Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

21.01.2025 представник позивача Зеркін А.С., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до КНП «Криворізької міської лікарні №7» КМР про стягнення моральної шкоди, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в зв`язку з невиплатою всіх належних їй сум при звільненні, встановленої рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2024 року по справі №215/5896/24 у розмірі 25 000 грн., вирішити питання щодо стягнення судових витрат та витрат на правову (правничу) допомогу. В обгрунтовання\~позову вказує,\~що [PERSON] \~працює у\~КНП «Криворізька\~міська лікарня\~№7»\~Криворізької міської\~ради на\~посаді «сестра\~медична стаціонарна\~(палатна)». Відповідно до рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2024 по справі №215/5896/24 встановлено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів про те, що станом на момент прийняття наказу №209 від 27.04.2023 витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць перевищують 85% отриманих у поточному місяці від НСЗУ грошових коштів з урахуванням накопичених залишків, що ставить під сумнів правомірність зупинення вимоги Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства саме з 01.05.2023. Згідно з довідкою про доходи від 11.08.2023 № 2180 (а.с.09), наданої позивачем [PERSON] за працю за період з 02.02.2023 по 30.05.2023 були нараховані та виплачені наступні суми: за другу половину лютого 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 2 997,39 грн.; за березень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 6 146,71 грн.; за квітень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 6 196,71 грн.; за травень 2023 належало до виплати до проведення аудиту 6 264,15грн. Загальна сума заборгованості станом на 30.05.2023 по виплаті заробітної плати позивачу [PERSON] складає 21 604,96грн. \~ \~ \~ \~Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2024 стягнуто з відповідача КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР на користь позивача [PERSON] 21\~604 грн. 96 коп. невиплаченої заробітної плати за період з 01.02.2023 по 31.05.2023. \~ \~ \~ \~Таким чином, наявність судового рішення, яке підтверджує порушення прав КНП «Криворізької міської лікарні №7» КМР з боку Роботодавця, дає підстави для виникнення у [PERSON] права на стягнення моральної шкоди після набрання рішенням законної сили та його фактичного виконання (перерахування суми заборгованості, визначеної рішенням суду у справі № 215/5896/24). Отже, порушення прав працівника, встановлене судовим рішенням, що набрало законної сили, є підставою для вимоги про компенсацію моральної шкоди. Крім того, підставою для стягнення суми моральної шкоди, є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порушення прав [PERSON] спричинило душевні переживання, в зв`язку з неможливістю цілковитого забезпечення її прав, що стало наслідком завдання їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 25\~000,00 грн. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 20.02.2025, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20.02.2025 розгляд справи відкладено на 01.04.2025. \~ \~ \~Відповідач подав\~на адресу\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~вказує,\~що свою\~діяльність підприємство\~здійснює відповідно\~до статуту,\~затвердженого наказом\~Управління комунальної\~власності міста\~виконкому Криворізької\~міської ради\~від 06.05.2024\~року №\~96ум,\~засновником Підприємства\~та власником\~його майна\~є Криворізька\~територіальна громада\~в особі\~Криворізької міської\~ради (Власник).\~Джерелом формування\~коштів є\~кошти державного\~та місцевого\~бюджету (бюджетні\~кошти).\~Повідомляє про\~те,\~що позивач\~не звільнялась,\~а продовжує\~перебувати з\~відповідачем в\~трудових відносинах,\~виплата заробітної\~плати [PERSON] \~здійснювалась.\~Був факт,\~тимчасово несвоєчасної\~виплати заробітної\~плати не\~з вини\~відповідача.\~Зазначений позивачем\~в позовній\~заяві розмір\~моральної шкоди\~не обґрунтовано\~доказами існування\~сильнодіючого впливу,\~яким є\~стрес і\~втрати фізичного\~і психічного\~характеру,\~які б\~тягнули за\~собою порушення\~нормальних життєвих\~зав`язків,\~зменшення суспільної\~активності,\~потреби у\~додаткових зусиллях\~для організації\~життя.\~В позовній\~заяві не\~зазначено,\~чи перебували\~на утриманні\~позивачки на\~той момент\~неповнолітні діти,\~чи інші\~утриманці.\~Відповідач звертає\~увагу на\~те,\~що позивач\~повинен довести\~обґрунтування розміру\~моральної шкоди,\~надавши суду\~докази,\~які б\~ доводили\~обставини,\~визначені в\~ст.\~23\~ЦКУ,\~у зв`язку\~з чим\~представник відповідача\~вважає позовні\~вимоги необґрунтованими\~та просить\~відмовити в\~їх задоволені. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.ч.2,5 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1.4 Розділу 1 Статуту КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР, засновником підприємства та власником його майна є Криворізька міська територіальна громада в особі Криворізької міської ради. Згідно із п.10.3, 10.4 Розділу 10 Статуту КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР, контроль за фінансово-господарською діяльністю Підприємства здійснюють відповідні державні органи в межах їхніх повноважень та встановленого чинним законодавством України порядку. Власник має право здійснювати контроль фінансово-господарської діяльності Підприємства. Підприємство подає уповноваженому органу управління за його вимогою звіт та іншу документацію, яка стосується фінансово-господарської діяльності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює на посаді «сестра медична стаціонару (палатна)» в КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР, що підтверджується трудовою книжкою та не осторюється відповідачем, (а.с. 7 на звороті). Згідно з довідкою про доходи від 11.08.2023 №2180, наданої позивачем [PERSON] за період з 02.02.2023 по 30.05.2023 були нараховані та виплачені наступні суми: за другу половину лютого 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 2 997,39 грн.; за березень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 6 146,71 грн., за квітень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 6 196,71 грн., за травень 2023 належало до виплати до проведення аудиту 6 264,15 грн. Загальна сума заборгованості станом на 30.05.2023 по виплаті заробітної плати позивачу [PERSON] складає 21 604,96грн. Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого рогу від 11.12.2024 по справі № 215/5896/24 встановлено, що здійснений Відповідачем перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 є незаконним, оскільки прямо суперечить ст.58 Конституції України, та задоволено позов [PERSON] про стягнення з відповідача КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР на користь позивача [PERSON] заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 включно: за роботу в КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР на посаді «сестра медична стаціонару (палатна)» в розмірі 21 604,96 грн. (Рішення суду набрало законної сили 11.01.2025) (а.с.8-11). Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до\~ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно зі ст.ст.21,43 Конституції України, ст.ст.94,115 КЗпП України, ст.ст.21,24 Закону України «Про оплату праці», кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст.237-1\~КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У даному випадку факт порушення трудового законодавства підтверджується судовим рішенням. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачу дійсно спричинена, оскільки [PERSON] , своєчасно не отримала заробітну плату, змушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата їй заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків. Доводи представника відповідача суд до уваги взяти не може, оскільки вони не мають правового значення для вирішення спору. Враховуючи викладене, а також принципи розумності і справедливості, позов слід задовольнити частково з метою відновлення порушених трудових прав позивача і стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. В тексті позовної заяви представник позивача вказав, що витрати на правову допомогу складають 2\~500,00 грн.. В прохальній частині позовної заяви представник просив стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат, не вказавши, яку саме. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI " Про адвокатуру та адвокатську діяльність ") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. До позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а лише в тексті позову вказано суму 2\~500,00 грн., а тому витрати в цій частині не підлягають відшкодуванню. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено, а позивач звільнена від сплати судового збору, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь держави 1 211,20 грн. судового збору.

Outcome: partial