Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.05.2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, яку мотивувала тим, що відповідно до наказу від 23.02.2021 року № 1 к-тр була прийнята на посаду голови правління ОСББ «Заболотного 6» за сумісництвом з окладом 9\~000 грн. згідно штатного розпису. Рішення про матеріальне заохочення (винагороду) голови правління визначено в розмірі 1,5 мінімальної заробітної плати рішенням загальних зборів співвласників від 17.12.2020 року. [PERSON] не є співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] , тому працювала як найманий працівник. 16.10.2023 року відповідно до наказу № 2 [PERSON] переведена на посаду «голова правління/керівник» з сумісництва на основне місце роботи з оплатою згідно штатного розпису. До січня 2024 року [PERSON] виконувала роботу сумлінно, відповідно до посадових обов`язків голови правління, визначених Статутом, до неї жодного разу не застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. 27.01.2024 року відбулись загальні збори співвласників ОСББ «Заболотного 6», на яких було прийнято рішення про припинення повноважень голови правління [PERSON] і обрання нового голови правління [PERSON] . З 03.02.2024 року відповідні зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 13.02.2024 року складений акт приймання-передачі документації ОСББ, в тому числі кадрової. 25.03.2024 року після неодноразових письмових і усних звернень [PERSON] отримала поштою копію наказу про припинення повноважень від 02.02.2024 року, з якого вбачається, що повноваження [PERSON] припинені відповідно до ст. 99 ЦК України, Протоколу загальних зборів ОСББ «Заболотного 6» від 27.01.2024 року, ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 13 Статуту ОСББ «Заболотного 6». \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що трудовий договір із [PERSON] був розірваний у зв`язку з припиненням її повноважень як посадової особи, але при цьому були порушені її права на належне формулювання причин звільнення та виплати, на підставі ст.ст. 116, 117, 235 КЗпП України, позивач [PERSON] просила суд: -зобов`язати ОСББ «Заболотного 6» змінити в наказі від 02.02.2024 року № 2-к формулювання причин звільнення [PERSON] , вказавши про звільнення [PERSON] з посади голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6» з 02.02.2024 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з припиненням повноважень; -зобов`язати ОСББ «Заболотного 6» внести до трудової книжки [PERSON] запис «звільнена з 02.02.2024 року у зв`язку з припиненням повноважень згідно п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, підстава - протокол загальних зборів № 1 від 27.01.2024 року»; -стягнути з ОСББ «Заболотного 6» на користь [PERSON] вихідну допомогу в сумі 62\~099,40 грн., компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку в сумі 16\~193,37 грн., а також середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги та грошової компенсації за всі невикористані дні відпусток з 02.02.2024 року; -стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6» на користь [PERSON] 50\~000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; -стягнути з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 31.05.2024 року було відкрите спрощене провадження у справі. \~ \~ \~ \~08.08.2024 року відповідач подав відзив на позов (а.с. 87-93), згідно якого [PERSON] обіймала посаду голови правління ОСББ «Заболотного 6» і 27.01.2024 року на загальних зборах в присутності [PERSON] було прийняте рішення про припинення повноважень голови правління і обрання нової голови правління - [PERSON] 02.02.2024 року, на підставі ст. 99 ЦК України, протоколу загальних зборів ОСББ від 27.01.2024 року, ст. 10 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» і п. 13 Статуту був виданий відповідний наказ про припинення повноважень, що відповідає п. 9 ст. 36 КЗпП України, а не п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Таке звільнення не передбачає виплату вихідної допомоги в розмірі 6-місячного заробітку. Достеменно знаючи про рішення загальних зборів і зміст наказу про припинення повноважень, [PERSON] разом із новообраною головою правління Власовою М.І. підписали акт приймання-передачі документації ОСББ, проте серед цих документів були відсутні будь-які документи про прийняття на роботу [PERSON] , штатні розписи, накази про їх затвердження, трудова книжка, інші документи, що стосуються роботи [PERSON] , тому встановити, чи дійсно виникли трудові правовідносини між позивачем і відповідачем, було неможливо. Рішення загальних зборів не оскаржене позивачем, тому і підстав для задоволення позову немає. Крім того, позивач ніколи не передавала свою трудову книжку в ОСББ і ніколи не зверталась до голови правління для внесення запису в трудову книжку, тому дана позовна вимога також задоволенню не підлягає. Вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідач вважає взагалі безпідставними, оскільки відсутній причинний зв`язок і вина між діями відповідача і самою моральною шкодою. [PERSON] пов`язує моральну шкоду із самим фактом звільнення, а не у зв`язку із неправильним формулюванням причин звільнення, при цьому факт звільнення в судовому порядку не оскаржує. Тому ОСББ «Заболотного 6» просило повністю відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представники позивача адвокати Кізік Г.В., Мишковська Т.М. позов підтримали, просили вимоги [PERSON] задоволити повністю. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що з грудня 2020 року виконувала посадової обов`язки голови правління як найманий працівник, за що отримувала заробітну плату. Вона не була співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] і працювала у відповідача за сумісництвом. За рішенням загальних зборів від 27.01.2024 року її повноваження були припинені, але наказ про звільнення від 02.02.2024 року отримала лише 25.03.2024 року. Неодноразово зверталась до відповідача із вимогою про видачу наказу, про звільнення з дотриманням вимог КЗпП і про передачу документації ОСББ новому голові правління, проте відповідач неправомірно ігнорував її прохання. Тривале порушення її прав, неправомірне звільнення, позбавлення належних виплат призвело до негативних наслідків для її здоров`я. Через стрес, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність із підставами звільнення, відсутність фінансової можливості утримувати себе і дітей, вона зазнала моральних страждань, а через погіршення здоров`я втратила дитину на 12-13 тижні вагітності, тому моральну шкоду оцінила в 50\~000 грн. Просила позов повністю задоволити. \~ \~ \~ \~Представники відповідачів [PERSON] , [PERSON] позов не визнали, підтримали відзив (а.с. 87-93 т.1) та заяву про закриття провадження у справі. Представник [PERSON] додав, що припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до ст. 99 ЦК України не є предметом регулювання трудового права, а є ознакою корпоративних правовідносин, тому вважає, що спір слід розглядати в порядку господарського судочинства. Разом з тим, якщо суд дійде висновку про наявність трудових відносин, просив повністю відмовити в задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю позовних вимог. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду повідомила, що працювала у ФОП « [PERSON] », який надавав послуги ОСББ «Заболотного 6» по договору, до літа 2022 року. В її повноваження входило ведення кадрової документації: складання наказів про прийняття і звільнення з роботи, відпусток, преміювання, ведення табелів обліку робочого часу, штатних розписів тощо. Зазначила, що [PERSON] була оформлена на роботу в ОСББ по сумісництву, основне її місце роботи ОСББ «Ющенка 16». Інших найманих працівників в ОСББ «Заболотного 6» не було. Фактично кадрова документація зберігалась в офісному приміщенні № 16 по вул. Ющенка, там же і було робоче місце [PERSON] . Трудову книжку [PERSON] вона ніколи не бачила і не заповнювала її. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду повідомила, що працювала у ФОП « [PERSON] » і по договору з ОСББ «Заболотного 6» займалась веденням бухгалтерського обліку об`єднання до вересня 2022 року. [PERSON] працювала на посаді голови правління ОСББ за сумісництвом, як найманий працівник. ЇЇ заробітна плата (винагорода) визначалась рішенням загальних зборів і кошторисом. У витрати на заробітну плату [PERSON] включались необхідні податки і ЄСВ, вона обраховувала заробітну плату відповідно до табелю обліку робочого часу. Щомісячні, квартальні і річні бухгалтерські звіти вона подавала до ДПС і ПФУ, вела оборотно-сальдові відомості, складала звіти про витрачені кошти ОСББ тощо. [PERSON] працювала в приміщенні ОСББ «Ющенка 16» - за основним місцем роботи, вела прийом громадян. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07.11.2020 року співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] були проведені установчі збори, відповідно до яких було створене Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6», затверджений Статут, обране Правління та голова правління (а.с. 10-11 т. 1). 25.11.2020 року ОСББ «Заболотного 6» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 12 т. 1). 17.12.2020 року проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , в ході яких було вирішене питання щодо призначення матеріального заохочення (винагороди) голові правління ОСББ в розмірі 1,5 мінімальної заробітної плати і затверджений перелік та розмір внесків і платежів співвласників ОСББ на управління/утримання багатоквартирним будинком та прибудинковою територією з 01.01.2021 року, затверджений кошторис (а.с. 14-15, 16 т. 1). Статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6» визначено (п. 3 розділ ІІІ), що до виключної компетенції загальних зборів належить визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та інших статутних органів управління об`єднання (а.с. 17-24 т. 1). Повноваження голови правління об`єднання визначені п. 16 розділу ІІІ Статуту. Також Статутом визначено, що загальні збори своїм рішенням вправі в будь-який час припинити повноваження голови правління та його заступника та переобрати його /їх. 23.02.2021 року був затверджений і введений в дію штатний розпис ОСББ «Заболотного 6», згідно якого затверджена одна штатна одиниця голова правління ОСББ із окладом 9\~000 грн. (а.с. 25-26 т. 1). Наказом № 1-к-тр від 23.02.2021 року [PERSON] була прийнята на роботу на посаду голови правління ОСББ за сумісництвом з 25.02.2021 року з окладом (тарифна ставка) 9\~000 грн. (а.с. 27 т. 1). \~ \~ \~ \~В подальшому відповідними наказами були внесені зміни до штатного розпису в зв`язку з підвищенням мінімальної заробітної плати Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік і встановлені посадові оклади для голови правління 9750 грн. з 01.12.2021 року, 10050 грн. з 01.10.2022 року, 10\~650 грн. з 01.01.2024 року (а.с. 28-31, 36 т. 1). \~ \~ \~ \~Такі зміни відповідають п. 3 розділу ІІІ Статуту і п. 6 протоколу загальних зборів від 17.12.2020 року, відповідно до яких саме загальними зборами визначене матеріальне заохочення (винагорода) голови правління ОСББ 1,5 мінімальної заробітної плати. \~ \~ \~ \~16.10.2023 року наказом № 2 [PERSON] переведена з 17.10.2023 року з сумісництва на основне місце роботи на посаду «голова правління/керівник» в ОСББ «Заболотного 6» з оплатою згідно штатного розпису (а.с. 35 т. 1). \~ \~ \~ \~Відповідна інформація щодо отриманої заробітної плати [PERSON] міститься в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 50-53), а також за період з лютого 2021 року по лютий 2024 року ОСББ «Заболотного 6» подавало інформацію до ДПС про роботу за трудовим договором (контрактом) 1 особи і суми доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податків фізичних осіб, сум утриманого з них податку, а також нарахованого єдиного внеску за відповідний період (а.с. 177-216, 223-231 т. 1). 27.01.2024 року були проведені загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6», на яких було вирішено припинити повноваження голови правління [PERSON] (стаття 13 розділу ІІІ Статуту) (п. 5 протоколу загальних зборів від 27.01.2024 року). Новою головою правління обрано [PERSON] (а.с. 54-57 т. 1). 02.02.2024 року новообраною головою правління ОСББ «Заболотного 6» Власовою М. прийнято наказ № 2-к «Про припинення повноважень [PERSON] » з 02.02.2024 року відповідно до ст. 99 ЦК України, Протоколу загальних зборів ОСББ «Заболотного 6» від 27.01.2024 року, ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» п. 13 Статуту ОСББ «Заболотного 6» (а.с. 65 т. 1). Даний наказ був вручений [PERSON] 25.03.2024 року (а.с. 62-65 т. 1). Акти приймання-передачі документації ОСББ «Заболотного 6» були складені між [PERSON] і [PERSON] 13.02.2024 року (а.с. 59-60 т. 1) і 24.02.2024 року (а.с. 61 т. 1). Слід зазначити, що з кадрових документів були передані: наказ № 1 к-тр від 25.11.2020 року, наказ № 2 від 16.10.2023 року, наказ № 3 від 29.12.2023 року із додатком. В судовому засіданні встановлено, що інші кадрові документи, в тому числі трудова книжка [PERSON] передані ОСББ не були, на момент розгляду справи трудова книжка позивача [PERSON] знаходилась у неї і була оглянута в судовому засіданні. Запис про прийняття на посаду голови правління ОСББ «Заболотного 6» здійснений [PERSON] на підставі наказу № 2 від 16.10.2023 року (а.с. 249-251 т. 1). Запис про припинення повноважень відсутній. Вирішуючи питання про те, які правовідносини виникли між сторонами, суд враховує наступне. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені\~Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~від 29 листопада 2001 року № 2866-III. Відповідно до частини другої\~статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Частиною другою\~статті 4 Закону України\~«Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~встановлено,\~що об`єднання\~створюється як\~непідприємницьке товариство\~для здійснення\~функцій,\~визначених законом.\~Порядок надходження\~і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність ОСББ полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша\~статті 99 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 10\~Закону України\~«Про\~об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша\~статті 99 ЦК України). Частиною третьою\~статті 99 ЦК України\~передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Відповідно до частини першої\~статті 3 КЗпП України\~законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Частиною четвертою\~статті 13 Конституції України\~визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою\~статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. \~ \~ \~ \~Не оспорюючи\~самого факту\~припинення повноважень\~і рішення\~загальних зборів,\~а також\~не оспорюючи\~дотримання органом\~управління (загальними\~зборами)\~передбачену цивільним\~законодавством та\~установчими документами\~юридичної особи\~процедуру ухвалення\~рішення про\~припинення повноважень,\~ [PERSON] просила змінити в наказі від 02.02.2024 року формулювання причин звільнення, вказавши, що звільнена з посади голови правління на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з припиненням повноважень. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не була співвласником багатоквартирного будинку і не була носієм корпоративних прав, виконувала обов`язки голови правління на платній основі на підставі трудового договору спочатку за сумісництвом, а в подальшому і як за основним місцем роботи, оплата праці була передбачена кошторисом і розмір (1,5 мінімальної заробітної плати) визначений загальним зборами, була допущена до роботи на підставі відповідного наказу № 1 к-тр від 23.02.2021 року і орган ДФС був повідомлений про прийняття працівника на роботу, суд дійшов висновку, що між сторонами виник саме індивідуальний трудовий спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а до правовідносин слід застосовувати відповідні норми КЗпП України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3\~ст.235 КЗпП України\~у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. В наказі від 02.02.2024 року «Про припинення повноважень [PERSON] » та в протоколі загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6» від 27.01.2024 року не зазначена норма\~КЗпП України, на підставі якої звільнена позивач. Заперечення представників відповідача і твердження, що [PERSON] неналежно виконувала повноваження голови правління, а отже є підстави для застосування п. 9 ст. 36 КЗпП України, як і інші підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, не доведені належними доказами, тому не приймаються судом до уваги. Відповідно до пункту 5 частини першої\~статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених\~статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб. Передбачена пунктом 5 частини першої\~статті 41 КЗпП України\~підстава розірвання трудового договору не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з`ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів. Тлумачення пункту 5 частини першої\~статті 41 КЗпП України\~та частини третьої\~статті 99 Цивільного кодексу України\~свідчить, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобігання негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07 лютого 2018 року у справі № 711/5711/16-ц, від 06 жовтня 2019 року у справі №753/4399/17. Отже, суд не погоджується з твердженням представників відповідача, що відсутні правові підстави застосування до спірних відносин між [PERSON] та ОСББ «Заболотного 6» норм п.5 ч.1\~ст.41 КЗпП України. Згідно з п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58 (далі Інструкція) - записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні проводитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Відповідно до п.2.27. Інструкції прямо зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи. Позивач була звільнена відповідно до наказу 02.02.2024 року. Розірвання трудового договору згідно з пунктом 5 частини першої\~статті 41 КЗпП України\~можливе за наявності попереднього припинення повноважень посадової особи, тобто рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників. Для звільнення за вказаною нормою мають бути присутні обставини: звільнений працівник повинен бути посадовою особою товариства; повинно заздалегідь відбутись припинення його повноважень (окреме рішення вищого органу управління), що в наступному є підставою для розірвання з ним трудового договору в порядку, передбаченому чинним законодавством України та статутними документами господарського товариства. Таким чином, умовою для звільнення працівника, який є посадовою особою, за цією\~статтею КЗпП України\~є припинення повноважень цієї посадової особи, яке має відбуватися відповідно до законодавства та передувати звільненню, оскільки поняття «припинення повноважень» не є тотожним поняттю «звільнення». Зазначена правова позиція викладена в Постанові\~Верховного Суду\~у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від\~23.01.2023\~справа № 766/23789/19. Рішенням зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6», оформленим протоколом від 27.01.2024 року звільнено [PERSON] з посади голови правління, водночас\~позивачка не оскаржує зазначене рішення зборів. Наказ про звільнення керівника з посади має видаватися на підставі рішення загальних зборів товариства. Наказом №2-к від 02.02.2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6» «Про припинення повноважень [PERSON] » звільнено [PERSON] з посади голови правління ОСББ «Заболотного 6» з 02.02.2024 року відповідно до ст. 99 ЦК України і на підставі протоколу загальних зборів від 27.01.2024 року. З 03.02.2024 року посаду голови правління ОСББ «Заболотного 6» обіймає [PERSON] . Інформація про зміну керівника була внесена до Єдиного державного\~реєстру\~юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.02.2024 року (а.с. 58 т.1). На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача змінити в наказі від 02.02.2024 року № 2-к формулювання причин звільнення [PERSON] , вказавши про звільнення [PERSON] з посади голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6» з 02.02.2024 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з припиненням повноважень; зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заболотного 6» внести до трудової книжки [PERSON] запис «звільнена з 02.02.2024 року у зв`язку з припиненням повноважень згідно п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, підстава - протокол загальних зборів від 27.01.2024 року». Вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача вихідної допомоги в сумі 62099,40 грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 16\~193,37 грн. також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 93 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 КЗпП України\~передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом(а в разі відсутності таких органів-представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.5\~ст.97 КЗпП України\~оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до статті\~47\~та частини 1 статті\~116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про оплату праці»\~структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до протоколу зборів Об`єднання\~співвласників багатоквартирного будинку № 6 по вул. Заболотного в м. Вінниці від 17.12.2020 року вирішено призначити матеріальне заохочення (винагороду) голові правління ОСББ в розмірі 1,5 мінімальної заробітної плати (а.с. 14-15 т. 1). Питання щодо визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та інших статутних органів управління об`єднання належить до виключної компетенції загальних зборів (п. 3 розділу ІІІ Статуту), ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01.12.2021 року до 31.12.2021 року мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 6\~500 грн.; згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2022 року до 30.09.2022 року встановлена в розмірі 6\~500 грн.; згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» мінімальна заробітна плата з 01.10.2022 року до 31.12.2022 року встановлена в розмірі 6\~700 грн.; згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 6\~700 грн.; згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2024 року встановлена в розмірі 7\~100 грн. На виконання вказаних норм наказом голови правління № 1-ш від 23.02.2021 року був затверджений і введений в дію з 25.02.2021 року штатний розпис із однією штатною одиницею «голова правління» та місячним фондом заробітної плати 9\~000 грн. (а.с. 25-30 т.1). Наказом голови правління № 9-ш від 30.11.2021 року і відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» внесені зміни до штатного розпису і для посади «голова правління» з 01.12.2021 року встановлений посадовий оклад 9\~750 грн. (а.с. 28-29 т.1). Наказом голови правління №1-ш від 30.09.2022 року і відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» внесені зміни до штатного розпису і для посади «голова правління» з 01.10.2022 року встановлений посадовий оклад 10\~050 грн. (а.с. 30-31 т.1). Наказом голови правління №3 від 29.12.2023 року і відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» внесені зміни до штатного розпису і для посади «голова правління» з 01.01.2024 року встановлений посадовий оклад 10\~650 грн. (а.с. 36 т.1). Відповідно до ст. 44 КЗпП України у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 5\~частини першої\~статті 41 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Обчислюється вихідна допомога відповідно до п.п. «а», «є» п. 1 розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. Як зазначено в Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Виплати нараховуються шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на кількість робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на кількість календарних днів за цей період. У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. При визначенні сум, що підлягали сплаті [PERSON] при звільненні, суд враховує її заробіток за два місяці, що передували звільненню - грудень 2023 року в сумі 10\~050 грн., січень 2024 року в сумі 10\~650 грн. Згідно довідки про норми тривалості робочого часу на 2023, 2024 роки для позивача за вказаний період кількість робочих днів у грудні 2023 року 21, у січні 2024 року 23. Середньоденний заробіток [PERSON] становить 470,45 грн. (10050 +10\~650)?44 = 470,45 грн. Таким чином, розмір вихідної допомоги, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 62\~099,40 грн. (470,45?22?6 = 62\~099,40). Крім того,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~83\~КЗпП України\~у разі\~звільнення працівника\~йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до Закону України «Про відпустки» тривалість щорічної основної відпустки 24 календарні дні. Відповідно до ст. 19 Закону «Про відпустки» право на додаткову відпустку на дітей мають такі категорії працівників: жінка, яка має двох або більше дітей віком до 15 років. Відповідно до ст. 19 Закону «Про відпустки», ст. 73, 182 1 КЗпП, тривалість такої відпустки 10 календарних днів. В судовому засіданні встановлено, що 15.12.2021 року наказом № 11-аг був затверджений графік надання відпусток на 2022 рік, згідно якого для голови правління [PERSON] була передбачена щорічна основна відпустка за 2021-2022 рік 10 календарних дні у квітні 2022 року і додаткова відпустка як працівнику, який має дітей за 2022 рік 10 календарних дні в березні 2022 року (а.с. 37-38 т.1). Згідно журналу обліку відпусток ОСББ «Заболотного 6» [PERSON] перебувала у відпустках в 2021 році 14 календарних дні (щорічна основна) відповідно до наказу від 17.06.2021 року і 10 календарні дні (додаткова соціальна) відповідно до наказу від 01.11.2021 року; в 2022 році 7 календарних дні (щорічна основна) відповідно до наказу від 09.03.2022 року і 10 календарні дні (додаткова соціальна) відповідно до наказу від 09.03.2022 року (а.с. 39-40 т.1). Відповідні накази про відпустки містяться в матеріалах справи (а.с. 41, 42, 43, 44, 49 т. 1). Таким чином, за 2021 рік у [PERSON] невикористана щорічна основна відпустка в кількості 10 календарних днів, за 2022 рік невикористана щорічна основна відпустка 17 календарних днів, за 2023 рік невикористана щорічна основна відпустка 24 календарних дні, всього 51 день. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала про кількість днів невикористаної щорічної основної відпустки 49 календарні дні і надала розрахунок, який не був оспорений відповідачем, згідно якого грошова компенсація за невикористану відпустку становить 16\~193,37 грн. (а.с. 233-236 т. 1). Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (із змінами) обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Отже, середня заробітна плата для виплати компенсації за зазначені вище невикористані відпустки обчислюються виходячи з виплат за фактичний час роботи у 2023 році, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки, починаючи з 01.01.2023 року. При цьому норми Порядку не містять вимог щодо особливого розрахунку для таких працівників, а також врахування при обчисленні середньої заробітної плати повністю відпрацьованих робочих днів протягом зазначеного періоду. Тобто, середня заробітна плата за фактично відпрацьований в 2023 році період обчислюється на загальних умовах, а саме з виплат, нарахованих в місяцях розрахункового періоду з урахуванням положень абз. 3 п. 3 Порядку. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з Посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду та ділиться на кількість календарних днів розрахункового періоду. Судом була отримана інформація з ГУ ДПС у Вінницькій області з електронного кабінету платника податків ОСББ «Заболотного 6» - даних податкового розрахунку сум доходів нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску відносно [PERSON] за період з 25.11.2020 року до 02.02.2024 року (а.с. 177-216 т.1, 223-231 т.1). Враховуючи ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства і те, що свого розрахунку відповідач не надав, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за 49 днів невикористаної відпустки в сумі 16\~193,37 грн. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів (п. 6 ППВСУ від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»). Отже, суми, в розмірі 62\~099,40 грн. і 16\~193,37 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, визначені без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Позов в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги і грошової компенсації за невикористані дні відпусток задоволенню не підлягає. Так, відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, установлена статтею 117 КЗпП України. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (наведена позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц). Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, за положеннями\~ст. 117 КЗпП\~обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. При цьому тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган). Відповідний висновок наводить Верховний Суд у постанові від 27.01.2020 р. у справі\~№ 682/3060/16-ц. В судовому засіданні було встановлено, що вся кадрова документація на момент звільнення [PERSON] і протягом 2024 року перебувала у неї. За актом приймання-передачі документації ОСББ «Заболотного 6» від 13.02.2024 року були передані лише такі кадрові документи: наказ № 1 к-тр від 25.11.2020 року, наказ № 2 від 16.10.2023 року, наказ № 3 від 29.12.2023 року (а.с. 59-60 т.1). Трудова книжка [PERSON] також знаходилась у неї під час перебування в трудових відносинах з ОСББ, на момент її звільнення і після звільнення, і була надана суду для огляду 17.03.2025 року. Сторони дані обставини визнали і додатково повідомили, що і в листопаді 2024 року у володінні позивача [PERSON] залишались табелі обліку робочого часу, накази про надання відпусток, про підвищення посадового окладу, про прийняття на роботу, про внесення змін до штатного розпису, штатні розписи, накази про затвердження графіків відпусток, накази про проведення щорічної інвентаризації, положення про оплату праці, стимулювання праці та соціальні гарантії, положення про облік використаного часу тощо (а.с. 172 т.1). З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що відсутня вина роботодавця у невиплаті [PERSON] компенсації невикористаних відпусток і вихідної допомоги при звільненні. При цьому заробітна плата була виплачена позивачу при звільненні. Враховуючи те, що працівник повинен діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а також враховуючи інтереси роботодавця, відсутність в його діях вини, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку. Позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначила, що тривале порушення її прав, неправомірне звільнення, позбавлення належних виплат призвело до негативних наслідків для її здоров`я. Через стрес, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність із підставами звільнення, відсутність фінансової можливості утримувати себе і дітей, вона зазнала моральних страждань, а через погіршення здоров`я втратила дитину на 12-13 тижні вагітності, тому моральну шкоду оцінила в 50\~000 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини звільнення [PERSON] , причини невнесення відповідних записів в трудову книжку і невиплати компенсації невикористаної відпустки і вихідної допомоги, враховуючи характер правовідносин, глибину фізичних і душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також те, що доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і наслідками у виді патологічного переривання вагітності [PERSON] немає, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що завдана моральна шкода підлягає компенсації на суму 5\~000 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки при зверненні до суду з позовом позивач сплатила судовий збір за одну вимогу немайнового характеру і дві вимоги майнового характеру (по 1 211,20 грн., а всього 3\~633,60 грн.), які були задоволені судом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3\~633,60 грн.

Outcome: approved