Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на 1/2 частку спадкового майна, що належало [PERSON] , померлому [INFO] , а саме на земельну частку (пай) у розмірі 2,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що знаходиться на території Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який постійно по день смерті був прописаний та проживав в [ADDRESS] . За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай) розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що знаходиться у ЧСП «Секретарівське» (раніше КСП «Біляївське» Біляївського району Одеської області, села Секретарівки Одеської області). Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач та його сестра [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх батька [PERSON] , інших спадкоємців немає. З метою оформлення своїх спадкових прав на вищевказане спадкове майно позивач звернувся із заявою до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, але листом нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) йому відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У цьому листі йому також було роз`яснено, що він має право в судовому порядку визнати за собою право власності в порядку спадкування на вищевказане спадкове майно. Однак за життя батько позивача не отримав сертифікат на право на земельну частку(пай), як член колективного сільськогосподарського підприємства в результаті паювання земель колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки помер [INFO] . Спірна земельна ділянка належала КСП «Біляївське» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю. З доданого до Державного акту списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства вбачається, що батько позивача був членом КСП «Біляївське». У зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надіславши на електронну адресу заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.12.2017 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2. [PERSON] був членом КСП «Біляївський» та знаходиться в списках членів на земельну ділянку (пай), про що свідчить довідка №04 від 15.01.2018 року, видана Секретарівською сільською радою Біляївського району Одеської області. Відповідно до відповіді №2029/02-13/31 від 09.11.2023 року на звернення [PERSON] від 08.11.2023 року вх. №320/02-11/31, виконавчий комітет Вигодянської сільської ради повідомляє, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються, розмір земельної частки (паю), земель КСП «Біляївський», колишньої Секретарівської сільської ради Біляївського району Одеської області, в умовних кадастрових гектарах становить 2,85 га. Рішенням загальних зборів від 30.03.2000 року КСП «Біляївський» реорганізовано в ЧСП «Секретарівське», що підтверджується відповідною довідкою. За життя [PERSON] не встиг у встановленому законом порядку отримати Сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував би його право на вказану землю. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визначається, що спадкоємиць прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В п. 11 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, зі змінами станом на 01.07.2014 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) є виданим державою документом, що підтверджує наявність у особи права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст.2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Отже, за вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що померлому [PERSON] дійсно належало право на земельну частку (пай) у розмірі 2,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що знаходиться на території Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, як члену КСП «Біляївський», а тому таке право померлого входить до спадкової маси, яка відкрилась після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON] встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , а отже є спадкоємцем за законом першої черги в порядку ч. 1 ст. 529 ЦК України. Крім того, як встановлено з досліджених судом матеріалів спадкової справи №259/2018, яка була заведена до майна [PERSON] , померлого [INFO] , позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Відомості про звернення інших осіб до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини відсутні. Однак, листом державного нотаріуса Шевченко Ю.А. від 05.12.2018 року №6386/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. У цьому листі йому також було роз`яснено, що він має право в судовому порядку визнати за собою право власності в порядку спадкування на вищевказане спадкове майно. Враховуючи те, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняв у встановленому законом порядку, який діяв на момент смерті його батька, спадщину до складу якої входить право на спірну земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю, однак за життя ним не реалізоване, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved