Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

5 серпня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 03.05.2019 року, укладеним між відповідачем та АТ «АЛЬФА-БАНК» у сумі 87454,77 грн., а також судові витрати: судовий збір у сумі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу 7100,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 03.05.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферта) була укладено угода №500816752 про обслуговування кредитної картки та перерахування на кредитну картку 73347,35 грн., з процентною ставкою 23% річних, на строк 48 місяців. Відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань виникла заборгованість станом на 23.02.2021 року у сумі 87454,77 грн. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» укладено договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Форт» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором від 3.05.2019 №500816752. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, «ФК «Форт» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором 500816752 від 03 травня 2019 року. 23.02.2021 року між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 01-23-02/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, в відповідно реєстру, в тому числі і до відповідача за кредитним договором від 3.05.2019 №500816752. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, «ФК «Еліт Фінанс » набуло право грошової вимоги до відповідача за договопром500816752 від 03 травня 2019 року. Так як відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ухвали суду від 26 лютого 2025 року справа розглядається в\~порядку заочного\~провадженняза правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне. Судомвстановлено факт укладення 03.05.2019 року між акціонерним товариством\~«Альфа-Банк»\~та \~ [PERSON] \~шляхом акцептування\~банком пропозиції\~клієнта (оферта)\~уклали угоду\~про обслуговування\~кредитної картки\~та відкриття\~відновленої кредитної\~лінії. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит з кредитним лімітом 73347,35 грн. За користування кредитом позичальник сплачує стандартну процентну ставку 23%, відсотків річних. Через невиконання боржником взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість станом на станом на 23.02.2021 року становить 87454,77 грн., з яких:66024,56 грн. - заборгованості за основною сумою боргу та 19630,21 грн. залишок заборгованості за відчсотками. 22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ФОРТ» укладено договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ФОРТ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором 500816752 від 03 травня 2019 року. Відповідно до пункту 2.3 Договору факторингу право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати [PERSON] вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору. Акт прийому-передачі\~Реєстру Боржників\~за Договором\~Факторингу №\~1 від 22 лютого 2021 року підписаний сторонами у той же день. 23.02.2021\~року між\~ТОВ «ФК\~«ФОРТ» та ТОВ ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 01-23-02/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, в відповідно реєстру, в тому числі і до відповідача за кредитним договором від 3.05.2019 №500816752. Відповідно до\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу,\~«ФК «Еліт\~Фінанс »\~набуло право\~грошової вимоги\~до відповідача\~ \~за договопром500816752\~від 03\~травня 2019\~року. Відповідно до Витягів з реєстру Боржникків до Договору факторингу№ 01-23-02/21 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500816752 від 03.05.2019 року у сумі 87454,77 грн., з яких: 66024,56 грн. - заборгованості за основною сумою боргу та 19630,21 грн. залишок заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання вчасно не здійснила платежі для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача ні на рахунок попереднього кредитора. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з розрахунком заборгованості, загальна сума заборгованості за кредитним\~договором укладеним\~з відповідачем\~03.05.2019\~року складає\~87454,77 грн., з яких: 66024,56 грн. - заборгованості за основною сумою боргу та 19630,21 грн. залишок заборгованості за відсотками. Справа розглядається за поданими Банком доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положення ст.ст. 625, 1049, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню повністю. Підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №500816752 від 03.05.2019 року у сумі87454,77грн., з яких: 66024,56грн. - заборгованості за основною сумою боргу та 19630,21 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем разом із заявою про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу надано копію договору про надання правової допомоги 05-10/23 від 05 жовтня 2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Маккеєвим В.М., акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 07.03.2024 року. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року по справі №159/5837/19 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Враховуючи викладене стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн.

Outcome: approved