Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.10.2023 року у справі №554/6258/23 зі [PERSON] , стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину, починаючи з 13 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Октябрським районним судом м. Полтави 14.11.2023 року виданий виконавчий лист №554/6258/23 та пред`явлений стягувачем до примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 24.11.2023 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73417068. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, державним виконавцем, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, в порядку ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанови про накладення арешту на кошти та все рухоме та нерухоме майно боржника, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також внесені відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників. Однак прийняті державним виконавцем заходи, направлені на примусове виконання рішення суду, не дали бажаного результату. З часу прийняття рішення суду відповідач не сплатив жодних коштів в рахунок сплати аліментів, ухиляється від сплати аліментів. Відповідно до довідки №135256 від 18.10.2024 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №554/6258/23 від 14.11.2023 року, з 13 липня 2023 року 30 вересня 2024 року становить 70\~828,74 гривень. З огляду на викладене, вона просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) нараховану на заборгованість по аліментам за період з 13.07.2023 по 01.10.2024 у розмірі 21\~261,13 грн. (двадцять одну тисячу двісті шістдесят одну гривню 13 коп.), а також витрати на правову допомогу у розмірі 3\~000,00 гривень. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи. Позивачка про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив, заяви та клопотання до суду не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.10.2023 року у справі №554/6258/23 зі [PERSON] , стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину, починаючи з 13 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. 14.11.2023 року Октябрським районним судом м. Полтави по справі № 554/6258/23 було видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження №73417068, де боржником є [PERSON] , що підтверджується наданими суду даними з Автоматизованої системи виконавчого провадження та Довідкою ВДВС від 18.07.2024 року №93541. Відповідно до Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом від 18.10.2024 року виданої старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції А.Шаповаленко, розмір заборгованості з аліментів з 13.07.2023 року станом на 01.10.2024 року становить 70\~828,74 гривень. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України. Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правила нарахування пені за заборгованість по сплаті аліментів підтверджені Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц). Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до постанови Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Із наданого позивачкою розрахунку пені вбачається, що сума пені за період з 13 липня 2023 року по 01 жовтня 2024 року становить 21 261,13 грн., такий розмір пені перевірений судом і є арифметично вірним. Згідно ч.1 ст.196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів, в даному випадку сума не перевищує заборгованість по аліментах. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 21 261,13 гривень. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів підлягає задоволенню. Позивачка [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до положень частини 1 ст. 142 ЦПК України,\~судовий збір в сумі 1\~211,20 гривень підлягає стягненню на користь держави з відповідача [PERSON] .. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 28 жовтня 2024 року, копію акту виконаних робіт від 01 листопада 2024 року до вказаного Договору та копію квитанції № 88 від 01 листопада 2024 року на суму 3\~000,00 гривень. Суд вважає, що позивачем доведено суму витрат на правову допомогу, такий розмір витрат є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. На підставі ст.ст.141, 180, 196 СК України,

Outcome: approved