Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Зміст позовних вимог Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у лютому 2025 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] дізналася проте, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. було відкрито виконавче провадження №65935866. Представник позивача Сумцов Є. С., вважає, що вказаний виконавчий напис є оспорюваним, позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав, відтак його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Підстави стягнення заборгованості у сумі 16432,88 грн [PERSON] не відомі. Між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 06.05.2019 року було укладено кредитний договір №903673422. Заборгованість у сумі 16432,88 грн є оспорюваною, оскільки позивач її не визнає, та їй невідомі про існуючі кредитні чи боргові зобов`язання з розміром заборгованості в указаній сумі перед ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, вчинений 20.11.2020 та зареєстрований у реєстрі за №99868, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 16432 грн 88 коп таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь [PERSON] понесені нею витрати на отримання професійної правничої допомоги. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21.02.2025 за заявою представника позивачки судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 03.03.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду на 25.03.2025. Представник позивачки у судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій просив провести судове засідання без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю та подав заяву, у якій просив здійснити розподіл судових витрат, а саме покласти судові витрати у розмірі 5000,00 грн, понесені позивачкою на отримання професійної правничої допомоги, що пов`язано з розглядом справи на відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але до початку розгляду справи по суті 21.03.2025 подав додаткові пояснення, а саме просив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу на користь [PERSON] у розмірі 5000,00 грн відмовити. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причину неявки, пояснень щодо позову не подавав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович у судове засідання не з`явився, але подав заяву, у якій вказав, що просить проводити засідання без його участі. Суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі представника відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №99868, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржниці за кредитним договором № 903673422 від 06.05.2019, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №28/1118-01 від 28.11.2018, є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020, є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованості за період з 04.11.2020 по 04.11.2020 у розмірі 15232,88 грн, у тому числі: 3999,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7205,88 грн прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; 4028,00 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями. Також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 1200 грн. Загальна сума, що підлягає до стягнення складає 16432,88 грн (а.с. 10). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за №99868 від 20.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко Вадимом Вікторовичем 30.06.2021 було відкрито виконавче провадження за №65935866. Також у межах вказаного виконавчого провадження постановою приватного виконавця від 19.02.2025 було накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , що знаходяться на рахунках у банку (а.с. 11-12). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року № 296/5(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] 16432,88 грн боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору №903673422 від 06.05.2019, а також доказів розміру заборгованості позивачки та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Горай О. С. керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Горай О. С. при вчиненні виконавчого напису 20.11.2020 не мав права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним Житомирського нотаріального\~округу Горай\~Олегом Станіславовичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Також, суд вважає необхідним зазначити, що у судовому засіданні не було встановлено доказів на підтвердження факту отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Відповідач не надав доказів на підтвердження факту надсилання позивачці вимоги про порушення зобов`язання. Відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права викладених у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Відтак, оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог частини 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат». Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у сумі 968,96 грн, а за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 484,48 грн. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 19.02.2025; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 19.02.2025; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 28.02.2025; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 24.03.2025; фіскальний чек від 24.03.2025 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 5000,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 5000,00 грн. Відтак суд відхиляє доводи представника відповідача, зазначені у клопотанні останнього про зменшення судових витрат на правничу допомогу, про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що заявлений розмір витрат відповідача на правничу допомогу неспівмірний зі складністю справи, не відповідає критеріям розумного розміру, оскільки розмір витрат за надання професійної правничої допомоги визначається кожним адвокатом самостійно і відповідачем не надано доказів про неспівмірність та ринкову вартість послуг професійної правничої допомоги. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількість позовних вимог, а також значення справи для сторони, зокрема суму коштів які було стягнуто з відповідача за виконавчим написом, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Тому суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved