Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

09 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» про визнання безпідставним нарахування оплати послуги з централізованого опалення місць загального користування. Позов мотивує тим, що з 1993 року проживає в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] та є власником цієї квартири. Четвертий під`їзд вказаного будинку, включаючи всі в ньому квартири від [ADDRESS] з вересня 2011 були відключені від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання. Він та інші власники квартир зазначеного під`їзду провели та встановили індивідуальне опалення. Проте, КПТГ «Гадячтеплоенерго» починаючи із листопада 2016 по квітень 2023 включно нарахував йому 5042,16 грн за опалення місць загального користування, в тому числі за відшкодування втрат теплової енергії трубопроводами, прокладеними у підвальному приміщенні. Позивач з цим не згідний, оскільки не є абонентом (споживачем) вказаної послуги, договір №1-1-216-37 про надання послуг централізованого користування у багатоквартирних житлових будинках не підписував. Окрім того, у місцях загального користування під`їзду будинку, де він проживає, а саме у сходовій клітині, колясочній відсутні опалювальні елементи (регістри, радіатори, магістральні трубопроводи), про що було зазначено у акті обстеження місця загального користування 4 під`їзду, складеного комісією виконавчого комітету Гадяцької міської ради 26.03.2018. Неправомірними діями відповідач задав йому моральної шкоди, так як було порушено нормальний спосіб життя, він нервував, погіршився його стан здоров`я, оскільки він є людиною похилого віку, в нього піднімався артеріальний тиск, турбувало серце і він вимушений був докладати зусилля для захисту своїх прав. З цих підстав просив суд визнати неправомірним дії КПТГ «Гадячтеплоенерго» щодо нарахування йому оплати в сумі 4717,41 грн на опалення місць загального користування за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2023 року, з них - 1918,44 грн, згідно постанови КМУ №630 від 20.07.2005 та Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року №359; 2798,97 грн - згідно Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Постанови КМУ №830 від 21.08.2019 року та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Зобов`язати КПТГ «Гадячтеплоенерго» скасувати незаконно нараховану йому заборгованість по оплаті витрат за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі (особовий рахунок N [NUMBER] ) в сумі 4717,41 грн станом на квітень 2023 року включно та стягнути з КПТГ «Гадячтеплоенерго» на його користь моральну шкоду в сумі 12\~000 грн, сплачений ним судовий збір та витрати за оплату професійної правничої допомоги в сумі 2\~500 грн. Ухвалою судді Гадяцького районного суду [PERSON] від 10.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2023, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] за її заявою про відставку, справа перебуває у провадженні судді Максименко Л.В. 27 липня 2023 від відповідача КПТГ «Гадячтеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнав позовні вимоги [PERSON] з тих підстав, що здійснював йому нарахування оплати послуги з централізованого опалення місць загального користування на законних підставах відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакціях різних періодів), Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2021 №1022), Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 року № 359 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України від 27.11.2006 року №123/13111 та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 28.12.2018 №315, тому просив суд у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що проживає у 2-кімнатній квартирі, в 2011 році встановив індивідуальне опалення. Таке ж опалення встановили всі жителі під`їзду по його стояку. Проте КПТГ «Гадячтеплоенерго» виставляє йому рахунки на оплату за місця загального користування, які не обладнані тепловими та нагрівними приборами. При цьому відповідачем не встановлені межі продажу теплової енергії і не розроблено формулу кількості спожитої теплової енергії. Наявна Методика є явно не досконалою, він звертався до різних інстанцій, які надавали йому неоднозначні відповіді, тому змушений звернутись до суду. Наявність моральної шкоди мотивує зверненням у різні інстанції з запитами та неуважним ставленням до нього з боку працівників КПТГ «Гадячтеплоенерго». Представник позивача адвокат Білоцерківець Г. В. підтримав заявлений позов, пояснивши, що у під`їзді, де проживає [PERSON] . ВУЖКГ вирізало всі батареї, а з 2016 року КПТГ «Гадячтеплоенерго» стало нараховувати плату за місця загального користування. Однак через відсутність джерела теплопостачання такі нарахування є безпідставними, тому просив позов задовольнити. Представник відповідача КПТГ «Гадячтеплоенерго» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав, викладених у відзиві, справу розглянути без участі представника КПТГ «Гадячтеплоенерго». Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2\~ст.77 ЦПК України\~). Згідно зі\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 30.04.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 30.04.1993 Відділом приватизації житла НГВУ «Полтаванафтогаз». У вказаній квартирі позивач проживає та зареєстрований один, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Гадяцької міської ради №1796 від 15.03.2021. Згідно акта від про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГПВ від 01.09.2011, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО та ГВП виконавчого комітету Гадяцької міської ради, протокол №10 від 05.10.201, квартира [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , була відключена від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. Заборгованості \~по комунальних\~платежах у\~ [PERSON] \~ перед\~КП «Гадяч-житло»,\~ВУЖКГ станом\~ на\~10.08.2011\~не було\~та перед\~ КПТГ\~«Гадячтеплоенерго»станом на 15.10.2011 не було, що підтверджується довідкою про комунальні платежі. Згідно акта обстеження місць загального користування під`їзду №4 багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , складеного комісією виконавчого комітету Гадяцької міської ради 26.03.2018, у місцях загального користування під`їзду будинку, де проживає позивач, а саме на сходовій клітині, колясочній відсутні опалювальні елементи (регістри, радіатори, магістральні трубопроводи тощо). Матеріалами справи встановлено, і з цим погоджується суд, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» надає комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , на підставі\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради №308-1 від 27.12.2010 «Про визначення виконавця послуг з центрального опалення та постачання гарячої води». Відповідно до повідомлень (квитанцій на оплату) КПТГ «Гадячтеплоенерго», направлених абоненту [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] ) про необхідність оплати послуг відповідача за опалення місць загального користування у опалювальні сезони з листопада 2016 по квітень 2023 включно, позивачу станом на квітень 2023 необхідно було сплатити за вказані послуги 5042,16 грн (а.с.16-22). Щодо заперечення позивача про отримання послуг від відповідача з опалення місць загального користування суд враховує наступне. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992р. №572, ст.382 ЦК України, ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішення КСУ від 02.03.2004 року №4 - рп/2004, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання та зобов`язані брати участь у загальних витратах на утримання будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Отже, співвласники житлового будинку повинні брати участь у витратах на його утримання пропорційно до своєї частки у будинку. Відключення від централізованого опалення не є підставою для звільнення від такої участі. Таким чином, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла. Відповідно до пункту 18 зазначених Правил споживач зобов`язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Згідно частини першої ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У частині першій статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондується його обов`язок, визначений у пункті 5 частини 2 статті 7 Закону - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Так як законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до наведених норм закону суд констатує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 1ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції чинній на момент виникне правовідносин, споживач зобов`язаний був укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Про необхідність укладення договору на оплату послуг з центрального опалення місць загального користування позивач був повідомленій належним чином при затвердженні акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП, що підтверджується протоколом засідання постійно діючої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО та ГВП від 05.10.2011 року № 10 (а.с.72-74). Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти з споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Відповідачем було підготовлено договір про надання централізованого опалення місць загального користування у багатоквартирному будинку №1-1-216-37 та направлено позивачу. Договір позивачем отриманий, про свідчить наявність його копії, доданої до позовної заяви позивачем. Таким чином зобов`язання щодо укладання договору відповідач виконав повністю. Отже про вказаний договір позивачу було достеменно відомо, але він не звертався до відповідача із письмово заявою про відмову від вказаних послуг чи неналежне їх надання. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що договір отримав, однак не підписав його. Таким чином, відповідач здійснював надання вказаних послуг за адресою позивача, тому у позивача виник обов`язок по сплаті за надані послуги. Отже, згідно із зазначеними нормами Закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт. Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення). Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі Правила №630 в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (далі МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади житлово-комунального господарства. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 року № 359 (втратив чинність 25.01.2019), було затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення( надалі Методика 359), згідно якої були проведено розрахунок використання теплової енергії на опалення місць загального користування, яка припадає на квартиру [ADDRESS] . Згідно п.2.1.4 Методики 359, у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою Qмзк= SQ мзк+ Qвтр., де SQмзк - кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК, Гкал; Qвтр - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі (розраховується за СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование", Приложение 12, 1991г. Як, зазначалося вище, нарахування плати за опалення МЗК проведено за формулою, передбаченою п.2.1.4 Методики. Ця формула складається з двох частин. Отже, якщо послуга на опалення окремого приміщення місць загального користування не надається, то залишається друга частина формули втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. З урахуванням того, що у будинку у якому знаходиться квартира позивача, відсутні прилади опалення місць загального користування, КПТГ «Гадячтеплоенерго» виконало розрахунки з втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі, які розподіляються рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення. Аналогічна правова позиція викладена Постанові Верховного Суду України від 26.09.2018 року у справі № 703/58/16-ц. Згідно розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК (а.с.161-163 ) [PERSON] проведено вказані нарахування за втрату теплової енергії трубопроводами, розташованими у підвальному приміщенні, а не за відсутніми опалювальними приладами на сходових клітинах, колясочній у під`їзді [ADDRESS] . Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 були затверджені Правила\~надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії в новій редакції (далі Правила). Відповідно до п.33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Таким чином, співвласники квартир, згідно вказаних Правил, у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики). Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів. У ч.2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; триповерхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%. Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у\~будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення,може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку\~25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку\~20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів\~15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості\~відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. Таким чином, посилання позивача на акт обстеження місць загального користування під`їзду №4 багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , складеного комісією виконавчого комітету Гадяцької міської ради 26.03.2018, про відсутність місць загального користування є безпідставним. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18. На підставі вищевикладеного, [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язаний нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування. Здійснюючи нарахування за теплову енергію витрачену на опалення місць загального користування, відповідачем застосовано Методику, затверджену Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 року № 359 та Методику, затверджену Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, та застосовано тарифи на послуги з централізованого опалення для відповідної категорії споживачів. Рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчим органом відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями, виходячи із кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами. Так, відповідними рішеннями виконавчого комітету Гадяцької міської ради та розпорядженнями міського голови про початок та закінчення опалювального періоду з 10.10.2016 по14.04.2023 були встановлені на території Гадяцької територіальної громади початок та закінчення опалювального періоду ( а.с.127-144). Нарахування плати за опалення місць загального користування Проведено за тарифами, затвердженими Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 09.06.2016 року №1101, які становили - 1294,01 грн за Гкал ( з ПДВ). Нарахування плати за опалення місць загального користування проведено позивачу з: 17.02.2019 року за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету № 55 від 24.01.2019 року, яким встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для населення на рівні 1556,95 грн за Гкал ( з ПДВ); з 01.10.2020 року - за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету №425 від 20.09.2020 року, яким встановлено тариф на послуги централізованого опалення для населення па рівні - 1547,34 грн за Гкал в ПДВ; з 01.10.2021 року - за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету №529 від 22.10.2021 року, яким встановлено тариф на послуги централізованого опалення для населення на рівні - 1547,34 грн за Гкал з ПДВ; з 01.10.2022 року - за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету №417 від 23.09.2022 року, яким встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для населення на рівні - 1547,34 грн за Гкал з ПДВ (а.с.145-157). Факт постачання теплової енергії до будинку по [ADDRESS] , де проживає позивач підтверджується актами зняття показників лічильника (а.с. 75-125). Судом перевірено та встановлено, що відповідачу нарахування за надану комунальну послугу проводилось відповідно до тарифів на теплову енергію, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакціях різних періодів), Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2021 №1022), Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 року № 359 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України від 27.11.2006 року №123/13111 та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 28.12.2018 №315. Згідно розрахунків\~відповідача КПТГ\~«Гадячтеплоенерго» [PERSON] має заборгованість по оплаті за опалення МЗК будинку в опалювальні періоди 2016/2017 років, 2017/2018 років та 2018/2019 років, 2020 років, 2020/2021 років, 2021/2022 років та 2022/2023 років станом на 01.07.2023 року у сумі 4717,41 грн (а.с.161-165). Позивач не спростував належними і допустимими доказами розмір нарахувань за опалення МЗК. Заперечуючи суму здійснених позивачем нарахувань, позивач не надав суду власного розрахунку. Таким чином,\~позивачу [PERSON] , як співвласнику місць загального користування в багатоповерховому будинку, проведено нарахування за опалення місць загального користування відповідно до закону за показником вузла комерційного обліку. Оскільки житло позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами, а тому підстави для визнання дій відповідача щодо нарахування плати за опалення місць загального користування незаконними та скасування позивачу заборгованості за опалення МЗК відсутні. Пунктом 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Згідно п.33 Правил надання послуг з постачання теплової енергії,\~передбачена що місячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська\~плата\~включає\~такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг\~між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок). Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання. Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж. Згідно з Постановою Кабінету України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21.08.2019 р. №808, держава регулює її граничний рівень, який з 01.12.2022 року становить 39,47 грн. на 1 абонента в місяць. На підставі\~наказу КПТГ\~«Гадячтеплоенерго»№108 від 30.12.2021 року та додатку №1 до нього, плата за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента послуги з постачання теплової енергії для споживачів будівлі, яких оснащені вузлами комерційного обліку становить 33,64 грн (з ПДВ). Згідно розрахунку КПТГ «Гадячтеплоенерго» заборгованість позивача за абонентське обслуговування станом на 01.07.2023 становить 324,75 грн. Таким чином,\~загальна заборгованість\~ [PERSON] \~перед КПТГ\~«Гадячтеплоенерго»визначається, як сума заборгованості за послуги теплопостачання - 4717,41 грн та заборгованості з оплати за абонентське обслуговування - 324,75 грн і відповідно становить 5042,16 грн, що відображено в платіжному документі, направленому споживачеві за квітень 2023 року. Враховуючи викладене,\~твердження позивача\~про неправомірність\~ дій\~КПТГ «Гадячтеплоенерго»щодо нарахування йому 4717,41 грн на опалення місць загального користування за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2023 року, з них - 1918,44 грн, згідно постанови КМУ №630 від 20.07.2005 та Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року №359; 2798,97 грн - згідно Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Постанови КМУ №830 від 21.08.2019 року та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 не знайшли свого підтвердження в суді, тому суд вважає, у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Згідно з ч. 1\~статті 1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, особа, яка вимагає відшкодування збитків, має довести першочергово неправомірність поведінки особи. Оскільки позивачем\~не доведено\~неправомірність \~дій КПТГ\~«Гадячтеплоенерго»щодо нарахування йому заборгованості за опалення місць загального користування, тому не підлягають задоволенню і позовної вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача 12000 грн. моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає\~принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,\~§ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно чч.1-3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, тому вимоги [PERSON] \~ про стягнення з відповідача понесених ним витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню та покладаються на нього. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. У разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача, з цих підстав витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на нього та не відшкодовуються.

Outcome: dismissed