Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 13.02.2023 о 08.30 год., в м. Ужгород, на перехресті вул. Підгірна та вул. Берчені, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Seat», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «Audi», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2023 у справі №308/2497/23 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування наземного транспорту «Єврокаско 5 зірок» №FO-01329831 від 20.04.2022, за яким позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням потерпілого. Потерпілий вернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події від 14.02.2023, яку було розглянуто, а пошкодження автомобіля марки «Audi», номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком. Зауважує, що розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунку №Сч-0000000000235 від 17.02.2023, страхового акту №03506/01/923 від 21.02.2023 та розрахунку суми страхового відшкодування. ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило на користь автомобіля марки «Audi», номерний знак [NUMBER] , суму страхового відшкодування у розмірі 177485 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №320121 від 22.02.2023. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказує, що оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Seat», номерний знак [NUMBER] , застрахована не була, то позивач має право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 177485 грн з особи, відповідальної за завданий збиток, якою згідно з постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2023 у справі №308/2497/23 є відповідач. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 177485 грн та суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якою просить розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялася ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка про виклик в суд рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки заперечень проти цього від представника позивача не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.02.2023 о 08 год. 30 хв. в м. Ужгороді на перехресті вул. Підгірна та вул. Берчені, водій [PERSON] , керуючи транспортний засобом марки «Seat Ibiza», номерний знак [NUMBER] , не виконав вимоги забороняючого (жовтого) сигналу світлофора, не зупинився у визначеному місці при виїзді на перехрестя, не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Audi», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого транспортний засіб «Seat Ibiza», номерний знак [NUMBER] відкинуло, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 8.7.3 ґ, 8.10 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2023 у справі №308/2497/23, що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2023 у справі №308/2497/23, зокрема, щодо вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, щодо пошкодження автомобіля «Audi», номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За приписами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з п. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Audi», номерний знак [NUMBER] , було забезпечено ПрАТ «Страхова група «ТАС» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Єврокаско 5 зірок» №FO-01329831 від 20.04.2022. 14.02.2023 власником автомобіля «Audi», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] подано до ПрАТ «Страхова група «ТАС» заяву про настання події та виплату страхового відшкодування. На підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунку №Сч-0000000000235 від 17.02.2023, страхового акту №03506/01/923 від 21.02.2023 та розрахунку суми страхового відшкодування, страховиком ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь страхувальника пошкодженого автомобіля здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 177485 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №320121 від 22.02.2023. За даними Централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Seat Ibiza», номерний знак [NUMBER] , станом на 13.02.2023 не застрахована. Пунктом 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 9.4. ст. 9 Закону передбачено, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «Страхова група «ТАС» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди у сумі 177485 грн, що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем на користь потерпілої особи за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню у порядку суброгації з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП не застрахована. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування підлягає до задоволення у повному обсязі. У порядку ст. 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Outcome: approved