальній відпустці по догляду за другою дитиною до досягнення нею трирічного віку, має матеріальні труднощі, її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня. Відповідач у своїй заяві позовні вимоги визнає. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання підчас вагітності та уразі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік та працює, відсутність у позивачки самостійного доходу та те, що на утриманні відповідач має ще малолітню дитину. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При визначенні розміру аліментів суд виходить із вимог\~ст.182 СК України, враховуючи, що законодавством не встановлено яку саме суму повинен сплачувати чоловік на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, вважає за необхідне позов задовольнити та стягувати з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 05 лютого 2025 року. Згідно статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Олійник Ярослав Леонідівна, що підтверджується актом виконаних робіт до договору № 0004. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. До матеріалів справи в якості доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості надано копію актом виконаних робіт до договору № 0004 та копію квитанції № 1.69948271.1 від 03.02.2025 р. на загальну суму 5000,00 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial