Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 03.06.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та\~ [PERSON] був укладений Кредитний договір №190825057 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати\~ [PERSON] \~кредит у розмірі 17750,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі та Правил надання грошових коштів у позику. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором, оскільки 03.06.2021 перерахувало грошові кошти в розмірі 17750,00грн. на її банківську картку. Відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 67168,07 грн., який складається з: 17749,70 грн. - заборгованості по кредиту та 49418,37 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги, в тому числі за Кредитним договором №190825057 від 03.06.2021. У подальшому, 30.10.2023 ТОВ «Таліон Плюс» також відступило право вимоги до [PERSON] \~за Кредитним договором №190825057 від 03.06.2021 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». У свою чергу, 28.10.2024 відповідно до Договору факторингу ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за Кредитним договором №190825057 від 03.06.2021. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з\~ [PERSON] \~ заборгованість за кредитним договором у розмірі 67168,07 грн. Ухвалою судді від 30.12.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на 19.03.2025 відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та\~ [PERSON] був укладений Кредитний договір №190825057 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати\~ [PERSON] \~кредит у розмірі 17750,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі та Правил надання грошових коштів у позику. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором, оскільки 03.06.2021 перерахувало грошові кошти в розмірі 17750,00 грн. на банківську картку, якою користується [PERSON] . У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч. 1ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 та ч. 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе грошові зобов`язання, тому у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 67168,07 грн., який складається з: 17749,70 грн. - заборгованості по кредиту та 49418,37 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується наданим Розрахунком заборгованості. 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги, в тому числі за Кредитним договором №764389279 від 22.03.2021. Строк дії договору закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжено строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №150 від 07.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №30/1023-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до [PERSON] \~за Кредитним договором №190825057 від 03.06.2021 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». У свою чергу, 28.10.2024 відповідно до Договору факторингу №28/10/24У ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за Кредитним договором №190825057 від 03.06.2021. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором на день розгляду справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вказаний позов необхідно задовольнити, а з\~ [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 67168,07 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З платіжної інструкції № 9460 від 06.12.2024 вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Юніт Капітал» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Пред`явлений позов задоволений. Тому відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представником позивача долучено до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги №30132024-02 від 30.10.2024, предметом якого є надання юридичної допомоги позивачу в цілому, а не у конкретній справі та Додаткову Угоду №9 до Договору про надання правничої допомоги №№30132024-02 від 30.10.2024. Також, долучено Акт прийому-передачі наданих послуг на суму 6000,00 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved