Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

24 грудня 2024 року позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з даним позовом. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 08.01.2025 року матеріали вищевказаної справи передано на розгляд до Фастівського міськрайонного суду Київської області за підсудністю. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 дана справа надійшла в провадження судді Самуха В.О. За змістом заявлених позовних вимог позивач стверджує, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2006 року. Сторони спору від спільного подружнього життя неповнолітніх спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини станом на дату подання позову фактично припинені, сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, відновлення шлюбних відносин не можливо. З урахуванням викладеного, позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований 06 жовтня 2006 року Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Сторонам встановлені строки для надання заяв по суті спору - відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання, не з`явилася, конверт з ухвалою про відкриття провадження, із судовою повісткою, позовною заявою з додатками повернувся без вручення із зазначенням працівником поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала, що відповідно до ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 6 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч . 7 ст.\~128\~ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З урахуванням викладеного, на підставі приписів частини 1 статті 233 ЦПК України, суд проводить розгляд справи без позивача та відповідачки. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись зі змістом доводів, викладених в позовній заяві, безпосередньо дослідивши долучені до справи докази, суд встановив наступні обставин справи. 06 жовтня 2006 року між сторонами спору був укладений шлюб, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2796. Відповідні обставини підтверджуються долученими до справи письмовими доказами, а саме оригіналом (повторного) свідоцтва про шлюб від 04.01.2025, серія [NUMBER] (а. с. 18). Від шлюбу сторони неповнолітніх спільних дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами спору припинені, сторони спору разом не проживають і не ведуть спільного господарства, бажання щодо поновлення шлюбних відносин у позивача відсутнє. Згідно приписів частини 1 статті 56 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно приписів частини 2 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом приписів частини 4 цієї статті, сім`я створюється, в тому числі, й на підставі шлюбу. Згідно частини 6 статті 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. За змістом частини 9 цієї статті, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно приписів частини 1 статті 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Згідно пункту 3 частини 2 цієї статті, одним із способів сімейних прав є припинення правовідношення. Згідно приписів частини 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно приписів частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно приписів частини 3 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом частини 4 цієї статті, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно приписів частини 2 статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно приписів частини 1 статті 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно приписів частини 1 статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Згідно приписів частини 2 цієї статті, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно правової позиції, висловленої в Постановах КЦС ВС від 08 листопада 2019 року по справі № 569/458/18, від 12 березня 2018 року по справі № 711/2868/17-ц, вставлення обставин того, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, а збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, є підставою для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведене вище правове регулювання спірних відносин, суд приходить до переконання щодо необхідності задоволення позовних вимог та ухвалення рішення про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами спору, так як станом на дату розгляду справи в суді шлюбні відносини сторін спору фактично припиненні, збереження сім`ї виглядає неможливим, сторони не мають наміру продовжувати шлюбні відносини, а волевиявлення позивача щодо припинення шлюбу є категоричним та усвідомленим. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved