Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

30.10.2024 на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 12720 грн та сплаченого судового збору в сумі 2 422, 40 грн. Позов мотивовано тим, що 28.12.2022 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 28.12.2022-100001212. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн строком користування на 42 дні. ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у сумі 12720, 00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 000 грн, по процентам в сумі 6720, 00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. Договір укладався відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачем електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти в сумі 6 000 грн, а отже акцептовано умови договору. Позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024 головуючим суддею по справі було визначено суддю Павленко І.В. Інформаційна довідка від 11.11.2024 з Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , надійшла до суду 14.11.2024. Ухвалою суду від 15.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі. Суд постановив розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Суд надсилав вище вказану ухвалу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Позивач надав суду докази направлення відповідачу позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а. с. 7-8). 03.03.2025 на адресу суду повернулось відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За змістом пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання. В той же час, до повноважень судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 01 квітня 2019 року в справі № 9901/811/18. Разом з тим, станом на час розгляду справи до суду будь-які відомості про зміну місця проживання відповідача не надходили. Отже, враховуючи те, що копія ухвала про відкриття провадження у справі направлялась на зареєстровану адресу відповідача, однак, поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, а також про порядок та строки для виконання процесуальних дій. Відповідач правом подання відзиву на позов в установлений судом строк не скористався; будь-які інші заяви та клопотання від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у зв`язку з ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, надані позивачем у їх сукупності, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні відносини, а саме відносини щодо договору споживчого кредиту, які регулюються відповідними нормами ЦК України, Законів України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію». Судом установлено такі фактичні обставини. 28.12.2022 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] був укладений в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» електронний кредитний договір №28.12.2022-100001212 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), підписання заявки кредитного договору №28.12.2022-100001212. Електронні документи сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду) Р467, отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. З договору №28.12.2022-100001212, вбачається, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається позичальнику на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту фінансовий кредит (п.3.1-3.3 пропозиції) ( а. с. 11). Відповідно до п. 4.1, 4.3-4.4, 5.3, 6.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Днем надання кредиту вважається: день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати його фактичного повернення ( а. с. 11). Відповідно до умов заявки, сума кредиту становить 6 000,00грн, строком на 42 дні з дати його надання, дата надання (видачі) кредиту 28.12.2022, дата повернення (виплати) кредиту 07.02.2023; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду (14 днів з дня його надання). Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 75979%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 11040, 00 грн. Аналогічні умови визначені у підтверджені кредитного договору №28.12.2022-100001212. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р467, який останній отримав в смс-повідомленні на фінансовий номер телефону [NUMBER] , який вказаний відповідачем при його ідентифікації. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором №28.12.2022-100001212 від 28.12.2022 виконало в повному обсязі шляхом перерахунку коштів на банківську картку [PERSON] , що підтверджується квитанцією із системи «LiqPay» (а с. 9). У суда відсутні докази, що підтверджують виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором. Згідно з довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №28.12.2022-100001212 від 28.12.2022 заборгованість позичальника [PERSON] по вказаному кредитному договору становить 12720, 00 грн, з яких: 6 000,00 грн основний борг; 6720, 00 грн проценти, які нараховані за період з 28.12.2022 по 07.02.2023 (а. с. 6). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Отже, з вище наведених норм та встановлених судом фактичних обставин вбачається, що сторонами з додержанням норм законодавства був укладений споживчий кредитний договір в електронній формі, узгоджені істотні умови кредитного договору: кредит, проценти за його користування, строк користування, графік погашення кредиту тощо. Відносини щодо споживчого кредитного договору крім вказаних норм ЦК України регулюються Законом України «Про споживче кредитування». Судом не встановлено порушень норм цього закону при укладанні сторонами кредитного договору. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За викладених обставин, суд дійшов висновку про укладення сторонами споживчого кредитного договору в електронній формі, визначення його істотних умов, виконання кредитодавцем обов`язку з надання позичальнику коштів в сумі 6 000 грн та неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 12720, 00 грн. Сума заборгованості підтверджується умовами договору та розрахунком, наданим позивачем. Відповідач не надав суду інший розрахунок, а отже ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 422, 40 грн судового збору.

Outcome: approved