Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

08 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі також - позивач, ТОВ «Коллект центр») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідачка, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року в загальній сумі 29407 грн 75 коп. Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області на запит суду про зареєстроване місце проживання відповідачки - [PERSON] , [INFO] , за № 02-20/1339 (а.с. 44), суд своєю ухвалою 11 жовтня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 45). Ухвалою від 23 грудня 2024 року (а.с. 85-87) суд поновив позивачу процесуальний строк на подачу клопотання про витребування доказів та витребував у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» інформацію щодо видачі АТ КБ «Приватбанк» платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ); інформацію про зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 6000 грн 00 коп., які 18 вересня 2021 року були на неї перераховані, а саме: виписку по рахунку [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) за номером карти № [NUMBER] за період з 18.09.2021 по 18.10.2021; інформацію щодо номеру телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № № [NUMBER] за період з 18.09.2021 по 18.10.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ). Витребувана інформація надійшла до суду 20 січня 2025 року (а.с. 94-95). Ухвалою від 27 січня 2025 року суд поновив позивачу строк для подачі відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 105-106). Правом подати заперечення на відповідь на відзив відповідачка не скористалась. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Коллект центр» посилалось на те, що 18 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі також - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3189091, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 6000 грн, зі сплатою відсотків за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір про споживчий кредит укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідачки, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатила заборгованість за процентами та комісією. У подальшому, 26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі також - ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Міолан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі, за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року. Отже, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року у загальному розмірі 29407 грн 75 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) складає 4860 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги складає 23947 грн 75 коп. та заборгованість за комісіями складає 600 грн 00 коп. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі - витрати на судовий збір та витрати на правничу допомогу. 28 листопада 2024 року від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 58-60), за змістом якого [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр». Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, вона зазначила, що не погоджується з позовною заявою, оскільки договір із ТОВ «Мілоан» не укладала та кредит не брала. Вказала, що не має електронного підпису, з огляду на що не підписувала ним жодного договору. Зазначила, що додатки, додані позивачем до позовної заяви, не засвідчені належним чином. Також вказала, що позивачем не надано до суду договорів про надання фінансових послуг факторингу, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», а також між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», а також копії витягу про приймання-передавання прав вимоги за грошовими зобов`язаннями. Зазначила, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що нею підписано електронним цифровим підписом договір, а також не має даних щодо отримання позивачем електронного цифрового підпису в акредитованому центрі ключів, тобто не доведено підписання договору й самим позивачем. Вказала, що до матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту № 3189091 та анкету-заяву на кредит № 3189091, які [PERSON] не підписувала. Отже, відповідачка вважала, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено факт виникнення між нею та кредитором зобов`язань, не надано належних доказів отримання відповідачем одноразового ідентифікатора та відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. 06 грудня 2024 року від представника позивача черезЄдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 64-69), в якій він просив задовольнити в повному обсязі позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, з огляду на таке. 18.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 3189091,під час його укладення відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договорів позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікації відповідачки підтверджується довідкою про ідентифікацію, відповідно до якої на її номер телефону було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідачки (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від її імені, [PERSON] не надала. Представником позивача зазначено, що договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін, якими було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, у тому числі щодо порядку нарахування та оплати процентів за договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених договором, що позичальник був ознайомлений з умовами договору, висловив своє волевиявлення шляхом його підписання та частково здійснював погашення заборгованості, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Акцентовано увагу, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідачка підписала його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, без отримання якого, без здійснення входу на сайт товариства укладання договору між сторонами було б неможливим. ТОВ «Мілоан» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, тому операція з перерахунку позикодавцем коштів на рахунок позичальника була здійснена ТОВ ФК «Елаєнс» на підставі укладеного між сторонами договору, що підтверджується листом ТОВ ФК «Елаєнс», відповідно до якого 18.09.2021 було перераховано грошові кошти у розмірі 6000 грн 00 коп. на картку № [NUMBER] . Призначення: кошти згідно договору № 3189091. Представник позивача зазначив, що відповідачка частково сплачувала заборгованість, що свідчить про визнання нею факту укладення договору та отримання грошових коштів, а твердження про те, що вона не отримувала кредитних коштів, не заслуговують на увагу, так як отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, вона намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит, вказуючи лише на недоведеність факту перерахування їй кредитних грошових коштів, але при цьому доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачкою надано не було. Вказав, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Також, з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду представник позивача зазначив, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Вказав, що сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідачка погодилась на зазначені умови. Отже, нею було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Обставина, що відповідачка вказаний договір не оскаржувала, і тривалий час здійснювала погашення заборгованості, вказує на визнання нею умов договору. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином. 19 березня 2025 року від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без представника ТОВ «Коллект Центр», в якій позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 122-123). Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. 19 березня 2025 року від відповідачки надійшла до суду заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 125). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 18 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір по споживчий кредит № 3189091 (надалі - Договір), підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, відповідачці надано кредит в розмірі 6000 грн 00 коп., строком на 30 днів з 18 вересня 2021 року, терміном повернення кредиту - 18 жовтня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2250 грн 00 коп., за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 6-10). Відповідно до пункту 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з пунктами 1.2.-1.3. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6000 грн 00 ком, кредит надається строком на 30 днів з 18 вересня 2021 року (строк кредитування). Відповідно до пункту 1.4. Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 18 жовтня 2021 року. Згідно з підпунктом 1.5.1 пункту 1.5. Договору, комісія за надання кредиту: 600 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до підпункту 1.5.2 пункту 1.5. Договору, проценти за користування кредитом: 2250 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з пунктом 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до 2.3.1 Договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені таблиці. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору сторони погодили графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту (а.с. 10-зі звороту-11). Договір про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року містить електронний підпис від імені [PERSON] (а.с. 10). Анкета-заява на кредит № 3189091, складена на сайті miloan.ua, крім іншого містить хронологію вчинення усіх дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину (а.с. 12). Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідачка під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора - L87507, який був відправлений їй на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 13). Відповідачка не спростувала ту обставину, що такий номер мобільного телефону їй не належить. Інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 30 серпня 2024 року підтверджено перерахування коштів 18 вересня 2021 року в сумі 6000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (а.с. 13-зі звороту). Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором складала 22360 грн 75 грн (а.с. 14-зі звороту-16). Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, банківська картка № [NUMBER] була випущена на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону), який знаходився в анкетних даних [PERSON] [NUMBER] (а.с. 94-95). Підписавши 18 вересня 2021 року договір про надання споживчого кредиту, [PERSON] взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Судом встановлено, що 26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 18-20). Відповідно до пункту 2.3. Договору, з дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг. 26 січня 2022 року «Клієнтом» та «Фактором» підписані акти приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу № № 26-01/2022-83 (а.с. 21). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за договором про споживчий кредит № 3189091, у загальному у розмірі 22360 грн 75 коп. з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 4860 грн 00 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами - 16900 грн 75 коп. та заборгованість по комісії - 600 грн 00 коп. (а.с. 21-зі звороту-23). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, зокрема, і до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 3189091 (а.с. 24-26). Відповідно до пункту 2.1. Договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом -- «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. 10 січня 2023 року «Первісним кредитором» та «Новим кредитором» підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с. 26-зі звороту). 28 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 10-01/2023 (а.с. 26 - зі звороту) та акт зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 15214406 грн 31 коп. (а.с. 27). Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року (а.с. 28-29, 30) до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 3189091 - боржник [PERSON] у загальному у розмірі 29407 грн 75 коп. з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 4860 грн 00 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами - 23947 грн 75 коп. та заборгованість за комісією - 600 грн 00 коп. Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року, виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісією, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року, за відповідачкою рахується заборгованість у загальномуу розмірі 29407 грн 75 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4860 грн 00 коп., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 23947 грн 75 коп.та заборгованості за комісією в сумі 600 грн 00 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 18 вересня 2021 року укладений договір про споживчий кредит № 3189091, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 6000 грн 00 коп. строком на 30 днів, із 18 вересня 2021 року по 18 жовтня 2021 року. Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідачка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору сторони погодили графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту (а.с. 8-зі звороту-9). Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідачка під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора - L87507, який був відправлений їй на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 13). Аналогічні відомості містяться й у анкеті-заяві на кредит № 3189091, яка містить, крім іншого, й хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину (а.с. 12). Аргумент відповідачки про те, що вона не підписувала договір спростовується дослідженими письмовими доказами. Договір містить персональні дані позичальника, зокрема його ПІБ, номер картки платника податків, контактний номер телефону. Без використання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету договір між позичальником та товариством неможливий. За таких обставин укладення договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, який в свою чергу вчинив певну сукупність дій, спрямованих на отримання позики за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Відомості про отримання кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, зокрема, випискою по рахунку [PERSON] № [NUMBER] , з якої вбачається, що 18.10.2021 на вказаний рахунок, належний [PERSON] , були перераховані кошти в сумі 6000 грн (а.с. 95). Також, у наданій до суду інформації АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив, що номер мобільного телефону [NUMBER] (який зазначений в анкеті, договорі, довідці про ідентифікацію)знаходиться в анкетних даних [PERSON] (а.с. 94-95). Отже, суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання саме відповідачкою кредитних коштів в сумі 6000 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконала належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором № 3189091 про надання споживчого кредиту від 18 вересня 2021 року у розмірі 4860 грн, та щодо сплати нарахованих процентів й комісії. Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачкою не надано. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу № 26-01/2022-83 набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року, отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за вказаним кредитним договором. Також, вбачається, що ТОВ «Коллект центр» на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року, отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за вказаним кредитним договором. Аргументи відповідачки, що позивачем не надано до суду договорів факторингу, які укладені між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» , а також не надано копії витягу про приймання-передавання прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, спростовуються наявними в матеріалах справи договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал»(а.с. 18-20), актом приймання-передавання Реєстру Боржників за договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року (а.с. 21), реєстром боржників до договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року (а.с. 21- зі звороту -22) та витягом із реєстру боржників до договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року (а.с. 23), а також договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 10 січня 2023 року, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» (а.с. 24-27), актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 10 січня 2023 року(а.с. 26-зі звороту), реєстром боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 10 січня 2023 року (а.с. 28-29), витягом із реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 10 січня 2023 року(а.с. 30). Щодо суми нарахованої заборгованості за відсотками, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про те, що строк користування за наданим кредитом становив 30 днів, тобто з 18 вересня 2021 по 18 жовтня 2021 року. Оскільки договір про споживчий кредит містив положення про автопролонгацію на пільгових умовах та на стандартних умовах, з 19 жовтня 2021 року відбулась пролонгація договору на пільгових умовах двічі по 15 днів а в подальшому з 19 листопада 2021 відбулась пролонгація відповідно до п. 2.3.1.2 Договору на стандартних умовах на 60 днів. У вказаний період первісний кредитор здійснював нарахування відсотків згідно з умовами договору. Згідно з частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, враховуючи здійснену пролонгацію, тобто до 16 січня 2022 року. ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу № 26-01/2022-83 набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року, та отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за вказаним кредитним договором у загальному у розмірі 22360 грн 75 коп. з них: сума заборгованості по основній сумі кредиту - 4860 грн 00 коп., сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 16900 грн 75 коп. та заборгованості з комісії - 600 грн 00 коп. (а.с. 21-зі звороту-22, 23). З наданого розрахунку заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що цей Новий кредитор самостійно нарахував відсотки за кредитним договором на загальну суму 7047 грн 00 коп. Поряд із цим відомостей про нарахування 3% річних за користування грошовими коштами відповідно до статті 625 ЦК України та інфляційних збитків згідно зі статтею 625 ЦК України такий розрахунок не містить (а.с. 16). Як вказав Верховний Суд у постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). При цьому термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. У згаданій постанові від 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду зокрема вказала: «…Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом…80. Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору…». Щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом», тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з цим, як вказано у постанові, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, а позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Отже, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Велика Палата прийшла до висновку, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, Велика Палата виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду про стягнення основного боргу та процентів за договором, нарахованих саме у порядку статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України. Як вбачається зі змісту Договору про споживчий кредит, [PERSON] просила надати кредит в сумі 6000 грн 00 коп. строком на 30 днів. З 19 жовтня 2021 року відбулась пролонгація договору на пільгових умовах двічі по 15 днів, а в подальшому з 19 листопада 2021 відбулась пролонгація відповідно до п. 2.3.1.2 Договору на стандартних умовах на 60 днів. Отже, граничних строк нарахування відсотків за умовами цього договору це 16 січня 2022 року. Інформацію про те, що в подальшому відбувалась пролонгація договору, матеріали справи не містять. Можливість здійснювати пролонгацію на строк, більший ніж це вказано в договорі, умовами договору не передбачено. Таким чином, враховуючи викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, первинний кредитор вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку користування кредитом, що він і зробив. В подальшому наступний кредитор (ТОВ «Вердикт Капітал») не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України. Вимоги у порядку статті 625 ЦПК України позивачем заявлено не було. Таким чином, відповідно до умов договору за час користування коштами відповідачка мала сплатити відсотки у 16900 грн 75 коп. Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором складала 22360 грн 75 грн (а.с. 14-зі звороту-15). Крім того, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року у розмірі 22360 грн 75 коп., із яких: 4860 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 16900 грн 75 коп. - заборгованість по процентам, 600 грн 00 коп. - заборгованість по комісії (а.с. 23). За змістом Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № № 3189091 від 18 вересня 2021 року - боржник [PERSON] у розмірі 29407 грн 75 коп. із них: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 4860 грн 00 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами - 23947 грн 75 коп. та сума заборгованості за комісією - 600 грн 00 коп. (а.с. 30). Як вбачається із витягу з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року сума заборгованості за нарахованими процентами становить 29407 грн 75 коп., отже ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило донарахування відсотків після закінчення дії договору про споживчий кредит на загальну суму 7047 грн 00 коп. Суд наголошує на тому, що з наданого розрахунку заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» не вбачається, що Новим кредитором здійснювалось нарахування сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України (а.с. 16). Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, тому заявлена ТОВ «Коллект Центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою у розмірі 7047 грн 00 коп. є безпідставною та задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом в повному обсязі не виконала ані перед первісними кредиторами, ані перед новим кредитором - ТОВ «Коллект центр», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та не сплатив проценти за користування кредитом. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти, нараховані проценти за користування кредитом та комісію не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту - 4860 грн 00 коп., по процентах у розмірі 16900 грн 75 коп., по комісії - 600 грн. Відповідачка належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надала, як і не надала власний розрахунок. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність в [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 3189091 від 18 вересня 2021 року у загальному розмірі 22360 грн 75 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4860 грн 00 коп., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 16900 грн 75 коп. та заборгованості за комісіями в сумі 600 грн 00 коп., оскільки зазначена сума підтверджена позивачем та відповідачем не спростована. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн 00 коп., відповідно до платіжної інструкції № 0462780100 від 26 вересня 2024 року (а.с. 5).Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 42). Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 76,04% з розрахунку: 22360 грн 75 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 29407 грн 75 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 76,04% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2302 грн 49 коп. із розрахунку: 3028 грн 00 коп. (сума сплаченого судового збору) х 76,04% (відсоток задоволених позовних вимог). Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9000 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с. 34-зі звороту-35), прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» із зазначенням виду послуг та ціни роботи (а.с. 36), платіжну інструкцію № 0459850000 від 12 вересня 2024 року на підтвердження факту оплати наданих юридичних послуг на суму 63000 грн (а.с. 37), заявку на надання юридичної допомоги № 473 від 05 липня 2024 року щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 38), в якій вказано про надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням ТОВ «Коллект Центр»: надання усної консультації - 3000 грн (дві години роботи), складання позовної заяви про стягнення боргу з для подачі до суду - 6000 грн (дві години роботи), всього 4 годин роботи становить 9000 грн, витяг з Акта № 1 про надання юридичної допомоги на загальну суму 9000 грн від 05 вересня 2024 року (а.с. 39). Враховуючи обсяг наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» послуг, співмірність наданих послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено частково, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема, є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 9000 грн 00 коп. підтверджені належними документами, враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 6843 грн 60 коп. із розрахунку 9000 грн 00 коп. (сума сплаченого гонорару адвокату) х 76,04% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial