Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. 07 березня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Цесельської І. В., про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судові витрати пов`язані з правничою допомогою при розгляді цивільної справи № 760/19100/22 у розмірі 30 800 грн. Мотивуючи подану заяву, зазначає, що рішенням суду у задоволенні позову відмовлено. У позовній заяві було наведено орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13 600 грн, який збільшився пропорційно кількості судових засідань та на момент подання вказаної заяви становить 30 800 грн. До закінчення судових дебатів представником відповідача у судовому засіданні було зроблено заяву про те, що докази на підтвердження вищевказаних витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судом рішення по справі. Вказувала, що на момент розгляду зазначеної справи відповідачу надавалась правнича допомога, що виразилась у підготовці відзиву на позов та участі адвоката у судових засіданнях 06 лютого 2024 року, 13 травня 2024 року, 02 липня 2024 року, 30 вересня 2024 року, 13 листопада 2024 року та 17 лютого 2025 року. Витрати на правничу допомогу підтверджуються такими доказами: актами наданих послуг, рахунками на оплату та квитанціями. Враховуючи викладене, витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, тому представник просила заяву задовольнити. Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, що не є перешкодою для розгляду даної заяви, у відповідності до вимог частини четвертої статті 270 ЦПК України. Разом з тим, представник відповідача подала до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у її відсутність та відсутність відповідача, зазначила, що заяву підтримують у повному обсязі. Представник позивача подав до суду заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, в якій зазначив, що визначений стороною відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, враховуючи ціну позову. Так, вартість послуг з написання відзиву на позов у розмірі 5 000 грн є непропорційною до складності справи. Щодо витрат за участь представника у судових засіданнях в розмірі 25 800 грн, то він не відповідає критеріям розумності, оскільки представник мала можливість брати участь у судових засіданнях через відеоконференцію, а підстав для очної участі у справі адвокатом не наведено. Крім того, визначений стороною відповідача розмір витрат значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи, що віднесена судом до малозначних справ, та не є пропорційним до витраченого часу, а також не доведено, що він був фактичним та неминучим, у зв`язку з чим, просив зменшити розмір витрат до мінімально розумної суми. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки учасники в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши зміст поданої до суду заяви, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, представником відповідача у відзиві на позовну заяву було зазначено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, а до закінчення судових дебатів повідомлено, що їх розмір збільшився та докази понесених позивачем судових витрат будуть подані до суду після ухвалення рішення відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, та у встановлений законодавством 5?денний строк звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додала відповідні докази. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131 св 19. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів позову та заяви 02 лютого 2018 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Кравець і Партнери» був укладений договір про надання правничої допомоги № б/н, відповідно до якого Адвокатське об`єднання зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим договором надати замовнику правову допомогу за його запитом, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги (пункт 1.1 договору). Відповідно до пункту 4.1 договору орієнтовна вартість послуг за надання правничої допомоги визначається в додатку № 1 до договору, який є конфіденційним та може бути розголошений виключно за письмовою згодою сторін, крім випадків його розголошення при поданні до суду заяви про відшкодування судових витрат. Остаточна вартість послуг, наданих Адвокатським об`єднанням визначається в рахунку на оплату правничих послуг. Згідно з пунктом 4.5 договору на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням замовнику послуг відповідно до умов цього договору складається акт про надані послуги. З додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н від 02 лютого 2018 року вбачається, що сторони погодили вартість наступних послуг, зокрема: підготовка та подача відзиву - від 4 000 грн; участь у судовому засіданні (виїзд на судове засідання) на території м. Києва - від 4 300 грн. Відповідно до актів надання послуг № 215 від 06 лютого 2024 року, № 216 від 06 лютого 2014 року, № 476 від 29 травня 2024 року, № 525 від 12 липня 2024 року, № 1048 від 03 жовтня 2024 року, № 1113 від 13 листопада 2014 року, № 96 від 24 лютого 2025 року Адвокатським об`єднанням були надані [PERSON] наступні послуги: відзив на позовну заяву - 5 000 грн; участь у судових засіданнях 06 лютого 2024 року, 13 травня 2024 року, 02 липня 2024 року, 30 вересня 2024 року, 13 листопада 2024 року, 17 лютого 2025 року - 4 300 грн кожне. З наданих представником відповідача рахунків на оплату № 181 від 02 лютого 2024 року, № 182 від 02 лютого 2024 року, № 571 від 17 травня 2024 року, № 708 від 02 липня 2024 року, № 1016 від 30 вересня 2024 року, № 1154 від 12 листопада 2024 року, № 109 від 18 лютого 2025 року та квитанцій № 7 від 06 лютого 2024 року, № 8 від 06 лютого 2024 року, № ПН3088821 від 20 травня 2024 року, № 29 від 12 липня 2024 року, № ПН1446 від 03 жовтня 2024 року, № 47545979 від 13 листопада 2024 року, № 15 від 20 лютого 2025 року вбачається, що відповідачем було сплачено вартість наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № б/н від 02 лютого 2018 року в сумі 30 800 грн. Згідно з пунктами 2, 4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На необхідність врахування розумності розміру відшкодування судових витрат вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії", у якому зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Про пропорційність і співмірність витрат йдеться і у Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, відповідно до висновку якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial