Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

До Бориславського міського суду Львівської області звернулося ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (далі по тексту ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП») з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, просять суд стягнути з відповідача 55\~927,88 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в сумі 3028 грн. Позов мотивований тим, що 10.02.2021 між ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір страхування транспортного засобу (КАСКО) №07/107-74-005179/21, яким забезпечено т.з. «NISSAN QASHQAI» д.н.з. [NUMBER] . 22.12.2021р. о 19-30 год. в м. Бориславі по вул. Коваліва, 41 [PERSON] керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. [NUMBER] , виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з NISSAN QASHQAI д.н.з. [NUMBER] . Після чого залишив місце ДТП, яке мало місце в м. Бориславі по вул. Коваліва,41, до якої він був причетний. Внаслідок ДТП з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого як водія т.з. не була застрахована на дату ДТП, було пошкоджено т.з. «NISSAN QASHQAI». Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 09.05.2022р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.ст.122-4,124 КУпАП. Виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, вони виплатили суму страхового відшкодування у розмірі 55\~927,88 грн. [PERSON] , яку просять стягнути з відповідача, а також суму судового збору в розмірі 3028 грн. Відповідач у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подавав. Ухвала суду про відкриття провадження разом з позовом та доданими до позову документами направлялася відповідачу, однак останній їх не отримав з невідомих суду підстав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.02.2021 між ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір страхування транспортного засобу (КАСКО) №07/107-74-005179/21, яким забезпечено т.з. «NISSAN QASHQAI» д.н.з. [NUMBER] (а.с.5-11). Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 09 травня 2022 по справі №438/1999/21, яка набрала законної сили 20.05.2022 року, встановлено, що 22.12.2021р. о 19-30 год. в м. Бориславі по вул. Коваліва, 41 [PERSON] керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. [NUMBER] , виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з NISSAN QASHQAI д.н.з. [NUMBER] , місце ДТП залишив, чим вчинив правопорушення, передбачені ст.122-4, ст.124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4 та ст.124 КУпАП відносно [PERSON] , [INFO] , закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.18-21). Відповідно до вимог ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки страхове відшкодування відповідачем у добровільному порядку відшкодовано не було, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. З матеріалів справи вбачається, що постановою Бориславського міського суду Львівської області від 09 травня 2022 по справі №438/1999/21 не встановлено вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП. Разом з тим, в постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №645/6088/18 зазначено, що у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах:\~від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі \~\~\~\~№ 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від \~07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі №\~№ 686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від \~29 квітня 2020 року в справі\~№ 686/4557/18). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що не притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором добровільного страхування страхового відшкодування страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, зокрема, й до страхувальника за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 910/2603/17 від 04.07.2018 висловила правову позицію, згідно з якою перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. У постанові Верховного Суду у справі № 910/171/17 від 02.10.2018 відображено правову позицію, згідно з якою на підставі вищевказаних правових норм до страховика потерпілого переходить право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні норми п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи. Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Норма частини 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт. ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» розраховано суму страхового відшкодування по даній страховій справі на підставі ремонтної калькуляції наданої ТОВ «Галавтосвіт» та ТзОВ «Арія Моторс», на підставі рахунку №14593 від 28.12.2021, яка становить 55\~927,88 грн. (а.с.30). Згідно платіжної інструкції №3Р000264 від 04.01.2022 ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» перерахувало на рахунок ТОВ «Галавтосвіт» 43397 грн. (а.с.34). Згідно платіжної інструкції №3Р000238 від 04.01.2022 ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» перерахувало на рахунок ТзОВ «Арія Моторс» 12530,88 грн. (а.с.35). Таким чином, загальна сума витрат на ремонт автомобілю становить 55\~927,88 грн., яка була повністю перерахована позивачем на рахунки ТОВ «Галавтосвіт» та ТзОВ «Арія Моторс», які проводили ремонтні роботи пошкодженого автомобілю. Враховуючи всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved