Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 12 вересня 2024 року до суду для розгляду надійшла вказана позовна заява [PERSON] за змістом якої вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно вироку суду [PERSON] керував автопоїздом у складі сідлового тягача FRIEGHTLINER 120, державний реєстраційний номер [NUMBER] , у сцепці з напівпричепом SCHWERINER CS-45GV, державний реєстраційний номер [NUMBER] , а [PERSON] керувала автомобілем AUDI A4, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та у зв`язку з порушенням [PERSON] вимог п.п. 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) наслідком якої є спричинення потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Позивач [PERSON] зазначає, що третя особа [PERSON] у момент ДТП керував транспортним засобом, який на праві власності належить відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Ламан Транс-Експрес» (далі - ТОВ «Ламан Транс-Експрес»), із відповідачем перебував у трудових відносинах. У зв`язку із тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Ламан Транс-Експрес» застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПАТ «СК «Євроінс Україна») згідно полісу №АР/5622661 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач [PERSON] звернулась до ПАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, адже внаслідок ДТП пошкоджено належний їй автомобіль. ПАТ «СК «Євроінс Україна» визнало обґрунтованими вимоги позивача [PERSON] і їй було виплачено 29 травня 2024 року страхове відшкодування у розмірі 129000,00 грн. 03 червня 2024 року на замовлення позивача [PERSON] складено висновок №ЕР-45/05-24 і встановлено, що вартість завданого матеріального збитку за пошкоджений автомобіль AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 234738,00 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 691625,99 грн., вартість в пошкодженому стані після ДТП становить 4752,00 грн., вартість автомобіля до моменту ДТП становить 234738,00 грн. Позивач [PERSON] погоджується із тим, що належний їй автомобіль фізично знищений й у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, вважає, що з відповідача ТОВ «Ламан Транс-Експрес» на її користь має бути стягнута різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати по проведенню експертизи, всього 104986,00 грн.: 234738,00 грн. (ринкова вартість до моменту ДТП) - 4752,00 грн. (ринкова вартість пошкодженого автомобіля після ДТП) - 129000,00 грн. (страхове відшкодування) - 4000,00 грн. (витрати з проведення незалежної оцінки автомобіля). Позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду, яка виразилася у тому, що вона нервувала внаслідок ДТП, що сталося з вини [PERSON] , який перебував у трудових відносинах із відповідачем ТОВ «Ламан Транс-Експрес», фактично знищено її автомобіль, втрачено можливість використовувати його у професійному та особистому житті, що призвело до розчарування та відчутті несправедливості, адже під час досудового розслідування та судового слідства відповідач жодного разу навіть не зателефонував, не поцікавився її станом здоров`я, не намагався вирішити питання у досудовому порядку щодо відшкодування шкоди чи врегулювання питання іншим способом. За цих обставин [PERSON] просить суд стягнути з ТОВ «Ламан Транс-Експрес» на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 104986,00 грн., моральну шкоду в розмірі 70000,00 грн. та судові витрати. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 11 вересня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява (а.с. 1-5, 48). 3. 16 вересня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 49). 4. Судові засідання призначалися на: 10 жовтня 2024 року, 04 і 27 листопада 2024 року, 10 грудня 2024 року, 10, 21 і 22 січня 2025 року, 10 і 24 лютого 2025 року, 18 і 27 березня 2025 року. 5. 02 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «Ламан Транс-Експрес» (а.с. 60-67). 6. 10 грудня 2024 року, 24 лютого 2025 року ухвалами суду за клопотаннями ТОВ «Ламан Транс-Експрес» витребувано докази у ПАТ «СК «Євроінс Україна» (а.с. 131, 177-178). 7. 22 січня 2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ «СК «Євроінс Україна» (а.с. 152-153). 8. 10 березня 2025 року до суду від ПАТ «СК «Євроінс Україна» надійшли копії матеріалів страхової справи (а.с. 188-214). 9. 17 березня 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення ТОВ «Ламан Транс-Експрес» (а.с. 215-216). ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 10. У судових засіданнях представник позивача [PERSON] - адвокат Ткач Ю.А. позовні вимоги підтримав та зазначив, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] , який перебував на момент ДТП в трудових відносинах із ТОВ «Ламан Транс-Експрес», що відповідачем не оспорюється, позивач отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, належний їй транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Під час розгляду кримінального провадження цивільний позов [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди не було заявлено, тому позовну заяву й було подано після набрання законної сили вироком суду відносно [PERSON] . Водночас, ще під час розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] на звернення позивача [PERSON] про виплату страхового відшкодування ПАТ «СК «Євроінс Україна» їй відмовляла, мотивуючи свою відмову тим, що немає судового рішення, яким [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП. Лише після набрання вироком суду відносно [PERSON] законної сили ПАТ «СК «Євроінс Україна» розглянуло заяву позивача [PERSON] і виплатило їй страхове відшкодування в сумі 129000,00 грн. Водночас, позивач фактично одразу ж після отримання коштів від страхової компанії звернулась до суб`єкта оціночної діяльності і було проведено оцінку належного їй транспортного засобу, який увесь час перебував у не відремонтованому стані, й встановлено, що вартість відновлювальних робіт перевищує ринкову вартість на момент пошкодження, тому автомобіль є фізично знищеним й різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП має бути стягнута з ТОВ «Ламан Транс-Експрес», як і вартість проведеної експертизи. 11. У судових засіданнях представники відповідача ТОВ «Ламан Транс-Експрес» позовні вимоги [PERSON] визнали частково і за змістом відзиву, письмових та усних пояснень звертають увагу, що висновок №ЕР-45/05-24 від 03 червня 2024 року, на який посилається позивач, складено майже через три роки після ДТП й оцінювач взяв до уваги усі можливі обставини, пошкодження (корозії), які відбувались з транспортним засобом за цей час. Однак, ПАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила страхове відшкодування у сумі 129000,00 грн. не на підставі визнаних вимог позивача [PERSON] , а відповідно до страхового полісу №АР/5622661 та Звіту №104012 про оцінку вартості матеріального збитку від 19 грудня 2021 року, який складено відповідно до вимог чинного законодавства, за змістом якого вартість належного позивачу транспортного засобу до пошкодження внаслідок ДТП становила 147273,07 грн., а його вартість після ДТП складає 7300,56 грн. Тобто, загальна вартість заподіяної шкоди внаслідок ДТП, яка може бути визначена для стягнення з ТОВ «Ламан Транс-Експрес» на користь [PERSON] , складає суму 10972,51 грн.: 147273,07 грн. (ринкова вартість до моменту ДТП) - 7300,56 грн. (ринкова вартість пошкодженого автомобіля після ДТП) - 129000,00 грн. (страхове відшкодування). Просять вважати вірним та доцільним саме звіт від 19 грудня 2021 року, як такий, що проведений за належною методикою, одразу ж після скоєння ДТП, а не той, який проведений на замовлення позивача по спливу трьох років після ДТП. Враховуючи те, що позивач [PERSON] не надала суду доказів, які б підтвердили спричинення їй моральної шкоди, в цій частині в позові просять відмовити. 12. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] та представник ПАТ «СК «Євроінс Україна» до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, власну правову позицію в письмовому вигляді щодо заявлених [PERSON] позовних вимог не висловили. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 13. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів і суд повинен установити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи та вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 14. В силу п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2). У відповідності до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. 15. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі. 16. Загальні положення про відшкодування шкоди визначені главою 82 ЦК України. Як зазначено у ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5). За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 17. У Постанові Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року роз`яснено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (абз. 1 п. 2). Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.) (п. 4). 18. Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (абз. 1 п. 4). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК) (п. 6). 19. Отже, за фактом завдання шкоди виникає деліктне зобов`язання, яке припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. 20. Регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди, натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Якщо потерпілий одержав відшкодування від завдавача шкоди у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. В свою чергу, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди)). Законодавець у ч. 1 ст. 979 ЦК України (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) визначив, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до п. 1.12 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як зазначено у п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 21. Отже, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом. 22. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 23. Аналіз норм ст.ст. 1172, 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (постанова Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13, постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц). 24. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №760/28302/18). 25. Як зазначено у абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2). Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Із положень вказаної норми Закону вбачається, що законодавець не заборонив для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, зокрема, потерпілим залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти. 26. Таким чином, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. 27. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 28. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3). В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 29. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (абз. 1-2 п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9). 30. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 31. 29 січня 2024 року вироком Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/9/22, провадження №1-кп-678-20/24) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілій), та призначено йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 11-18). 32. 16 квітня 2024 року ухвалою Хмельницького апеляційного суду вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року щодо [PERSON] , в частині призначеного покарання, змінено. Призначено [PERSON] покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу, в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. В решті вирок суду залишено без змін (а.с. 39-44). 33. 30 жовтня 2024 року постановою Верховного Суду вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 квітня 2024 року щодо [PERSON] залишено без змін (а.с. 121-125). 34. Із вироку суду від 29 січня 2024 року, який набрав законної сили 16 квітня 2024 року, вбачається, що 08 жовтня 2021 року близько 06 год. 50 хв. водій [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача FRIEGHTLINER 120, державний реєстраційний номер [NUMBER] , у сцепці з напівпричепом SCHWERINER CS-45GV, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі М-30 сполученням Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине, зі сторони м. Вінниця в напрямку до м. Хмельницький, на 326 км 350 м зазначеної вище автодороги, неподалік с. Вербка Хмельницького (бувшого Летичівського) району Хмельницької області, в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, проявив неуважність, в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки та, порушуючи п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, заснув за кермом, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною керованого автомобіля FRIEGHTLINER 120, державний реєстраційний номер [NUMBER] , із задньою частиною нерухомого автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який під керуванням водія [PERSON] , на передньому пасажирському сидінні якого знаходився пасажир [PERSON] , у відповідності із вимогами пп. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху зупинився на червоний сигнал світлофора. Після цього, автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний номер [NUMBER] , будучи у некерованому стані, передньою частиною здійснив зіткнення із задньою частиною зупиненого попереду автомобіля AUDI A4, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , на передньому пасажирському сидінні якого знаходився пасажир [PERSON] , який у некерованому стані зіткнувся із зупиненим на світлофорі попереду причепом автопоїзда у складі сідлового тягача RENAULT MAGNUM, державний реєстраційний номер [NUMBER] , у сцепці із напівпричепом SCHWARZMULLER SAP-335, державний реєстраційний номер [NUMBER] , за кермом якого знаходився водій [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху, водій автомобіля AUDI A4, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, закритого перелому тіла грудини у верхній третині зі зміщенням, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №500 від 22 листопада 2021 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби). Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, порушення яких знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненням потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. 35. 03 жовтня 2008 року видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] згідно якого ТОВ «Ламан Транс-Експрес» є власником вантажного сідлового тягача FRIEGHTLINER 120, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 35-36). 36. 20 серпня 2014 року видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] згідно якого ТОВ «Ламан Транс-Експрес» є власником напівпричепа SCHWERINER CS-45GV, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 35-36). 37. 21 березня 2019 року видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] згідно якого [PERSON] є власником транспортного засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 37). 38. 19 травня 2021 року видано поліс №АР/5622661 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з яким строк його дії: з 00 год. 00 хв. 29 травня 2021 року до 28 травня 2022 року включно, страховиком є ПрАТ «СК «Євроінс Україна», страхувальником є ТОВ «Ламан Транс-Експрес», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130000,00 грн., розмір франшизи - 1000,00 грн., забезпечений транспортний засіб - FRIEGHTLINER 120, номерний знак [NUMBER] (а.с. 34). 39. 07 грудня 2023 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 34). 40. 29 травня 2024 року для [PERSON] від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надійшли кошти в сумі 129000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 19). 41. 01 червня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складено рахунок №46/24 за проведення незалежної оцінки автомобіля AUDI A4, державний номер [NUMBER] , сума - 4000,00 грн. (а.с. 10). 42. 03 червня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складено висновки щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №ЕР-45/05-24 згідно якого на підставі договору від 01 червня 2024 року на замовлення [PERSON] з метою визначення вартості матеріального збитку проведено оцінку колісного транспортного засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , і встановлено, що: 1) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 234738,00 грн.; 2) вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 691625,88 грн.; 3) ринкова вартість легкового автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , до моменту дорожньо-транспортної пригоди, становить 234738,00 грн.; 4) вартість в пошкодженому стані після дорожнього транспортної пригоди автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 4752,00 грн. (а.с. 20-28). 43. 18 вересня 2024 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» листом повідомило ТОВ «Ламан Транс-Експрес», що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5622661 від 19 травня 2021 року (поліс) страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 130000,00 грн., при розмірі безумовної франшизи в 1000,00 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування по транспортному засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , був виконаний наступним чином: 130000,00 грн. - 1000,00 грн. = 129000,00 грн., зокрема, 130000,00 грн. - страхова сума за шкоду, заподіяну майну відповідно до полісу (вартість транспортного засобу до ДТП - 147273,07 грн., а після - 7300,56 грн.), 1000,00 грн. - розмір безумовної франшизи відповідно до полісу. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було замовлено проведення оцінки та складення звіту №104012 про оцінку вартості матеріального збитку від 19 грудня 2021 року, виконаного ФОП [PERSON] , відповідно до якого вартість транспортного засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , до пошкодження внаслідок ДТП становила 147273,07 грн., а вартість транспортного засобу після ДТП складає 7300,56 грн. (а.с. 72-73, 85-86). 44. 10 березня 2025 року до суду з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надійшли матеріали страхової справи №42633 (а.с. 190-214) із якої вбачається наступне. 12 жовтня 2021 року [PERSON] в інтересах дружини [PERSON] подано повідомлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи і вказано, що внаслідок події від 08 жовтня 2021 року у автомобілі ушкоджені всі частини та відновленню транспортний засіб AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , не підлягає. 12 жовтня 2021 року представником ТОВ «Ламан Транс-Експрес» (страхувальником) також подане повідомлення до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за фактом події від 08 жовтня 2021 року та у поясненнях вказано, що водій [PERSON] на автомобілі номерний знак [NUMBER] , не врахувавши дорожні обставини, допустив зіткнення з іншими учасниками дорожнього руху. 01 листопада 2021 року представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у присутності [PERSON] складено акт огляду транспортного засобу в якому відображено опис пошкоджень. 12 листопада 2021 року [PERSON] до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» подала заяву про страхове відшкодування за подією від 08 жовтня 2021 року, винна особа - [PERSON] . 29 листопада 2021 року [PERSON] звернулась із заявою до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про надання їй експертного розрахунку вартості пошкоджень її автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , дійсної ринкової вартості та залишкової вартості. Матеріали страхової справи не містять відомостей, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виконало прохання [PERSON] і направило їй відповідний звіт про оцінку. 19 грудня 2021 року ФОП [PERSON] складено звіт №103012 про оцінку вартості матеріального збитку згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові ( [PERSON] ) транспортного засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП на дату оцінки (01 листопада 2021 року) колісного транспортного засобу складає 147273,07 грн. 19 грудня 2021 року ФОП [PERSON] складено довідку №104012-1 про ймовірну вартість металобрухту - 7300,56 грн., довідку складено щодо колісного транспортного засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] 29 лютого 2024 року представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підготовлено розрахунок №42633/1-1 суми страхового відшкодування згідно якої в результаті страхової події - ДТП, що мала місце 08 жовтня 2021 року, було заподіяно шкоду власнику транспортного засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , розмір страхового відшкодування - 129000,00 грн. 01 березня 2024 року [PERSON] до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» знову подала заяву про страхове відшкодування за подією від 08 жовтня 2021 року, винна особа - [PERSON] 29 травня 2024 року представниками ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складено страховий акт №42633/1-1/2024 згідно якого страхувальник - ТОВ «Ламан Транс-Експрес», забезпечений транспортний засіб - FRIEGHTLINER 120, реєстраційний номер [NUMBER] , дата настання страхової події - 08 жовтня 2021 року, потерпіла особа - [PERSON] . За результатами розгляду документів визнано факт страхової події і визначено розмір страхового відшкодування для потерпілої особи [PERSON] - 129000,00 грн. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД а) щодо відшкодування матеріальної шкоди 45. 08 жовтня 2021 року внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] , який перебував у трудових відносинах із відповідачем ТОВ «Ламан Транс-Експрес», що визнається відповідачем, під час керування забезпеченим згідно поліса №АР/5622661 від 19 травня 2021 року транспортним засобом FRIEGHTLINER 120, реєстраційний номер [NUMBER] , належним відповідачу, сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що встановлено вироком суду від 29 січня 2024 року, який набрав законної сили 16 квітня 2024 року, а належному позивачу [PERSON] транспортному засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , спричинено механічні пошкодження. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» визнала подію ДТП страховим випадком й 29 травня 2024 року сплатила для [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 129000,00 грн. 46. Під час розгляду справи представник позивача зазначив, що із страхової справи, яка надана ПрАТ «СК «Євроінс Україна», дійсно випливає, що 01 листопада 2021 року за участю позивача [PERSON] було проведено огляд належного їй транспортного засобу, однак про складення звіту №104012 від 19 грудня 2021 року позивачу не було відомо, їй такий звіт не направлявся, однак із цим звітом вони не погоджуються. Фактично із позиції представника позивача у судовому засіданні випливає, що [PERSON] неодноразово усно зверталась до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з метою отримання страхового відшкодування, однак їй також усно відмовляли у цьому, оскільки не було остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, яким би була встановлена вина [PERSON] у ДТП, яке сталось 08 жовтня 2021 року. 47. Суд погоджується із представником позивача, що для [PERSON] було ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплачено фактично максимальну суму страхового відшкодування згідно поліса №АР/5622661 від 19 травня 2021 року (за мінусом франшизи у сумі 1000,00 грн.). 48. Отримавши лише 29 травня 2024 року страхове відшкодування позивач [PERSON] , як слідує з позиції її представника, не знаючи про звіт №104012 від 19 грудня 2021 року, в найкоротший строк звернулась до незалежного суб`єкта оціночної діяльності з метою оцінки вартості завданого їй матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , і вже 03 червня 2024 року було складено відповідний висновок. 49. [PERSON] погодилась із тим, що належний їй автомобіль фізично знищений, адже вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження. 50. Хоча у звіті №104012 від 19 грудня 2021 року й вказано, що замовником оцінки є ТОВ «Едак», однак у листі від 18 вересня 2024 року до ТОВ «Ламан Транс-Експрес» ПрАТ «СК «Євроінс Україна» визнає, що фактичним замовником оцінки є страхова компанія. 51. Враховуючи положення п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що [PERSON] своїм правом звернутися до експерта для визначення розміру збитків скористалась, адже, як повідомив її представник, розмір шкоди згідно звіту №104012 від 19 грудня 2021 року, про який їм навіть не було відомо, є заниженим і такий не відповідає реальному розміру спричинених механічних пошкоджень належному позивачу авто. Фактично позивач [PERSON] , не знаючи про звіт №104012 від 19 грудня 2021 року, не мала можливості одразу ж після його складення звернутись до іншого оцінювача для проведення незалежної експертизи. 52. Для розрахунку розміру відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу необхідні дві змінні - вартість автомобіля до ДТП та після ДТП. Із позиції позивача і відповідача випливає, що фактично спір між ними виник з приводу оцінки шкоди і конкуренції наданих позивачем та третьою особою (страховою компанією) звіту і висновку про оцінку транспортного засобу позивача, які складені у різний час - у 2021 і 2024 році. При цьому, у звіті і висновку зазначена різна ринкова вартість автомобіля до та після ДТП. Водночас, ні позивач, ні відповідач не заявляли перед судом клопотання про проведення відповідної експертизи, спираючись кожен на той звіт / висновок, який відповідає їх інтересам. 53. Суд, оцінюючи зміст обох документів - звіту №104012 від 19 грудня 2021 року, який складений фактично на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна», та висновку №ЕР-45/05-24 від 03 червня 2024 року, приймає за основу наданий позивачем документ, який більш повно надає відомості як про ринкову вартість до ДТП належного позивачу [PERSON] транспортного засобу, так і надає відомості про можливість його відновлювального ремонту. При цьому, звіт №104012 від 19 грудня 2021 року складено не тією особою, яка особисто оглядала транспортний засіб, на відміну від висновку ЕР-45/05-24 від 03 червня 2024 року. У висновку також містяться детальні відомості про ремонтну калькуляцію. 54. Таким чином, на момент вчинення ДТП водій [PERSON] , який перебував у трудових відносинах із ТОВ «Ламан Транс-Експрес» (дана обставина визнається учасниками справи, однак підтверджуючих дану обставину документів суду не надано), й вину якого у вчиненні ДТП встановлено вироком суду, який набрав законної сили, на відповідній правовій підставі керував належним вказаному товариству транспортним засобом, тому на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України ТОВ «Ламан Транс-Експрес», як роботодавець працівника [PERSON] , є особою, відповідальною за відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу [PERSON] в результаті ДТП, яке мало місце 08 жовтня 2021 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля FRIEGHTLINER 120, реєстраційний номер [NUMBER] , ТОВ «Ламан Транс-Експрес» була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», проте розмір завданої позивачу [PERSON] шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна», тому суд вважає, що з відповідача ТОВ «Ламан Транс-Експрес» на користь [PERSON] має бути стягнута різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати по проведенню експертизи, всього на суму 104986,00 грн.: 234738,00 грн. (ринкова вартість до моменту ДТП) - 4752,00 грн. (ринкова вартість пошкодженого автомобіля після ДТП) - 129000,00 грн. (страхове відшкодування) - 4000,00 грн. (витрати з проведення незалежної оцінки автомобіля). б) щодо відшкодування моральної шкоди 55. Аналіз сукупності всіх обставин даної справи свідчить про те, що позивачу [PERSON] дійсно спричинена моральна шкода, оскільки внаслідок зіткнення багатотонного автомобіля із автомобілем, який був позаду неї і який у некерованому стані зіткнувся із належним їй автомобілем, а її транспортний засіб у некерованому стані зіткнувся із багатотонним автомобілем, який був попереду, й внаслідок ДТП вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, в момент ДТП відчула страх та переживання за власне життя і здоров`я, в результаті пошкодження автомобіля, який фактично знищено, отримала сильний стрес, адже цим транспортним засобом вже не може користуватись у професійному та особистому житті. За цих обставин ТОВ «Ламан Транс-Експрес», як роботодавець працівника [PERSON] , на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України є особою, відповідальною за відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] в результаті ДТП, яке мало місце 08 жовтня 2021 року. Страхове відшкодування фактично у максимальному розмірі позивач [PERSON] отримала лише 29 травня 2024 року, однак цих коштів не вистачить для повного відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, тому вона змушена захищати свої права у суді, звернувшись до ТОВ «Ламан Транс-Експрес», як роботодавця водія [PERSON] , з позовом. 56. Незважаючи на те, що [PERSON] внаслідок ДТП отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, лікувалася (випливає зі змісту вироку суду від 29 січня 2024 року), від цього у її житті дійсно відбулись вимушені негативні зміни, порушено звичайний ритм її життя, вона втратила душевний спокій і позбавлена можливості користуватися власним транспортним засобом, наслідки чого відчуває й донині, суд все ж вважає заявлену вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 70000,00 грн. завищеною, адже розмір відшкодування має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Враховуючи характер, тривалість та глибину заподіяних позивачу моральних страждань, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 40000,00 грн. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 57. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, однак частково із вказаних у мотивувальній частині рішення суду підстав.

Outcome: partial