Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кегичівського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, яке належало [PERSON] , 1979 року народження, який помер [INFO] , а саме вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що розміщені у філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк»: 1) у ТВБВ №10020/0339 на рахунку [NUMBER] із залишком 2341,04 грн; 2) у ТВБВ №10020/0442 на рахунку [NUMBER] із залишком 39852,11 грн; 3) у ТВБВ №10020/0355 на рахунку [NUMBER] із залишком 0,01 грн, які належали [PERSON] на підставі повідомлення АТ Ощадбанк від 03.09.2024 за №46/12-05/112662/2024/БТ. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Позивач як спадкоємець першої черги, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, має право на спадкове майно у вигляді вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк»: у ТВБВ №10020/0339 на рахунку [NUMBER] із залишком 2341,04 грн; у ТВБВ №10020/0442 на рахунку [NUMBER] із залишком 39852,11 грн; ТВБВ №10020/0355 на рахунку [NUMBER] із залишком 0,01 грн, які належали [PERSON] на підставі повідомлення АТ Ощадбанк від 03.09.2024 за №46/12-05/112662/2024/БТ. Однак позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому спадковим майном, оскільки в межах виконавчого провадження № 47209014 з примусового виконання, виконавчого листа Красноградського районного суду Харківської області № 2-595/09 від 10.07.2009 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , старшим виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області 19.03.2018 року винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] , [INFO] . Крім того, 07.09.2018 старшим виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про арешт на грошові вклади, що містяться на рахунках філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», р/р № [NUMBER] , р/р № [NUMBER] , р/р № [NUMBER] . Постановою Державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 14.01.2021 державним виконавцем в межах виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа. В межах виконавчого провадження № 73688596 з примусового виконання виконавчого листа Красноградського районного суду Харківської області № 2-595/09 від 10.07.2009 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , постановою старшого державного виконавця Кегичівського ВДВС у Красноградському районі Харківської області СМУ МЮ від 05.05.2024 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] . Постановою державного виконавця Кегичівського відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.02.2024 закінчено виконавче провадження № 73688596 в зв`язку зі смертю боржника [PERSON] померлого [INFO] . При закінченні виконавчого провадження ВП № 73688596 та поверненні виконавчого документа стягувачу у ВП № 47209014 державним виконавцем не скасовано арешт майна боржника, що є перешкодою в користуванні належним позивачу на праві власності в порядку спадкування за законом нерухомим майном, яким є вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк». Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 05 березня 2025 року було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Представник позивача, адвокат Орєхова Н.В., у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.09.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Красноградського районного управління юстиції. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28.02.2024 Красноградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Позивач [PERSON] після смерті батька [PERSON] прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину від 16.09.2024 зареєстрованого в реєстрі №2509, бланк серії НТН 290096. Згідно з копією цього свідоцтва спадщиною на яку воно видано є вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що розміщені у філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк»: 1) у ТВБВ №10020/0339 на рахунку [NUMBER] із залишком 2341,04 грн; 2) у ТВБВ №10020/0442 на рахунку [NUMBER] із залишком 39852,11 грн; 3) у ТВБВ №10020/0355 на рахунку [NUMBER] із залишком 0,01 грн, які належали [PERSON] на підставі повідомлення АТ Ощадбанк від 03.09.2024 за №46/12-05/112662/2024/БТ. Відповідно до копій постанов державного виконавця МВ ВС по Кегичівському та Сахновщинському районах ГТУЮ у Харківській області та державного виконавця Кегичівського відділу ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у цих відділах на виконанні перебували виконавчі провадження №47209014 та №73688596 по примусовому виконанню виконавчого листа виданого 10.07.2009 Красноградським районним судом Харківської області у справі №2-595/09, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 30.06.2009 до досягнення дитиною повноліття. Згідно з копій постанов державного виконавця МВ ВС по Кегичівському та Сахновщинському районах ГТУЮ у Харківській області від 19.03.2018 та від 07.09.2018 та від 14.01.2021 у провадженні №47209014 на майно та кошти боржника [PERSON] накладено арешт. Виконавчий документ 14.01.2021 було повернуто стягувачу [PERSON] , у зв`язку з тим, що ліквідне майно зареєстроване на ім`я боржника та на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Станом на 08.09.2020 заборгованість зі сплати аліментів склала 160982,57 грн. Державний виконавець в постанові про повернення виконавчого документу питання щодо зняття арешту з майна та коштів боржника не вирішив. Згідно з копій постанов державного виконавця Кегичівського відділу ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.01.2024, 05.02.2024, 28.02.2024 у провадженні №7368596 на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] було звернуто стягнення, накладено арешт на його грошові кошти. 28.02.2024 виконавче провадження було закінчено у зв`язку зі смертю боржника [PERSON] [INFO] . Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Позивач 04.03.2025 подав заяву до відповідача Кегичівського відділу ДВС у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якій просив скасувати арешт, накладений на майно боржника [PERSON] , а саме на все рухоме та нерухоме майно, на грошові вклади, що містяться на рахунках філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк». Кегичівським відділом ДВС у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції представнику позивача надана відповідь на заяву щодо зняття арешту з майна за вих. №6170 від 11.03.2025, згідно з якою повідомлено, що постанова про звернення стягнення на майно боржника [PERSON] у виконавчому провадженні №47209014 внесена до державних реєстрів про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника. 14.04.2021 виконавчий лист було повернуто стягувачу згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивачу роз`яснено положення ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 та частини 3 статті 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу (ч. 1 ч. 2ст. 1223 ЦК України). Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена статтями 1258, 1261-1255 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013). Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з пунктом 3 частин 1 та 3 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Наслідки закінчення виконавчого провадження визначені статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIII, відповідно до ч. ч. 1,2 якої, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі N 740/3240/18. Закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" є юридичним фактом, наслідком якого має бути зняття арешту з майна боржника. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27.08.76 № 6 (в редакції від 30.06.78 № 5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Для зняття арешту із спадкового майна, спадкоємець має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту (ВС КЦС, справа № 463/3251/22 від 03.05.2023) У судовому засіданні було встановлено, що на кошти та майно спадкодавця [PERSON] постановами державного виконавця у виконавчому провадженні №47209014 від 19.03.2018 та від 07.09.2018 було накладено арешт. Постановою державного виконавця від 14.01.2021 виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" без вирішення питання про зняття накладеного арешту. Відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" в редакції чинній на час повернення виконавчого документу (14.01.2021), а саме п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частин 1, 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Отже, аналізуючи наведені норми Закону чинні на час повернення виконавчого документу, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим. Повернення виконавчого листа з підстав, передбачених ст. 37 Закону не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Арешт з майна підлягав зняттю у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону, тоді як виконавчий лист у цій справі був повернутий з підстав п. 2 ч.1 ст. 37 Закону. Отже, на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника. Разом з тим, наявність нескасованого у виконавчому провадженні №47209014 арешту майна спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , позбавляє позивача як спадкоємця, який прийняв спадщину, в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд, що належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, виконавче провадження за виконавчим листом є закінченим, позивач є тією особою на утримання якої і був виданий виконавчий лист про стягнення з боржника [PERSON] коштів. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритого виконавчого провадження та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та їх задоволення. Про розподіл судових витрат сторонами не заявлено.

Outcome: approved