Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

25.06.2024 позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] \~помер [PERSON] . Від його імені в Білинській сільській раді був посвідчений заповіт 02.06.2012 та зареєстрований за №62, згідно якого житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] у рівних частках заповів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , частину житлового будинку, надвірних споруд та будівель, які знаходяться в [ADDRESS] , часткою 33/100 та земельну ділянку призначену для ведення особистого підсобного господарства розміром 2,4129 га заповів [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину шляхом подачі нотаріусу заяв про прийняття спадщини. [PERSON] , який помер [INFO] , не звертався до нотаріуса та до суду за оформленням вказаного в заповіті майна. Від його імені заповіти не посвідчувалися. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивачка, як його дочка, його дружина, мама позивачки - [PERSON] та його син, брат позивачки - [PERSON] , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До складу спадщини батька ввійшли всі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . 13.04.2024 приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйніковою О. В було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1299 договір про поділ спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] між його спадкоємцями, позивачкою та відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Згідно даного договору позивачці перейшла на праві приватної власності 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Проте, позивачка не може отримати свідоцтво про право власності за законом на належну її батькові частину житлового будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому змушена звертатися до суду. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 22.10.2024 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з витребуванням доказів. 22.11.2024 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з залученням до участі у справі співвідповідача. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 22.01.2025 в судовому засіданні оголошено перерву для виклику представника відповідача. 20.02.2025\~судове засідання\~не відбулося\~у зв`язку\~з перебуванням\~головуючого судді\~у щорічній\~відпустці. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] , представник відповідача Ковельської міської ради Волинської області в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено,\~що згідно\~запису в погосподарській книзі № 5 за 2013 рік, особовий рахунок номер [NUMBER] в [ADDRESS] , рахується господарство [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав в даному житловому будинку з 1967 року по день смерті. За таких обставин, суд вважає підтвердженим, що [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З довідки № 1201 від 09.12.2013 Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області вбачається, що в даному будинку, крім [PERSON] , який помер [INFO] , ніхто зареєстрований не був. 02.06.2012 Білинською сільською радою посвідчено заповіт за №62, який не змінено та не відмінено. Відповідно до вказаного заповіту, [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповідав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частинах. Згідно матеріалів спадкової справи №19/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадщину після його смерті прийняли: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 59 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 20.10.2022 Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно запису\~в погосподарській книзі № 1 за 2016-2022 роки, особовий рахунок номер [NUMBER] в [ADDRESS] , рахується господарство [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав в даному житловому будинку з 1986 року по день смерті. З довідки № 129/3.47-БЛ/2-23 від 25.04.2023 Білинського старостинського округу Ковельської міської ради вбачається, що в даному будинку, крім [PERSON] , який помер [INFO] , були зареєстровані та проживали: дружина- [PERSON] , 1964 року народження ( з 05.04.2005 по даний час); син - [PERSON] , 1995 року народження ( з 30.05.2012 по даний час); донька - [PERSON] , 1986 року народження ( з 19.04.2013 по даний час); онук - [PERSON] , 2013 року народження( з 12.11.2013 поданий час). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73459335 від 04.08.2023, після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу за № 71040688. 30.04.2024 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого [PERSON] , на праві приватної власності переходить, в тому числі, 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За приписами ч.1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд дослідив матеріали спадкової справи №116/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , згідно яких з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулися: його дружина [PERSON] , його син [PERSON] , його дочка [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Постановою приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.04.2024 № 192/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно. Отже, позивачка, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В., проте свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала через відсутність правовстановлюючих документів про належність померлому вищевказаного нерухомого майна. Враховуючи те, що позивачка у іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачкою.

Outcome: approved