Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У грудні 2024 року представник АТ «Ідея Банк» Заставна О.В. звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість в у розмірі 94 647,71 грн. 19 лютого 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду № С-600-011713-21-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № [NUMBER] . Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.01.2024 має заборгованість у сумі 94647 грн. 71 коп., з яких 56020,63 грн. прострочений борг, 38627,08 грн. прострочені проценти. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № С-600-011713-21-980 від 19.02.2021 в сумі 94647 грн. 71 коп та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 06.01.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначив справу до розгляду (а.с.41). Позивач в судове засідання не направив свого представника, у позовній заяві представник позивача Заставна О. просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її\~ відсутності та відзив на позов до суду, не подала. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду №С-600-011713-21-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № [NUMBER] (а. с. 15). Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних (п.3.3 угоди). Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. (п. 3.1 угоди).\~ Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 20 000 грн. (п. 3.2). Нанесенням власноручного підпису під цією угодою, позичальник підтвердив, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО), Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цієї Угоди та зобов`язується виконувати її умови, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО, яка зберігається на офіційному сайті банку https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts. підтверджує, що день укладення цієї угоди у відділенні банку або кредитного посередника за його вибором йому надано ДКБОФО та Тарифи, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (п. 4 угоди). Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується випискою про рахунку клієнта-фізичної особи за період з 29.08.2016 по 13.11.2024 (а. с. 17-22). Судом також встановлено, що відповідач не повернула отриманий кредит та не сплатила нараховані відсотки, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 31.01.2024 становить 94 647 грн. 71 коп., з яких 56020,63 грн. прострочений борг, 38627,08 грн. прострочені проценти, що підтверджується вищевказаною випискою та довідкою-розрахунком (а. с. 23). У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04 вересня 2024 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново,протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцяти денний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора (а. с. 24). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Ідея Банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив, з відповідними доказами чи запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача, до суду не подала, не надала суду доказів повної або часткової сплати заборгованості, не спростувала наданий позивачем розрахунок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню, сплачений позивачем при поданні позову судовий збір в розмірі в розмірі 3028,00 грн, на користь АТ «Ідея Банк». На підставі викладеного,

Outcome: approved