Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «КредитКапітал», від імені якого діє Усенко М.І., звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 98716164000 від 30.08.2022 у розмірі 182920,79 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначається, що між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 98716164000 від 30.08.2022, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 147646,73 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування кредитом відповідно до умов договору. Як зазначає позивач, із посиланням на п. 1.1. вказаного договору, підписуючи договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі-правила), які розміщенні для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. В подальшому між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу № 264 від 15.04.2024, у зв`язку з чим позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 98716164000 від 30.08.2022. Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду із позовом заборгованість відповідача становить 182920,79 грн, яка складається: 143646,73 грн заборгованість за тілом кредиту; 0 грн заборгованість за відсотками; 39274,06 грн заборгованість за комісією. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.10.2024 прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «КредитКапітал» до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Надав до суду відповідну заяву. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилась. Про дату, час і місце слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Також суд враховує, що одна із судових повісток була вручена особі, яка проживає за вказаною адресою, тому відповідач міг бути обізнаний про розгляд справи. Водночас причини неявки відповідача суду невідомі. Крім того, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, заяву представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, положення ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи. Із наданих до позовної заяви копій документів судом встановлено, що між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 98716164000 від 30.08.2022, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 147646,73 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування кредитом відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору підписуючи цей Договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі - правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» №105, 09.06.2017. Згідно з п. 3.5 - 3.7 Договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 25.08.2026. Розмір ануїтетного платежу становить 3076 грн з моменту укладання договору до 27.02.2023 року, а починаючи з 28.02.2023 розмір ануїтетного платежу становить 5882 грн. Розмір першого ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру наступних платежів, розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 25 числа (включно) кожного місяця. До позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту від 30.08.2022, підписаний відповідачем. Суд також враховує, що користування кредитними коштами та часткове погашення заборгованості за кредитом підтверджується наданою позивачем випискою за кредитним договором за період з 30.08.2022 по 15.04.2024. Як зазначається у висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.08.2023 у справі № 206/3009/15 та ін., банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто надана виписка є належним доказом наявності заборгованості за кредитним договором. Надалі між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу № 264 від 15.04.2024, у зв`язку з чим позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до [PERSON] \~за Договором\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 98716164000 від 30.08.2022. Із наданого позивачем розрахунку встановлено, що заборгованість відповідача за договором № 98716164000 становить 182920,79 грн, яка складається: 143646,73 грн заборгованість за тілом кредиту; 39274,06 грн заборгованість за комісією. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як визначено ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу приписів ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Положенням ч. 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у відповідача існує обов`язок повернути надані кредитні кошти, а позивач, як новий кредитор, вправі вимагати їх повернення на свою користь Відтак, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 143646,73\~грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Водночас суд зазначає, що вимога про стягнення комісії за користування кредитом в сумі 39274,06\~грн не підлягає задоволенню з наступник підстав. Відповідно до п. 3.11 кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатків до Договору. Згідно з Додатком № 1 до Договору №98716164000 від 30.08.2022 щомісячна комісія за управління кредитом становить 1,9 % від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу) починаючи з 28.02.2023; комісія за управління кредитом при здійсненні переплати за ініціативою позичальника розраховується, як різниця між сумою фактично сплаченого позичальником останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно Графіку платежів, але не більше 10 грн.; комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу 500 грн.; комісія за розрахунково-касове обслуговування (РКО) відповідно до Тарифів Банку. Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції 01.01.2017 - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», яким визначено загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Положенням ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Відповідно, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, з огляду на положення ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 39274,06 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно згідно вимог ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що у разі часткового задоволення позову витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а відтак відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1134,67 грн.

Outcome: partial