Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

05.03.2024 [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна у якій зазначено особу щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] , заінтересована особа: орган опіки та піклування Козівської селищної ради Тернопільської області. Стислий виклад позиції заявника й заінтересованої особи. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що [PERSON] є його шваґром, рідним братом дружини заявника. [PERSON] з 24.11.2023 постійно здійснює догляд за своїм родичем, оскільки останній є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, страждає на важкий психічний розлад, потребує постійного стороннього догляду й не може самостійно забезпечити своє існування. Зазначає, що єдиним близьким родичем [PERSON] є його сестра [PERSON] , яка не може здійснювати за ним догляд у зв`язку із зайнятістю на роботі. Інших близьких родичів чи членів сім`ї, які б могли здійснювати догляд за [PERSON] немає. Так як [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними та потребує стороннього догляду, а заявник має можливість і бажання доглядати за ним, просить суд заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали й просили суд таку задовольнити. Представник особи щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] у судовому засіданні не заперечував щодо визнання [PERSON] недієздатним та призначення заявника опікуном. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Козівської селищної ради Тернопільської області Кутнів Л. Є. заявлені вимоги [PERSON] визнає повністю й не заперечує проти їх задоволення. Процесуальні дії у справі. Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 951/187/24 передана 08.03.2024 судді Гриновець О. Б. Згідно з протоколу автоматичного визначення присяжних, у цій справі визначено основних присяжних: Прийдун О. І., Стельмаха А. О. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 10.04.2024 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження. Ухвалою суду від 11.09.2024 у справі № 951/187/24 призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 03.01.2025 з Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» на адресу Козівського районного суду Тернопільської області надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 852 від 07.11.2024 в даній справі. Ухвалою суду від 13.01.2025 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу заявлених ним вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] є шваґром заявника, що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 08.06.1974 й [PERSON] серії [NUMBER] від 01.02.2001, де в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] як мати; копією свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON] серії [NUMBER] від 06.06.1997 /а. с. 9, 10, 12/. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2024 /а. с. 41/. [PERSON] померла [INFO] , що видно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.11.2005 /а. с. 42/. [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 14.03.2002 /а. с. 14/. Згідно з акту на підтвердження факту спільного проживання, затвердженого тимчасово виконуючим обов`язки старости Теофіпільського старостинського округу І. Мидло від 01.04.2024 [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] разом із шваґром [PERSON] , який є особою з інвалідністю другої групи, здійснює за ним догляд, надає допомогу у повсякденному житті /а. с. 40/. [PERSON] не заперечує щодо призначення заявника опікуном [PERSON] /а. с. 17/. Згідно з висновку судово-психіатричного експерта № 852 від 07 листопада 2024 року Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] страждає на аномалію інтелектуального розвитку у вигляді помірної розумової відсталості, що сягає рівня вираженого недоумства. Дане захворювання є стійким хронічним психічним розладом. [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /а. с. 85, 86/. Рішенням виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області від 21.02.2025 № 36 затверджено висновок опікунської ради про доцільність встановлення опіки над [PERSON] та призначення йому опікуна [PERSON] /а. с. 92-95/. Застосоване судом законодавство. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (п. 1 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України). Згідно з ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (ч. 1\~ст. 298 ЦПК України). Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ст. 40 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Зі змісту ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст. 60 ЦК України) Згідно з ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заразом слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Виходячи з аналізу ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. ст. 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Відповідно до ст. 72 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Отже призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20. Суд зазначає, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення й може бути врахований на розсуд суду. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ЦПК України Висновки суду. Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тож [PERSON] слід визнати недієздатним. Крім того для досягнення мети цивільного судочинства, зокрема захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою, обов`язком суду є призначення такій особі опікуна. Однак дослідивши долучене до матеріалів справи рішення опікунської ради виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області щодо призначення заявника опікуном над недієздатним [PERSON] (рідним братом дружини), суд дійшов висновку, що таке рішення видане без повного з`ясування обставин справи так як не було врахованого наявність інших родичів недієздатної, які б могли здійснювати опіку над нею, не містить належної мотивації, а також належних обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Водночс пояснення заявника про те, що він здійснює постійний догляд за рідним братом його дружини, а також про відсутність можливості саме [PERSON] опікуватись про [PERSON] суд оцінює критично й до уваги не бере. Також у висновку опікунської ради належним чином не висвітлено родинні стосунки недієздатного [PERSON] із заявником, натомість з досліджених судом доказів встановлено, що у недієздатного є рідна сестра [PERSON] . Як зазначено у ч. 4\~ст. 63 ЦК України\~опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Тому призначення опікуном заявника, який є чоловіком рідної сестри [PERSON] не відповідатиме положенням вищенаведеної норми права, а тому заява у цій частині не може бути задоволена. Суд вважає, що таке подання видане без повного з`ясування обставин справи, оскільки не було врахованого наявність інших близьких родичів недієздатного, які б могли здійснювати опіку над ним, зокрема, сестрою [PERSON] [PERSON] . Заявник вказує, що його дружина не має можливості доглядати рідного брата [PERSON] у зв`язку із зайнятістю на роботі, однак будь-яких доказів належності, обгрунтованості, достовірності, достатності, які б свідчили і спростовували ту обставину суду не надано й таких не здобуто. На думку суду як заявником так і органом опіки й піклування у висновку про доцільність призначення опікуном [PERSON] не обґрунтовано неможливість здійснення догляду близькою особою - рідною сестрою [PERSON] [PERSON] . Так як рішення опікунської ради виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області щодо доцільності призначення заявника опікуном [PERSON] , належним чином не мотивовано, то на переконання суду це свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном [PERSON] , [INFO] . Отож, зважаючи на встановленні у судовому засіданні фактичні обставини й необґрунтованість рішення опікунської ради виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області щодо доцільності призначення опікуном, суд вважає неможливим призначення заявника [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] , а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної вимоги. Тож заява підлягає до часткового задоволення. Крім того, відповідно до ст. 69 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. З погляду на те, що суд відмовляє в задоволенні заяви в частині призначення опікуна, обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial