Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) на його користь 48070,98 грн заборгованості за кредитним договором № 902358309, 14000,00 грн заборгованості за кредитним договором №\~3082704375/741198, 9126,30 грн заборгованості за кредитним договором № 97560, а також 3028,00\~грн сплаченого судового збору. На обґрунтування позову зазначило, що 14 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 902358309. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №\~28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 902358309. 20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 902358309. Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у сумі 48070,98 грн, з яких 11500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 36570,98 грн за відсотками. 13 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] уклали кредитний договір №\~3082704375/741198. 12 серпня 2022 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №\~12082022, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором №\~3082704375/741198. Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у сумі 14000,00 грн, з яких 3500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 10500,00 грн за відсотками. 04 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 97560. 29 лютого 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №\~29022024, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 97560. Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у сумі 9126,30 грн, з яких 2900,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 6226,30 грн за відсотками. Автозаводський районний суд м. Кременчука ухвалою від 15 жовтня 2024 року відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився; про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать два зворотні повідомлення АТ «Укрпошта» із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою\~статті 280\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №\~675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №\~675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частини восьмої статті 11 Закону №\~675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону №\~675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). За правилами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд установив, що 14 жовтня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 902358309, із використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, за умовами якого останній отримав кошти у розміру кредитного ліміту на суму 11500,00 грн строком на 28 днів від дати отримання з можливістю пролонгації. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №\~28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 902358309. 20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором №\~902358309. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №\~902358309 від 14 жовтня 2021 року станом на 31 серпня 2024 року загальна сума заборгованості становить 48070,98 грн, з яких 11500,00 грн заборгованість по основному боргу, 36570,98 грн заборгованість по відсоткам. 13 жовтня 2021 року ТОВ «КУ «Європейстка кредитна група» та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту № 3082704375/741198, відповідно до умов якого товариство надає клієнту 3500,00 грн строком на 30 днів, тобто до 11 листопада 2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, тип процентної ставки фіксована. 12 серпня 2022 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №\~12082022, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 3082704375/741198. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №\~3082704375/741198 від 13 жовтня 2021 року станом на 31 серпня 2024 року загальна сума заборгованості становить 14000,00 грн, з яких 3500,00 грн заборгованість по основному боргу, 10500,00 грн заборгованість по відсоткам. 04 листопада 2021 року ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали договір № 97560 про надання споживчого кредиту. За умовами договору сума кредиту складає 2900,00 грн строком на 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. 29 лютого 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №\~29022024, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 97560. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 97560 від 04 листопада 2021 року станом на 31 серпня 2024 року загальна сума заборгованості становить 9126,30 грн, з яких 2900,00 грн заборгованість по основному боргу, 6226,30 грн заборгованість по відсоткам. За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №\~996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 викладено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Саме такий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021\~року у справі №\~554/4300/16-ц. Водночас у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів позичальнику, використання ним встановленого кредитного ліміту за договорами № 902358309, № 3082704375/741198 та № 97560 відповідно до вимог статей 526, 1054, 1088 ЦК України. Ураховуючи наведене, відсутні докази надання позичальнику кредитних коштів в строк, розмірі та на умовах встановлених договором. Самі по собі надані розрахунки заборгованості за кредитними договорами не є достатніми та належними доказами на підтвердження отримання кредитних коштів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Вимогами статті 13 ЦПК України встановлено, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 липня 2021\~року в справі №\~287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29\~вересня 2022 року в справі №\~857/7/22). Отже позовні вимоги на основі належних, допустимих та достатніх доказів позивачем не доведено, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

Outcome: dismissed