Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки і піклування Вараська міська військова адміністрація Вараського району Рівненської області, в якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2024 справу передано за підсудністю для розгляду Ленінським районним судом м. Дніпропетровська. В обґрунтування позову позивач вказала, що 08.11.2013 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 645. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Відповідач не приймав участі в житті та вихованні дитини, не сплачував аліменти, у зв`язку з чим позивачка зверталась до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі № 263/11626/18 від 16.09.2019 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина. Від початку війни в Україні відповідач взагалі не утримує сина, заборгованість зі сплати аліментів станом на червень 2024 року становила 41 709,00 грн, не підтримує відносин з дитиною, не спілкується з ним, не цікавиться життям та здоров`ям, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався. В судові засідання Ленінського районного суду м. Дніпропетровська жодного разу не з`явився. Повідомлявся про розгляд справи у відповідності зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомляв, будь-яких заяв чи клопотань по справі не заявляв. 10.02.2025 на адресу суду надійшов Висновок органу опіки та піклування № 26 від 29.01.2025. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2025 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, а позивач не проти винесення заочного рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Третя особа направила клопотання про розгляд справи 27.03.2025 без участі представника органу опіки та піклування. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та надані сторонами докази, суд виходить з такого. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.05.2014, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29.02.2016 у справі № 263/689/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. 14.11.2019 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 14.11.2019, у зв`язку з чим нею було змінено прізвище на « [PERSON] ». Відповідач не приймав участі в житті та вихованні дитини, не сплачував аліменти, у зв`язку з чим позивачка зверталась до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі № 263/11626/18 від 16.09.2019 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.06.2024 № ВП [NUMBER] станом на травень 2024 року заборгованість складає 41 709,00 грн. З Акту обстеження умов проживання від 24.10.2024 встановлено, що дитина - [PERSON] проживає в родині з матір`ю - [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] та братом - [PERSON] , [INFO] . Для дитини створені належні умови для виховання та навчання. Його забезпечено спальним та навчальним місцем, іграшками, одягом, взуттям, продуктами харчування відповідно до віку та потреб. Дитина відвідує додаткові заняття з англійської мови. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав №26, складеного 29.01.2025 Органом опіки та піклування - служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради, вказаний орган вважає, що [PERSON] , [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, що передбачено ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства". Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи, можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При ухваленні рішення, суд враховує положення ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, де зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд доходить висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved