Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників поліції, у якій просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на його користь майнову шкоду в розмірі 9000 грн 00 коп. і стягнути з Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди в розмірі 30000 грн. 00 коп. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 4239 грн 20 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.08.2023 працівником поліції Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області Стень П.Я. відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, серії ААД №474349, та постанову серії БАБ №193870 за ч.2 ст.122 КУпАП. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 13.11.2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення №944/5463/23 за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024 року було скасованого рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11.12.2023 року в адміністративній справі №944/5614/23, постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №193870 від 23.08.2023 року було скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення. Позивач вважає, що внаслідок незаконних дій поліцейських йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що з моменту винесення відносно нього протиправної постанови в справі про адміністративне правопорушення та судової тяганини він перебував у стресовому стані. Оскільки факт притягнення його до адміністративної відповідальності було поширено в соціальних мережах, будучи депутатом, він відчув негативне ставлення родичів, знайомих та мешканці району, що завдавало моральних страждань та принижувало його честь та гідність. У результаті вказаних обставин він був вимушений витрачати свій час та кошти, змінити усталений режим свого життя, оскільки був змушений відстоювати свої права в судовому порядку. Вказану моральну шкоду оцінює у 30000 грн 00 коп. Крім того, для захисту своїх прав в судовому порядку він скористався правничою допомогою, а саме 28.08.2023 уклав договір про надання правової допомоги, відповідно до якого ним було сплачено 9000 грн 00 коп за надані послуги. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 04.10.2024 представник відповідача Державної казначейської служби України Стегній А.В. через Електронний суд подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що належним відповідачем у даній справі є Держава в особі органу яким заподіяна шкода, а не Казначейство, яке наділене лише повноваження щодо стягнення коштів на виконання судових рішень про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. Органи Казначейства в даному випадку можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Окрім того, мотиви позову необґрунтовані належними доказами, зводяться до загальних фраз, тому позов не підлягає задоволенню. \~ 09.10.2024 представник Головного управління Національної поліції у Львівській області Григорашина А.В. подала до суду відзив, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Зокрема, у позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача про відшкодування шкоди і не надано жодних доказів, які б підтверджували характер, глибину та тривалість душевних страждань. Щодо твердження [PERSON] про незаконне складення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що в подальшому завдало йому моральної шкоди, відповідач зазначає, що сам факт складення адміністративних матеріалів жодним чином не доводить факту заподіяння матеріальної та моральної шкоди, про яку зазначає позивач. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Також зазначив, що вважає незаконні дїї працівників поліції політичним переслідуванням, зважаючи на те що він є депутатом Яворівської міської ради. Інформація про складення відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення була поширена у соціальні мережі, в наслідок чого було створено безліч «фотожаб», через що його діти зазнали цькування у школі, що спричинило значну моральну шкоду йому та його сім`ї. [PERSON] зазначив, що адміністративних правопорушень ніколи не вчиняв, дотримується законів, веде бізнес, сплачує податки, провадить активну діяльність як депутат міської ради, допомагає ЗСУ. Позивач звернув увагу суду на те, що своїми неправомірними діями працівники поліції принизили його гідність, через що він перебував в тривожному стані, погано спав, що негативно вплинуло на стан його здоров`я. У результаті вказаних обставин він був вимушений корегувати свої плани, відволікатись від роботи, змінювати усталений спосіб життя, внаслідок чого поніс значні витрати. На думку позивача, зазначена у позові сума це мінімальний розмір відшкодування. Представник відповідача ГУНП у Львівській області у судовому засіданні підтримала поданий відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Вказала на те, що позовні вимоги необґрунтовані, факт заподіяння шкоди працівниками ГУНП недоведений. Зазначила, що сам по собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення , не свідчить про заподіяння будь якої шкоди позивачу. Також сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення, на думку представника відповідача, є достатньою компенсацією можливих моральних страждань позивача. Крім того, відшкодування заявленої позивачем матеріальної шкоди не може здійснюватись в межах даної справи, а повинне було вирішуватись в порядку розподілу судових витрат в межах справ про адміністративні правопорушення. Представник Державної казначейської служби України не прибув на розгляд справи, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на таке. Судом встановлено, що постановою інспектора Яворівського РВ ГУНП у Львівській області Стень П.Я. відносно [PERSON] було складено протокол серії ААД №474349 від 23.08.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 13.11.2023 у справі №944/5463/23, яка набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також постановою інспектора Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області Петрухи В.Р. серії БАБ №193870, на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн, за ч.2 ст.122 КУпАП. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11.12.2023 року в адміністративній справі №944/5614/23 було скасовано, задоволено позов [PERSON] та закрито справу про адміністративне правопорушення. Позивач стверджує, що незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності та складання протоколу про адміністративне правопорушення завдало йому моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з діями та прийнятим рішенням працівниками поліції, що вчинені 23.08.2023 року, а саме: безпідставні звинувачення інспектора, що він ніби-то керував автомобілем в стані сп`яніння та порушив вимоги ПДР, безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Щодо моральної шкоди, суд зазначає таке. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Також на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У свою чергу, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2019 у справі №464/3789/17, від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У даній справі підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення, в якій позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а також складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, провадження по якому закрито судом у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц. Як встановлено судом, внаслідок притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №193870 від 23.08.2023, яка скасована постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024, а також внаслідок складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №474349 від 23.08.2023 позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала в душевних переживаннях, порушенні звичайного ритму життя через необхідність вжиття дій щодо оскарження рішення інспектора поліції в суді, участі в судових засіданнях по розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та захисту від пред`явленого обвинувачення, для чого знадобився певний час. Разом з тим, з урахування принципу справедливості та співмірності суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 5000 грн 00 коп, що слід вважати виваженою, розумною та справедливою сатисфакцією душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з безпідставним притягненням його до адміністративної відповідальності. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у даному випадку провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Щодо вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає таке. За змістом п.4 ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. На підтвердження аргументів про стягнення матеріальної шкоди позивачем надано суду: договір №8-ап про надання правової допомоги від 28.08.2023, договір №28-кас про надання правової допомоги від 28.08.2023, укладений з адвокатом Вареницею В.С.; акт наданих правових послуг згідно договору №86-ап про надання правової допомоги від 28.08.2023, яким погоджено вартість таких послуг на суму 4500 грн 00 коп.; акт наданих правових послуг згідно договору №20-кас про надання правової допомоги від 28.8.2023, яким погоджено вартість таких послуг на суму 4500 грн 00 коп. Отже, [PERSON] просить відшкодувати йому як матеріальну шкоду витрати, понесені ним на правову допомогу у справах про адміністративне провопорушення №944/5463/23 за ч.1 ст. 130 КУпАП та №944/5614/23 за ч.2 ст.122 КУпАП, які описано вище. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1,2 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За приписами ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на правову допомогу, понесені позивачем згідно договору про надання правової допомоги від 28.08.2023 №20-ап в розмірі 4500 грн, у справі №944/5614/23 підлягають відшкодуванню як матеріальна шкода в порядку п.4 ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Водночас, вимога про стягнення витрат, понесених позивачем внаслідок оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №193870 від 23.08.2023, згідно з актом про надання правових послуг відповідно до договору №20-кас про надання правової допомоги від 28.08.2023 року, не підлягає задоволенню. Оскільки відповідно до ч.2 ст.134 КАС України питання,\~які стосуються\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу, вирішуються за результатами розгляду справи. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Також суд звертає увагу на те, що при подачі позовної заяви позивачем згідно квитанції №9352-9595-9595-7215 від 30.08.2024 та квитанції №9352-9596-0896-2861 від 30.08.2024, сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. та 3028 грн. 00 коп. При цьому, ним не враховано, що відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" не справляється судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. А тому, з урахуванням наведеного сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.12,81,141,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

Outcome: partial