Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

ТОВ «Коллект центр» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 2628515882 від 08.10.2019 року в сумі 71\~939,96 грн. Свої позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» обґрунтовує тим, що 08.10.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики який підписано шляхом підписання акцепту оферти на укладення договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Підписуючи договір позики відповідач підтвердив, що інформація, зазначена в ч. 2 ст. 12 Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Товариством їй надана. Акцептуючи оферту, відповідач підтвердив отримання пояснень Товариства з метою забезпечення йому можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану. Крім того, відповідач підтвердив, що самостійно перед укладанням договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, Проектом Договору, який відповідає умовам даного Договору, та погоджується з ними. Акцептуючи оферту відповідач підтвердив, що уклала цей Договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття ним рішення щодо укладення цього Договору, що відповідає його внутрішній волі. 14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердікт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «Вердікт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердікт Капітал» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. В свою чергу ТОВ «Вердікт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, в тому числі і за договором позики № 2628515882 від 08.10.2019р. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в сумі 106\~169,91грн. З урахуванням розумності та справедливості позивач зменшив суму боргу та просив стягнути 71\~939,96грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову. Представник відповідача вимоги позову визнала частково, а саме в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 6\~734,99 грн., в тому числі: тіло кредиту в розмірі 5\~999,99 грн., та відсотки за користування кредитом в сумі 735,00 грн., тобто в межах строку кредитування встановленого договором позики. Крім того, представник відповідача пред`явила зустрічний позов та просила визнати недійсними пункти 1.6; 1.10.2; 1.14 договору позики № 2628515882 від 08.10.2019р., посилаючись на те, що такі пункти договору суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що 08.10.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики який підписано шляхом підписання акцепту оферти на укладення договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Підписуючи договір позики відповідач підтвердив, що інформація, зазначена в ч. 2 ст. 12 Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Товариством їй надана. Акцептуючи оферту, відповідач підтвердив отримання пояснень Товариства з метою забезпечення йому можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану. Крім того, відповідач підтвердив, що самостійно перед укладанням договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, Проектом Договору, який відповідає умовам даного Договору, та погоджується з ними. Акцептуючи оферту відповідач підтвердив, що уклала цей Договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття ним рішення щодо укладення цього Договору, що відповідає його внутрішній волі. 14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердікт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «Вердікт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердікт Капітал» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. В свою чергу ТОВ «Вердікт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, в тому числі і за договором позики № 2628515882 від 08.10.2019р. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню позики та сплаті відсотків не виконав, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Вказаних обставин представник відповідача не заперечував. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків за договором позики № 2628515882 від 08.10.2019р суд виходить з наступного. Сторони договору позики обумовили орієнтовну загальну вартість позики, що складає 6\~000,00 грн., та розмір процентів за користування позикою, які нараховуються за ставкою 1,75% в день 735,00 грн., (638,75 річних), а також процентну ставку, що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення позики 1,7 % за кожен день від несвоєчасного сплаченої суми кредиту (п. 5.3 Договору). Строк кредитування складає 30 днів, а строк дії договору 36 місяців. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Строк кредитування сторони погодили 30 календарних днів. Тобто, право ТОВ «ІНФІНАНС» нараховувати відсотки за користування сумою позики, припинилося зі спливом строку кредитування встановленого договором позики, а не із спливом строку дії договору, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування сумою кредиту. Відповідно, таке право відсутнє і в позивача. Строк дії Договору позики, на відміну від строку кредитування встановленого договором, слід розуміти як можливість позичальника неодноразово але протягом 36 місяців (строк дії договору) звертатися до позикодавця із заявами про надання чергового траншу (позики) на умовах визначених укладеним договором позики строк кредитування 30 днів, проценти за користування позикою в межах строку кредитування 1,7%. ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів які передбачені п. 5.1 Договору, або які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання,. Отже, за договором позики № 2628515882 від 08.10.2019р., суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом в межах строку кредитування, а саме в розмірі 6 734 (сімдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 99 коп., в тому числі: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 999,99 грн., заборгованість за нарахованими процентами в межах строку кредитування 735,00 грн. В частині вимог за зустрічним позовом суд вважає, що вимоги позову задоволенню не підлягають оскільки представником позивача не доведено, а судом не встановлено невідповідність пунктів 1.6; 1.10.2; 1.14 договору позики № 2628515882 від 08.10.2019р., вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, первісний позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково відповідно до вимог договору позики. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17\~000,00грн., суд виходить з наступного. Так, суд стягує судові витрати пропорційно задоволеним вимогам (ст. 141 ЦПК України), судом задоволено 10% заявлених вимог отже стягненню підлягало 10% витрат понесених на професійну правничу допомогу тобто 1\~700,00 грн. Разом із тим, суд вважає, що і зазначена сума витрат не підлягає стягненню з відповідача через пред`явлення позивачем позову який, вочевидь, не відповідав вимогам Договору позики з метою отримання від відповідача надприбутку у спосіб не передбачений Договором, Законом. На підставі ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, умов договору позики,

Outcome: partial