Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі ТОВ «Веллфін») надійшов до Любешівського районного суду Волинської області поштою через систему «Електронний суд» 27 січня 2025 року. Провадження у справі відкрито 30 січня 2025 року, постановлено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи відкладався. Представник позивача Лазепка В.І. заявив клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «Веллфін»та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`являвся, хоча у належний спосіб був сповіщений про час і місце розгляду справи. Ухвалою від 19 березня 2025 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції позивача. Позов умотивовано тим, що 17 лютого 2022 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 1848921. За умовами договору позивач надає відповідачеві грошові кошти в сумі 8000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути позику та сплатити проценти. Позивачем належним чином виконані умови договору. Натомість відповідачем отримані грошові кошти у передбачені строки не повернуті, унаслідок чого станом на 15 січня 2025 року утворилася заборгованість у сумі 24000 гривень, з яких: 8000 гривень основний борг; 16000 гривень відсотки. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. 3. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] 17 лютого 2022 року укладено договір про споживчий кредит № 1848921, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. За умовами договору ТОВ «Веллфін» надало [PERSON] споживчий кредит у розмірі 8000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Строк кредиту за цим договором починається з 17 лютого 2022 року та складає 30 днів. Кредит має бути повернутий до 19 березня 2022 року (пункт 2.3 договору). Відповідно до пункту 2.5.1 договору протягом строку дії кредиту розмір основних процентів складає 1,8 % від суми кредиту, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування; 1,8 % від суми кредиту, щоденно за кожен день користування кредитом, починаючи з другого дня в межах строку кредиту, зазначеного в пункті 2.3 цього договору. У разі якщо споживач не повернув суму кредиту у строк встановлений пункт 2.3 договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 2.5.1 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості за кредитом, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (а.с. 32). Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 1130/01 від 15 січня 2025 позивачем перераховано грошові кошти у сумі 8000 гривень на банківську картку з початковими та кінцевими цифрами [NUMBER] , вказану відповідачем при оформленні заявки на укладення договору (а.с. 50). Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача за договором № 1848921 станом на 16 січня 2025 року становить 24000 гривень, з яких: 8000 гривень тіло кредиту; 16000 гривень заборгованість по відсотках (а.с. 38-49). 5. Норми права, які застосував суд. Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з частиною першою статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин, першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 6. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 сформулювала правовий висновок з приводу аналогічних правовідносин, згідно з яким після спливу визначеного договором строку кредитування у кредитодавця припиняється право нараховувати передбачені договором проценти. Права та інтереси кредитодавця забезпечуються, частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 виснувала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Аналізуючи законодавство, подані позивачем докази, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом у сумі 8000 гривень. Між тим, з наданих представником позивача розрахунків встановлено, що за договором споживчого кредиту позивачем нараховані відсотки за період поза межами строку кредитування. Позивач продовжував нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до статті 625 ЦК відповідачу не нараховувалось. Так, згідно з пункту 2.3 договору строк кредиту починається з 17 лютого 2022 року та складає 30 днів, кредит мав бути повернутий до 19 березня 2022 року. Згідно з пунктом 3.2.1.4 договору споживач має право звернутися до Кредитодавця з питанням пролонгації терміну дії договору. Водночас, позивач не надав суду відомостей про звернення [PERSON] до ТОВ «Веллфін» щодо пролонгації граничного строку повернення кредиту та укладення між сторонами у справі додаткової угоди про зміну договору про споживчий кредит, а тому строк кредитування за вищевказаним договором не змінювався і становить 30 днів. Визначаючи природу процентів визначених у пункті 2.5.2 договору суд враховує: розташування цієї умови в розділі 2 «Предмет договору», а не в розділі 5 «Відповідальність сторін»; кваліфікацію цих процентів у пункті 4.6 Договору як «додаткових процентів»; у розрахунку заборгованості є окремо графа «нараховано %» і «нараховано дод.%». Заявлені до стягнення проценти відображені у графі «нараховані %». Графа про нарахування процентів за частиною другою статті 625 ЦК відсутня. Зазначене дає підстави дійти висновку, що передбачені у пункті 2.5.2 договору проценти не визначені як міра відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язання, а є фактичним продовженням нарахуванням процентів після закінчення строку кредитування. Отже, враховуючи правові позиції Верховного суду та встановлені судом обставини справи, суд не вбачає підстав для нарахування процентів за межами строку кредитування. Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом становить 4320 гривень (8000 х 1,8% х 30). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Веллфін» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 1848921 від 17 лютого 2022 року у розмірі 12320 гривень, яка складається із з суми основного боргу 8000 гривень та процентів за користування кредитом за період з 17 лютого 2022 року по 19 березня 2022 року у сумі 4320 гривень. 7. Питання розподілу судових витрат. ТОВ «Веллфін» при поданні позовної заяви сплатило 2422,4 гривень судового збору. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до статті 141 ЦПК стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (12320/24000 х 2422,40). 8. Висновок суду щодо позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial