Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У січні 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Я.В.Міняйло звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу сторін. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що повністю відсутнє спілкування між позивачем та відповідачем, в їх сім`ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності. Тому, фактичні сімейні та шлюбні відносини між ними остаточно припиненні. Можливості зберегти сім`ю немає. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 27.01.2025 цивільна справа передана до Семенівського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю, оскільки відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання у межах територіальної юрисдикції Семенівського районного суду Полтавської області. 19.02.2025 Семенівським районним судом Полтавської області ухвалено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано відповідачеві повідомити суд свою позицію щодо можливості розірвання шлюбу та протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі скласти відзив на позов тощо. Відповідач повідомлення суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви і доданих до неї документів у справі не отримав за своїм зареєстрованим місцем проживання. Згідно поштового повідомлення "Укрпошта", яке повернулося до суду 05.03.2025 зазначено: "Адресат відмовився" (а.с. 43, 44). Однак відповідач заявою від 22.02.2025, яку подано у системі "Електронний суд" із розірванням шлюбу погоджується, просить не надавати строк на примирення. Суд встановив, що 06.07.2024 між сторонами зареєстровано шлюб. Позивачка після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала (а.с. 40). Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження їх шлюбу неможливе. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст.\~56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відповідач погоджується з розірванням шлюбу, а, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено 1211,20\~грн судового збору, а відповідач визнав позов повністю, то позивачці згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути з державного бюджету 50 % відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 605,60 грн (1211,20\~* 50 %), а решту 605,60 грн стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved