Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

08.01.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.11.2022 року між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] укладено договір №3283768 про надання споживчого кредиту. Договір укладений з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 12000,00 грн. строком на 360 днів, а він у свою чергу зобов`язався повернути його та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Позивач зазначає, що до вказаного договору було укладено ряд додаткових договорів, а також відповідачем частково погашалася сума заборгованості. 13.09.2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура України» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором №3283768 від 19.11.2022 року, де боржником є [PERSON] . На момент звернення до суду заборгованість відповідача складає 41 599,20 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9600,00 грн.; заборгованість за відсотками 31999,20 грн. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за вищевказаним кредитним договором та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.02.2025 року вказану позовну заяву направлено для розгляду за підсудністю до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито позовне провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, факт укладення кредитного договору підтвердив, пояснив, що дійсно отримав кредитні у кошти у розмірі 12000,00 грн., проте строком на 15 днів, з них 2 400,00 грн. сплатив. Не погодився зі строком дії кредитного договору оскільки не був ознайомлений з графіком платежів, який є додатком до договору, тому вважає нарахування відсотків у розмірі 31999,20 грн. безпідставним. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.11.2022 року (14:41:39) між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] укладено договір №3283768 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, який разом з додатком №1 та паспортом споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою одноразового електронного ідентифікатора «Е231», відправленого на номер телефону, зазначений позичальником, що відповідає вимогам п.9.7.1 договору. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 12000,00 грн. Строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 30 днів (п.п. 1.2, 1.3 договору). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.8 договору). Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п.1.4.1 договору процентна ставка стандартна, фіксована у розмірі 1,99% в день, застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка у розмірі 0,90% на день застосовується у разі, якщо клієнт до 19.12.2022 включно або протягом трьох днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше першого платежу або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до п. 1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 12524,4% річних. Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №7481-0403 від 04.03.2024 року встановлено, що 19.11.2022 року о 14:43:12 годин відповідно до договору на переказ грошових коштів було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта на суму 12000 грн. маска картки [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №3283768, згідно умов якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу у сумі 4800,00 грн. до 01.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту основного боргу у сумі 4800,00 грн. На аналогічних умовах були укладені договори про прощення (анулювання) боргу від 04.07.2023 року зі сплатою частини боргу до 07.07.2023 року, 10.07.2023 року зі сплатою частини боргу до 16.07.2023. 17.07.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №3283768, згідно умов якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу у сумі 2880,00 грн. до 23.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту основного боргу у сумі 6720,00 грн. 26.07.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №3283768, згідно умов якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу у сумі 4800,00 грн. до 01.08.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту основного боргу у сумі 4800,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3283768 від 19.11.2022 року станом на 13.09.2023 сума заборгованості становить 41 599,20 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9600,00 грн.; заборгованість за відсотками 31999,20 грн. 13.09.2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура України» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором №3283768 від 19.11.2022 року, де боржником є [PERSON] за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 року до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3283768 від 19.11.2022 року, сума наданого кредиту 12000,00 грн, загальна сума заборгованості 41599,20 грн. 24.12.2024 року відповідачу [PERSON] позивачем було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, проте заборгованість не була погашена. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 207 ЦК України визначено. що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В процесі розгляду справи встановлено, що фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 12000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував своїх зобов`язань жодному з кредиторів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 41599,20 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 9600,00 грн.; заборгованість за відсотками 31999,20 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, контррозрахунок не надав, відзив на позов до суду не надходив. Заперечення відповідача проти позову, мотивовані необізнаністю з умовами договору, жодними доказами не підтверджені, водночас спростовуються дослідженими матеріалами справи в сукупності. Так, виходячи з кількості додаткових договорів про анулювання боргу, суд дійшов висновку, що відповідач був достеменно обізнаний з умовами кредитного договору, терміном дії та сумами заборгованості і вживав заходів щодо часткового погашення боргу. Оскільки судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним документом. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved