Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 22.06.2007 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Спільне життя не склалося. Вони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. У відповідності зі\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалює заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 22.06.2007 сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис №05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до\~ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що збереження сім`ї сторін є неможливим, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved