Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Томашук М.С., в серпні 2024 року звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Вимоги мотивовані тим, що 25 січня 2003 між [PERSON] , 1932 року народження, як непрацездатною особою за віком з однієї сторони та [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. та зареєстровано в реєстрі за №196, відповідно до вимог якого [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов`язання щодо утримання позивача. Представник позивачки зазначає, що протягом тривалого часу відповідачі порушують умови Договору, а то і взагалі їх не виконували, що виразилося, що після укладання Договору довічного утримання позивачка залишилась проживати у відчуженій за договором квартирі, однак не безкоштовно, як це передбачено Договором, а на платній основі, позивачка сплачувала всі комунальні послуги та обов`язкові платежі на утримання квартири. З боку відповідачів, позивачу жодного разу не було забезпечено 3-разовим харчуванням у вигляді сніданку, обіду та вечері, з використанням для її приготування їжі овочів, рибних та м`ясних продуктів, увесь цей час [PERSON] харчувалась самостійно за власний рахунок та за рахунок допомоги соціального працівника та близьких людей. Відповідачі в порушення умов Договору не надавали позивачці придатного для носіння одягу та взуття, позивачка самостійно забезпечувала себе одягом та взуттям. Позивачці не було надано жодного необхідного догляду та допомоги в побуті (прання постільної білизни не рідше 1 разу на 2 тижні, санітарно-гігієнічне вологе прибирання приміщення не рідше 1 разу на тиждень, ремонт побутової техніки, виклик дільничого лікаря та спеціалістів вузького профілю по мірі необхідності). Весь свій побут вона організовувала самостійно по мірі необхідності без участі відповідачів. Відповідачі в порушення умов Договору не забезпечували позивачку належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, хоча [PERSON] є людиною похилого віку та постійно потребує лікування та медичного догляду, а також забезпечення медичними препаратами та лікувальними засобами. 04 червня 2024 року у [PERSON] стався інфаркт міокарда передньої стінки ЛШ середньої важкості, що підтверджується Експірізом з історії хвороби №950. Під час лікування інфаркту та наслідків перенесеного інфаркту жодної допомоги відповідачі їй не надавали та з її пояснень, відповідачі навіть не цікавились її станом здоров`я та не пропонували допомогу. Як виявилося усю необхідну допомогу в лікуванні після перенесеного інфаркту здійснювала її похресниця [PERSON] , яка за свій рахунок купувала всі необхідні ліки та оплачувала лікування, здійснювала супроводження її по різним медичним установам для проходження медичних оглядів, забезпечує їй належне харчування та всі побутові потреби позивачки. Крім того, за багато років життя після укладання Договору довічного утримання [PERSON] надавала постійну допомогу у вигляді різних видів матеріального забезпечення, яких потребувала [PERSON] . Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. 06.09.2024 року прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали суду від 24.10.2024 року в даній справі залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] у якості позивача [PERSON] . На підставі ухвали суду від 24.10.2024 підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Судом враховано те, що [INFO] попередня позивачка у справі [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.09.2024 Разом із тим за період життя, 17.08.2024 позивачка по справі [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого нею було зроблено наступне впорядження: усе моє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я матиму право за законом, заповідаю своїй [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької обл. Лавреновим Р.І. та зареєстровано в Спадковому реєстрі № витягу: 78038756 від 17.08.2024. 24.09.2024 за заповітом від 17.08.2024 приватним нотаріусом Скутельник І.А. було реєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] № витягу: 78479771 від 24.09.2024, за заявою спадкоємниці [PERSON] фактично прийнято спадщину за повітом. Отже, у даній справі відбулось правонаступництво сторони позивача із померлої [PERSON] на [PERSON] , як спадкоємця за заповітом. 22.01.2025 судом на підставі ухвали суду витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інни Анатоліївни (Вінницька обл., Вінницький р., м. Вінниця, 21100, пр-т. Коцюбинського, буд. 78, корп. В, (0432) 55-68-50; [INFO] ; 8220) завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , № витягу: 78479771 від 24.09.2024, згідно якої підтверджено, що [PERSON] як спадкоємиця за заповітом звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Представник позивач [PERSON] адвокат Томашук М.С. в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги, в подальшому надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду позов визнала, в подальшому до канцелярії суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Судом встановлено, що 25 січня 2003 між [PERSON] , 1932 року народження, як непрацездатною особою за віком з однієї сторони та [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. та зареєстровано в реєстрі за №196, відповідно до вимог якого [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов`язання щодо утримання позивача. Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. (ч. 2 ст.745 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 1 договору, позивач передала у власність відповідачам в рівних частках кожному з них, належну позивачу квартиру номер двадцять три, що знаходиться в [ADDRESS] в будинку під номером сорок шість, в замін чого відповідачі зобов`язались довічно утримувати позивачку. На підставі п.2 договороу, квартира [ADDRESS] належала позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 29.06.1995 року на підставі рішення від 29.06.1995року №403, зареєстрованого у «Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації» 29.07.1995 року під №671/20973,- загальна площа квартири складає 44,3 кв.м. Відповідно до п. 5 договору відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов`язались довічно утримувати [PERSON] та забезпечувати її: щоденним 3-разовим харчуванням у вигляді сніданку, обіду та вечері , з використанням для її приготування їжі овочів, рибних та м`ясних продуктів; приданим для носіння одягом та взуттям; наданням необхідного догляду та допомоги в побуті (прання постільної білизни не рідше 1 разу на 2 тижні, санітарно-гігієнічне вологе прибирання приміщення не рідше 1 разу на тиждень, ремонт побутової техніки, виклик дільничного лікаря та спеціалістів вузького профілю по мірі необхідності); згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, незалежно від їх вартості; довічним безкоштовним проживанням в кімнаті 23-7, житловою площею 17,3 кв.м., зазначеній в технічному паспорті на квартиру, виданому «Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації» 25.05.1995 року. На підставі п. 6 договору сторони погодили, що грошова оцінка зазначених в Договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається в розмірі 1 мінімальної заробітної плати. Згідно із ч. 1-2 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідачі порушили умови Договору, що виражалось у тому, що протягом тривалого часу відповідачі порушують умови Договору, а то і взагалі їх не виконували, що виразилося, що після укладання Договору довічного утримання позивачка залишилась проживати у відчуженій за договором квартирі, однак не безкоштовно, як це передбачено Договором, а на платній основі, позивачка сплачувала всі комунальні послуги та обов`язкові платежі на утримання квартири. З боку відповідачів, позивачу жодного разу не було забезпечено 3-разовим харчуванням у вигляді сніданку, обіду та вечері, з використанням для її приготування їжі овочів, рибних та м`ясних продуктів, увесь цей час [PERSON] харчувалась самостійно за власний рахунок та за рахунок допомоги соціального працівника та близьких людей. Відповідачі в порушення умов Договору не надавали позивачці придатного для носіння одягу та взуття, позивачка самостійно забезпечувала себе одягом та взуттям. Позивачці не було надано жодного необхідного догляду та допомоги в побуті (прання постільної білизни не рідше 1 разу на 2 тижні, санітарно-гігієнічне вологе прибирання приміщення не рідше 1 разу на тиждень, ремонт побутової техніки, виклик дільничого лікаря та спеціалістів вузького профілю по мірі необхідності). Весь свій побут вона організовувала самостійно по мірі необхідності без участі відповідачів. Відповідачі в порушення умов Договору не забезпечували позивачку належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, хоча [PERSON] є людиною похилого віку та постійно потребує лікування та медичного догляду, а також забезпечення медичними препаратами та лікувальними засобами. 04 червня 2024 року у [PERSON] стався інфаркт міокарда передньої стінки ЛШ середньої важкості, що підтверджується Експірізом з історії хвороби №950. Під час лікування інфаркту та наслідків перенесеного інфаркту жодної допомоги відповідачі їй не надавали та з її пояснень, відповідачі навіть не цікавились її станом здоров`я та не пропонували допомогу. Як виявилося усю необхідну допомогу в лікуванні після перенесеного інфаркту здійснювала її похресниця [PERSON] , яка за свій рахунок купувала всі необхідні ліки та оплачує лікування, здійснювала супроводження її по різним медичним установам для проходження медичних оглядів, забезпечує їй належне харчування та всі побутові потреби позивачки. Крім того за багато років життя , після укладання Договору довічного утримання, [PERSON] надавала постійну допомогу у вигляді різних видів матеріального забезпечення, яких потребувала [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.09.2024 Разом із тим за період життя 17.08.2024 [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого нею було зроблено наступне впорядження: усе моє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я матиму право за законом, заповідаю своїй - [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької обл. Лавреновим Р.І. та зареєстровано в Спадковому реєстрі № витягу: 78038756 від 17.08.2024. 24.09.2024 за заповітом від 17.08.2024 приватним нотаріусом Скутельник І.А. було реєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] № витягу: 78479771 від 24.09.2024, за заявою спадкоємниці [PERSON] , якою фактично прийнято спадщину за повітом. Отже у даній справі відбулось правонаступництво сторони позивача із померлої [PERSON] на [PERSON] , як спадкоємця за заповітом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання якщо не встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для розірвання договору. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевказаних норм законодавства суд дійшов до висновку, що вимоги позивача [PERSON] (правонаступника попереднього позивача [PERSON] ) обґрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства, а від так підлягають задоволенню. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved