Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

24 грудня 2024 року [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яку мотивує тим, що він, [PERSON] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Заявник зазначає, що за вказаною адресою на момент смерті [PERSON] , тобто на час відкриття спадщини, постійно з ним проживав, однак не був зареєстрований за цією адресою. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину чи фактично проживали із спадкодавцем відсутні. На момент смерті [PERSON] в шлюбі не перебував, оскільки такий був розірваний 01.07.1997 року. Матір спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , батько [PERSON] , помер [INFO] , а син спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , зареєстрований та проживає [ADDRESS] . Спору між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] немає. Таким чином, заявник є спадкоємцем першої черги за законом та метою звернення до суду є встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення спадкових прав на спадкове майно. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року заяву залишено без руху. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 31 грудня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 27 січня 2025 року задоволено клопотання [PERSON] , витребувано від Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи (у разі її заведення) до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] у м. Горохів Горохівського району Волинської області. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. 18.03.2025 від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі заявника (а.с. 85). Представник Горохівської міської\~ради Луцького\~району Волинської\~області у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 80 на звороті). 21 січня 2025 року від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги заяви визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 42). [PERSON] у судове засідання не з`явився також, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 29 січня 2025 року від нього надійшла зава про розгляд справи без його участі, у якій не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] , оскільки на спадщину не претендує (а.с. 56). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Учасники справи скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду цієї справи без участі заявника, його представника та заінтересованих осіб. У судовому засіданні 19.02.2025 заявник [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заяву з підстав, зазначених у ній, просили її задовольнити. В судовому\~засіданні свідок [PERSON] , який є троюрідним братом заявника, показав, що [PERSON] зі своїм батьком проживав тривалий час в с. Озерці до його смерті. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявника, показала, що в 2009 році [PERSON] переїхав із смт. Локачі до с. Озерці, вподальшому з ним почав проживати його син [PERSON] , який допомагав йому по господарству. Також інколи [PERSON] відвідували його син [PERSON] та колишня дружина [PERSON] . Після смерті батька, [PERSON] ще деякий час проживав у його будинку. В судовому засіданні свідок [PERSON] , який також є сусідом заявника, показав, що [PERSON] переїхав із дружиною проживати у батьківську хату в с. Озерці. Помер [PERSON] орієнтовно в 2013 році. Протягом чотирьох п`яти років до його смерті з ним проживав син [PERSON] , який допомагав по господарству. Заслухавши пояснення заявника, його представника, показання свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Горохів Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2013 року виконавчим комітетом Рачинської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с. 18). Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 483025 виданого 17 серпня 2007 року Горохівською райдержадміністрацією [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,40 га, розташованої на території Рачинської сільської ради Горохівського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10). Згідно витягу з погосподарської книги №4 за 1996-2000 роки Рачинської сільської ради Горохівського району Волинської області від 06.11.024 №239 будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] рахувався за [PERSON] (а.с. 7) Як вбачається із довідки Горохівської міської ради Луцького району Волинської області від 06 листопада 2024 № 238, згідно запису в погосподарській книзі № 4 за 1996-2000 рр. по селу Озерці значиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON] , яка померла [INFO] , в якому проживав та був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкодавець [PERSON] постійно до дня смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , на день смерті в юридичному шлюбі не перебував. Заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] в Рачинській сільській раді Горохівського району Волинської області не посвідчувалися (а.с. 21). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкодавець [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 02.07.2024 (а.с. 9). Батько спадкодавця [PERSON] помер [INFO] в с. Озерці Горохівського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 серпня 2024 року, а мати [PERSON] померла [INFO] в с. Озерці Горохівського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 грудня 1998 року (а.с. 19, 20). Дружиною спадкодавця [PERSON] була [PERSON] , із якою 01 липня 1997 року шлюб розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим повторно від 29 серпня 2024 року (а.с. 17). Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21 травня 1985 року Локачинським районним відділом загсу Волинської області (а.с. 16). Також сином [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25 липня 1989 року Локачинським районним відділом загсу Волинської області (а.с. 16 на звороті). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] , який виданий Локачинським РВ УМВС України у Волинській області 05.02.2002, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 05.02.2002 року (а.с. 12) Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 11.01.2013 року (а.с. 13,51). Таким чином, заявник [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті. Відповідно до інформаційних довідок із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину№ 80226935 від 24.02.2025 року та № 80226946 від 24.02.2025 на [PERSON] , який помер [INFO] спадкові справи в Горохівській ДНК не заводились, заповіти не посвідчувались (а.с. 81-82). Із наданих [PERSON] у судовому засіданні роз`яснень Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області від 06 березня 2025 року № 212/01-16 вбачається, що [PERSON] усно звернувся до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] . Проте, у зв`язку з тим, що заявник протягом шестимісячного строку не звертався в нотаріальну контору для подачі заяви про прийняття спадщини, йому запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини або для встановлення факту спільного проживання (а.с. 76). Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У п. 23 зазначеної постанови роз`яснено якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 3.20 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.20 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця саме по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Той факт, що заявник [PERSON] проживав із своїм батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, однак без реєстрації, частково підтверджується матеріалами справи. Крім того, факт проживання [PERSON] та спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які показали, кожен зокрема, що знали за життя [PERSON] , та те, що він із сином [PERSON] тривалий час проживали за однією адресою та вели спільне господарство. Ураховуючи наведене вище, суд вважає, що зібрані у справі докази є належними та допустимими, які у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту постійного проживання заявника разом із своїм батьком на момент відкриття спадщини та на час розгляду справи судом не встановлено існування спору між учасниками справи та порушення прав та інтересів інших осіб. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved