Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] , в особі представника Осадчого С.С., звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.08.2021 дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що справа підлягає направленню за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, виходячи з наступного. В обґрунтування позову позивач вказував, що адвокат [PERSON] -Кострюков В.І. 21.07.2020 здійснив запит на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири його довірителя за адресою: [ADDRESS] . Отримавши витяг з вищевказаного реєстру стало відомо, що на даний момент наявна інформація про зміни об`єкта нерухомого майна, про які [PERSON] не було відомо. Відповідно до актуальної інформації про право власності згідно витягу власником вищевказаної квартири є [PERSON] . Підставою для державної реєстрації став наказ Міністерства юстиції України, серія та номер 823/5, виданий 05.03.2020. Про даний наказ позивачу не було відомо. Вважає, що прийняте рішення про зміну власника квартири за адресою - [ADDRESS] у формі Наказу є незаконним, необґрунтованим, упередженим і таким, що не відповідає законодавчим нормам. Зазначає, що оскаржуваний наказ є неправомірним, так як його було прийнято із грубим порушенням закону. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.03.2020 № 823/5; зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі наказу Міністерства юстиції від 05.03.2020 № 823/5 - а саме записів, внесених на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 44887830 виданого 29.12.2018 державним реєстратором КП «Реєстраційним центром реєстрації нерухомості та бізнесу» - Прошкіном О.В. на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 5056180000) щодо визнання права власності на квартиру за [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.2024 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Міністерства юстиції України, [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Міністерства юстиції України, [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, до судового розгляду по суті. В судове засідання з`явився представник позивача, який зазначив, що спочатку був поданий позов спочатку до окружного адміністративного суду, рішенням суду позов було задоволено. Була апеляція, в якій зазначалось про порушення правил адміністративної юрисдикції. Потім до Голосіївського районного суду м. Києва було подано позов і він був задоволений, в подальшому апеляція скасувала вказане рішення суду. Верховний суд розглянув позовні вимоги і було встановлено, що єдиною підставою для відмови було неправильно обрано суб`єктний склад, тому рішення було скасовано. Вважає, що необхідно врахувати рішення Верховного суду, а саме, що [PERSON] був власником спірної квартири. Зауважує, що спірний наказ є неправильним, прийнятий з порушеннями, тому підлягає скасуванню, оскільки були процесуальні порушення, не було залучено [PERSON] на той момент власника квартири і державного реєстратора до розгляду. Просить врахувавши рішення попередніх судів задовольнити позовну заяву. В судове засідання з`явився представник відповідача-1, який зазначив, що до Міністерства юстиції України надійшла скарга про те, що незаконно було передано квартиру на іншу особу. З інформації, яка була наявна в матеріалах справи, квартира за договором купівлі-продажу належала особі, яка подала скаргу. У 2013 остання була зареєстрована в цій квартирі і була її єдиною власницею. В 2019 вона дізналась, що квартира переоформлена на сина чоловіка її доньки, з чим вона не була обізнана. Міністерство юстиції України після проведення перевірки дійшли висновку, що з їх сторони не було ніяких порушень при прийнятті спірного наказу, оскільки єдиною власницею була [PERSON] згідно реєстру. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача-2 в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] у 2013 купила квартиру через доньку двома платежами. У 2019 [PERSON] дізналась, що квартира переоформлена на сина [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] не має документів, які б підтверджували його право власності на квартиру. В реєстрах також відсутня інформація. Факту договору купівлі-продажу або дарування квартири [PERSON] . [PERSON] немає. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача-1, представника відповідача-2, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.02.2013 [PERSON] придбала з відстрочкою платежу квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.02.2013 посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 145. За вказану квартиру [PERSON] сплатила двома платежами. Останній платіж відбувся відповідно до договору купівлі-продажу квартири з відстрочкою платежу 15.03.2013, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2013, в якому вказано, що [PERSON] є єдиним власником зазначеної квартири відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 914159 від 15.03.2019. 17.08.2013 [PERSON] зареєструвалася в [ADDRESS] . Також за вказаною адресою були зареєстровані її донька [PERSON] , внук [PERSON] , [INFO] та чоловік (на той час) її доньки [PERSON] . Після вищезазначеної реєстрації [PERSON] вилетіла до Італії, де постійно і знаходилась, що підтверджується копією її закордонного паспорту. Як зазначають відповідачі, [PERSON] дізналась у серпні 2019 від знайомих, що вказана квартира переоформлена на [PERSON] , який є сином [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.218, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44887830 від 28.12.2018 прийняте реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» м. Києва Прошкіним Олександром Васильовичем про зміни власника нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 5056180000. Заява з реєстраційним номером 32027963 від 28.12.2018, заявник [PERSON] . На адвокатський запит надано відповідь - лист № 074/0711-3710 від 19.12.2019, в якому Департамент з питань реєстрації повідомив, що за інформацією відділу формувань та обліку реєстраційних справ Департаменту, відповідно до Журналу обліку надходження (вибуття) реєстраційних справ, реєстраційна справа № 5056180000, а саме заява про державну реєстрацію права власності № 32027963 від 28.12.2018 та документи сформовані державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» м. Києва Прошкіним Олександром Васильовичем на збереження до Департаменту не надходили та на обліку не перебуває. Представником [PERSON] до Міністерства юстиції України була подана заява про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності, що встановлено п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Положеннями ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 272 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; (пункт 2 частини третьої статті 10 із змінами, внесеними згідно із Законами України від 06.10.2016 р. № 1666-VIII, від 10.10.2024 р. № 4017-IX); 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва, майбутньому об`єкту нерухомості у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 91) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 державна реєстрація прав проводиться у такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Згідно до п.1 ч.2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір). Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Пунктом 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстр рацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено порядок державної реєстрації прав, зокрема, прийняття і перевірку документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрацію заяви; встановлення факту відсутності прав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав може бути відмовлено, у разі якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом. Центральна колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, розглянула скаргу [PERSON] від 27.09.2019, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 27.09.2019 за № 33885-33-19, на рішення від 28.12.2018 № 44887830, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» м. Києва Прошкіним Олександром Васильовичем стосовно квартири [ADDRESS] . Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 823/5 від 05.03.2020 скаргу [PERSON] від 27.09.2019 задоволено частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.12.2018 № 44887830, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» м. Києва Прошкіним Олександром Васильовичем. В іншій частині вимог відмовлено. Як вбачається з вищевказаного наказу, під час прийняття рішення від 28.12.2019 № 44887830 державним реєстратором Прошкіним О.В. належним чином не перевірено документи на наявність підстав для проведення державної реєстрації прав. Рішення прийняте з порушенням вимог п. 40 Порядку № 1127, статей 10, 18, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягало скасуванню. Отже, колегією було правомірно та відповідно до вимог законодавства встановлено, що оскаржуване рішення було прийняте державним реєстратором Прошкіним О.В. з порушенням законодавства і підлягало скасуванню. Листом № 20135/9297-33-20/19.1. від 04.05.2020 Міністерство юстиції України повідомило представника [PERSON] , що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Наказ № 823/5 від 05.03.2020 «Про скасування рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень» виконано. Крім того, слідчим відділом Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019100010008068 від 24.09.2019 за фактом вчинення шахрайських дій, направлених на заволодіння майном громадянки [PERSON] , за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Міністерства юстиції України, [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed