Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

23 грудня 2024 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє представниця Сімчук Я. В., звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 21.03.2024 ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] в електронній формі уклали кредитний договір про надання споживчого кредиту № 475575-КС-008, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «БІЗПОЗИКА» кредит у розмірі 20 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів (а.с. 45). Також, 25.03.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 475575-КС-008 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надала позичальнику додатково кредит у сумі 10 000,00 грн, що підтверджується довідкою про видачу коштів (а. с. 46). Сума неповернутого кредиту становить 30 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 475575-КС-008 та довідки про стан заборгованості за договором станом на 27.11.2024, наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу складає 30 000,00 грн, за відсотками - 95 322,16 грн, заборгованість по комісії - 4 500,00 грн. Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 129 822.16 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 07.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Крім того, суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, а саме: в АТ «ТАСКОМБАНК» (ЄДРПОУ 09806443, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032): -письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); -письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти № [NUMBER] за період з 21.03.2024 по 05.09.2024. Позивач та його представниця у судові засідання не з`являлися, проте у позовній заяві клопотали розгляд справи здійснювати за їх відсутності. Позивач повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Крім того, 28.01.2025 до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи без участі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про місце, час і дату судових засідань, зокрема, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, на підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд уважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між первісними кредиторами та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами яких було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитних договорів, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідними довідками про переказ грошових коштів на картку позичальника. Отже, 21.03.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «БІЗПОЗИКА» електронний кредитний договір (шляхом акцептування оферти) про споживчий кредит № 475575-КС-008, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн строком на 24 тижні (169 днів) (згідно з п. 2.4. договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14874498, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього стоку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в одностороньому порядку) з кінцевим терміном повернення 05.09.2024 року, та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених у паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, згідно з графіком платежів (п. 3.2.3. кредитного договору № 475575-КС-008), що був підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача UA-2068. номер телефону [NUMBER] 21.03.2024 10:48:34. Відповідно до умов указаного договору відповідач узяв на себе зобов`язання сплатити основну суму кредиту, проценти за користування кредитом за ставкою 0,95% (знижена процентна ставка) за один день користування кредитом, за умови, що позичальник буде дотримуватись графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та інші платежі (комісія за надання кредиту), передбачені договором до закінчення строку дії договору. Згідно п. 3. Протягом строку (терміну) кредитування проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4. договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від отримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору. У разі, якщо погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору. Сторони домовилися, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що заведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору (2 % у день). При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення строку дії договору. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 3.1. кредитодавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі, вказаній у п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору. Кошти кредиту у розмірі 20 000 гривеень надалися товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки відповідача № [NUMBER] . У п. 7.17. договору вказано, що датою та часом укладення цього договору є дата та час накладення на примірник (оригінал) цього договору кваліфікованого електронного підпису повноважної посадової особи кредитодавця, що зазначаються у розділі 8 цього договору. Відповідно до п. 7.4.4. позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, боєм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням. 25.03.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «БІЗПОЗИКА» додаткову угоду № 1 до договору № 475575-КС-008 про надання кредиту від 21.03.2024 року (Споживчий кредит. Електронна форма) згідно п. 2. Кредитодавець та позичальник домовились, що з дати укладення додаткової угоди кредит збільшується на грн, загальна сума отриманого ( відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 30 000,00 грн. Відповідно до п. 4. після укладення цієї додаткової угоди , збільшення суми кредиту були змінені умови кредитування за договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: загальна сума отриманого кредиту становить: 30 000,00 грн ( п.1., п.2. додаткової угоди); орієнтовна реальна річна процентна ставка: 11 705,20%; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 77 289,96 грн. Згідно п. 5. Додаткової угоди комісія за надання додаткової суми кредиту: 1 500,00 грн. Також згідно п. 6. Враховуючи умови п.1- п.5 додаткової угоди сторони домовилися внести такі зміни до договору: викласти п. 3.2.3 договору в новій редакції, а саме: «3.2.3. сторони встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка», додаток №1 до договору (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) в новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору та набирає чинності з моменту її підписання сторонами, та діє протягом строку дії договору. Відповідно до інформаційної довідки № 110/12 від 02.12.2024, наданої позивачем, відповідач 21.03.2024 отримав шляхом перерахування через платіжний сервіс «Platon» номер транзакції -41101-12120-18424, на його платіжну картку [NUMBER] кредитні кошти у розмірі 20 000.00 грн де в описі вказано: Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 475575-КС-008 від 21.03.2024 Без ПДВ (а.с. 45). Відповідно до інформаційної довідки № 265/12 від 02.12.2024, наданої позивачем, відповідач 25.03.2024 отримав шляхом перерахування через платіжний сервіс «Platon» номер транзакції - 41138-66265-07463, на його платіжну картку [NUMBER] кредитні кошти у розмірі 10 000.00 грн де в описі вказано: Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. Дод. угоди від 25.03.2024 до кредитного дог. № 475575-КС-008 від 21.03.2024 Без ПДВ. Крім того, АТ «ТАСКОМБАНК» повідомив суд, що [PERSON] оформлено віртуальну банківську платіжну картку № [NUMBER] , відкрито гривневий рахунок № [NUMBER] для здійснення операцій за допомогою наведеної платіжної карти. Крім того, банк надав виписку про рух коштів по цьому рахунку за період з 21.03.2024 по 05.09.2024, з якої випливає, що відповідач 21.03.2024 отримав кредит у розмірі 20 000 грн, а 25.03.2024 ще додатково 10 000 грн. Також позивач надав візуальні форми послідовності дій клієнта (а.с. 42-43) в яких вказано дату та час вчинення послідовних дій товариства та клієнта в інформаційно телекомунікаційній системі а також опис цих дій. На момент закінчення строку кредиту, а саме - станом на 05.09.2024 [PERSON] не виконав взяті за договором зобов`язання щодо сплати кредитних коштів і відсотків за користування ними. Загалом позивач просить стягнути з відповідача за вказаним договором 30 000,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту, 95 322,16 грн - заборгованості за процентами та 4 500 грн - прострочених платежів за комісією. Розрахунок відсотків, проведений судом, дозволяє дійти висновку, що обчислення таких відсотків позивачем є належними і достовірними. Зокрема, у період з 21.03.2024 по 24.03.2024 відсотки нараховувалися за зниженою відсотковою ставкою у розмірі 1,14874498 % за кожен день користування кредитом у розмірі 20 000 грн і сукупно складали 919 грн. (20 000?1,14874498 %) ? 4 дні = 919 грн. Після цього ще 18 днів позивач нараховував відсотки за зниженою ставкою на кредит у розмірі 30 000 грн - (30 000?1,14874498 %) ? 18 днів = 6 203,16 грн. Починаючи з 8 дня прострочення відповідачем оплати відсотків відповідно до встановленого сторонами графіку на підставі п. 3.2.2 Договору позивач почав нараховувати відсотки на суму кредиту за стандартною процентною ставкою у розмірі 2 %. (30 000?2 %) ? 147 днів = 88 200 грн. Сукупно заборгованість [PERSON] за відсотками становить: 919 + 6 203,16 + 88 200 = 95 322,16 грн. Щодо комісії за надання кредиту у розмірі 4 500 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, то суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тому позовні вимоги у цій частині є підставними. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи щодо стягнення з нього грошових коштів за зобов`язаннями відповідно до умов кредитного договору, заяв по суті справи, інших клопотань, доказів на підтвердження протилежних обставин не подавав, проти позову не заперечував. Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підстави заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість сукупно у розмірі 129 822,16 грн у зв`язку із порушенням зобов`язань за описаними вище кредитними договорами. Позаяк [PERSON] та ТОВ «БІЗПОЗИКАа» уклали договір № 475575-КС-008 від 21.03.2024, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн строком на 24 тижднів (169 днів), та додаткову угоду до договору на видачу додаткових грошових коштів у кредит розміром 10 000,00 грн 25.03.2024, де чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунком становить 30 000,00 грн на строк виконання зобов`язань відповідача настав 05.09.2024. Отже, суд резюмує, що у позивача виникло право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором. За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що [PERSON] 21.03.2024 уклав електронний кредитний договір про надання кредиту № 475575-КС-008, за умовами якого отримав кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн строком на 24 тижні (169 днів), та 25.03.2024 уклав додаткову угоду №1 до договору за умовами якого отримав 10 000,00 грн. строк виконання зобов`язань настав 05.09.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором 475575-КС-008 від 21.03.2024 станом на 05.09.2024, суд вбачає, що відповідач не сплачував протягом строку, жодних платежів як для покриття основної суми кредиту, так і для покриття відсотків за користування ним. Однак, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «БІЗПОЗИКА» не повернуті, позицію відповідача, який жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надав, а також вимоги ч. 1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором про надання кредиту № 475575-КС-008 від 21.03.2024, де заборгованість за тілом кредиту складає 30 000,00, за відсотками - 95 322,16 грн, та 4 500 грн - прострочених платежів за комісією. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» сукупно заборгованості 129 822,16 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. За таких обставин, суд уважає, що на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 2 422,40 грн, сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved