Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

20.10.2023 до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 07.06.2018 між АТ «АЛЬФА-БАНК» і [PERSON] , в сумі 54167,45 гривень, а також судовий збір. Позов обґрунтований тим, що 07.06.2018 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії лімітом 200000 грн. Процентна ставка 26% річних. Обов`язковий мінімальний платіж 5% від загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. AT «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідачки, а відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором AT «АЛЬФА-БАНК» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги за вищевказаним кредитним договором було відступлене на користь позивача. Відповідач порушила умови кредитного договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з неї заборгованості за договором. 14.06.2024 відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому просила поновити їй строк на його подання та, врахувавши надані пояснення, відмовити у задоволенні позову. Посилалась на те, що з позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається, що між сторонами було укладено оферту на укладення угоди про надання кредиту, відповідно до якої у позивача виникло зобов`язання на надання відповідачу кредиту. Вбачається, що оферта на укладення угоди про надання кредиту замінюється поняттям «кредитний договір», хоча за своїм змістом є лише пропозицією однієї із сторін про намір укласти договір з другою стороною, після чого таку пропозицію необхідно прийняти (акцептувати). З оферти та інших матеріалів справи неможливо встановити волевиявлення відповідача на надання оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501423365, оскільки оферта не містить його засвідчення ні шляхом електронного підпису, ні шляхом підпису від руки. Крім того, жодними належними та допустимими доказами не підтверджується надання банком грошових коштів кредиту позичальнику. Наданий розрахунок не є первинним документом, що підтверджує будь-які фінансові правовідносини. Вважає, що банк при укладенні договору не дотримався вимог закону про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які він вважав узгодженими, тому відсутні правові підстави для стягнення спірної заборгованості. Зазначила, що умови договору оферти вона не погоджувала та не підписувала. На підтвердження факту переходу прав вимоги не надано реєстру боржників та акту приймання-передачі прав вимоги, а також матеріали справи не містять доказів сплати позивачем, як новим кредитором, коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги та їх зарахування. Тому не доведено, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором. Посилалась на те, що роздрукований розрахунок заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків тощо. Позовна заява також не містить розшифрування вказаної суми заборгованості, зокрема, суми тіла кредиту, процентів та комісії. Вважає, що позивач не довів перерахування їй тіла кредиту, розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, перехід до позивача права вимоги за кредитною угодою, а тому в позові необхідно відмовити (а.с. 43-51). 28.06.2024 представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. На обґрунтування своїх заперечень проти відзиву пояснив, що виписка по рахунку клієнта підтверджує факт видачі коштів клієнту, оскільки є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а тому є належним доказом наявності заборгованості у позичальника. Власного розрахунку заборгованості відповідач не надала. З наявних в матеріалах справи виписок вбачається, що відповідач виконувала платежі за кредитним договором, що свідчить про правомірність цього правочину. На спростування заперечень відповідача та підтвердження переходу права вимоги до позивача надав копію витяг з Додатку 1-1 до договору факторингу, копію акту приймання-передачі реєстру боржників, копію платіжного доручення та повідомив про неможливість надання повного тексту Додатку 1-1 до договору факторингу, оскільки він містить інформацію щодо інших боржників (а.с. 55-56). Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності (а.с.\~68, 75, 86). Відповідач просила розглянути справу за її відсутності. Позов визнала частково. Підтвердила, що дійсно відкривала картковий рахунок в АТ «АЛЬФА-БАНК», користувалася ним деякий час, вчасно сплачувала всі необхідні суми. Але після закінчення терміну дії картки нову не отримувала і не користувалась нею, тому вважає всі нарахування після закінчення строку дії картки неправомірними. Думала, що борг перед банком нею був сплачений повністю. Зазначила, що вона не була проінформована про необхідність сплати нею ще якихось додаткових нарахувань, крім відсотків, в тому числі комісії розрахунково-касового обслуговування. Також не була проінформована про збільшення кредитної лінії з 20000 до 50000 грн, оскільки 20000 кредитного ліміту вона погасила, не знаючи, що його збільшили до 50000 тис., банк знімав кошти, відсотки та інші платежі з тих коштів, які вона не брала. Пояснила, що про борг дізналася саме від суду та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», з яким ніяких документів і договорів не підписувала (а.с. 106). Відповідно до ч.\~1 ст.\~13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно з ч.\~1 ст.\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 07 червня 2018 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до підписаної відповідачем оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії [PERSON] пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід'ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, на наступних умовах: пропонує Банку відкрити їй рахунок у гривні та випустити міжнародну платіжну карту; тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - «Максимум готівка»; мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії встановити у розмірі 200000 грн; процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та операцій зняття коштів готівкою встановити 26% річних; тип процентної ставки фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Платежі за повернення кредиту запропонувала здійснювати відповідно до договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості навести в Тарифах, які є невід'ємною частиною договору. Також запропонувала банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору. Підписанням цієї оферти позичальник беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлена у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами ЗУ «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. Всі відносини між відповідачем та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані угодою, запропоновано позичальником врегулювати договором, діюча редакція якого розміщена за електронною адресою www.alfabank.ua (а.с. 6, 7). Своїм підписом відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування, визначеними в Оферті, та отримала Акцепт пропозиції 07.06.2018. Матеріалами справи також підтверджується, що того ж дня [PERSON] підписала анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», а також паспорт споживчого кредиту, відомості за яким є аналогічним оферті на укладання угоди про надання кредиту та в якому, крім іншого, встановлено строк кредитування 12 міс., розрахунковий період, який дорівнює одному місяцю, зазначено, що платежі за додаткові та супутні послуги кредитування, обов'язкові для укладення договору, відображені в Тарифах на видачу та обслуговування картки « [INFO] »/ «Максимум готівка» для фізичних осіб (а.с. 6 зворот, 7 зворот, 91). Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 07.06.2018 по 20.12.2021, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитною карткою, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованості, з якої вбачається, що відповідач здійснювала зняття грошових коштів, зокрема, 18.06.2018 - зняття готівки в банкоматі у розмірі 1000 грн, погашення заборгованості, що свідчить про отримання відповідачем кредитної картки, яка діяла на той час, та користування нею, що підтверджує факт укладення кредитного договору, що не заперечувався відповідачем (а.с. 13-15). Банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, відповідач покладені на неї зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20.12.2021 становить 54167,45 гривень, що складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 47492,96 гривні; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 5712,75 гривень, заборгованості за овердрафтом (несанкціонована заборгованість) 961,74 гривня. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 16-25, 84, 92). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та видана кредитна картка № [NUMBER] з кредитним лімітом 20000 грн, розмір якого в подальшому неодноразово змінювався в межах ліміту кредитної лінії. Заява про\~розірвання кредитного\~договору від\~відповідача до\~банку не\~надходила,\~відповідач користувалася\~кредитними коштами,\~здійснювала погашення\~заборгованості,\~останній раз\~це відбулося\~08.10.2020\~(поповнення\~картки на\~600\~грн),\~що підтверджується\~розрахунком заборгованості\~та випискоюпо картковому рахунку. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що між АТ «Альфа\~Банк» та\~ [PERSON] \~шляхом акцептування\~банком пропозиції\~клієнта (оферти)було укладено в письмовій формі кредитний договір. При цьому відповідачем не заперечувалось факту підписання наявних в матеріалах справи оферти, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції та паспорту споживчого кредиту. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач\~фактично отримала\~кредит та\~користувалася кредитними\~коштами,\~що останньою\~визнавалось,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги щодо\~стягнення з\~відповідача на\~користь банку\~заборгованості за\~простроченим тілом\~кредиту в\~розмірі 47492,96\~грн та заборгованості за овердрафтом в розмірі 961,74 грн підлягає задоволенню. Разом з тим, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за користування кредитом, строк кредитування 12 міс. з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, про що зазначено в паспорті споживчого кредиту. Разом з тим, відповідачу було відкрито поточний рахунок та випущено платіжну карту (кредитну картку) зі строком дії 3 (три) роки з моменту випуску. Тобто, видана відповідачу кредитна картка діяла з 07.06.2018 до 06.06.2021 включно. Вочевидь, що строк кредитування становив більше 12 міс., тобто пролонгувався, оскільки з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що останній раз відповідач користувалась карткою 08.10.2020, коли поповнила картку на 600 грн, але він не міг бути більший ніж строк дії картки. Позивач заперечувала отримання будь-якої іншої перевипущеної картки та користування нею. Протилежного позивачем не доведено, як і не доведено взагалі її перевипуск на новий строк. До того ж, з розрахунку заборгованості та виписи по рахунку не вбачається здійснення відповідачем операцій по картці після закінчення строку її дії (останній раз внесла кошти 08.10.2020). Відтак, у межах строку кредитування до 06.06.2021 включно відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 07.06.2018 відсотки за користування кредитом нараховувалися по 20.12.2021, тобто поза межами строку кредитування. При цьому, проценти підлягають стягненню в межах строку кредитування, тобто нараховані до 06.06.2021, сума яких відповідно до розрахунку заборгованості становить 2265,48 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 4 за умовами якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору. Згідно з п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку № 2 до цього договору. Відповідно до п. 4.2 договору факторингу ціна права вимоги за цим договором становить 12878944 грн. Фактор зобов'язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити Клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12878944 грн, шляхом перерахування на рахунок Клієнта № [NUMBER] відкритого в АТ «Альфа-Банк», в дату підписання договору (а.с. 8-12). Представником позивача долучено до матеріалів справи копію акту приймання-передачі реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до договору факторингу № 4, за яким у відповідності та на виконання договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021року Клієнт передав, а Фактор отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку № 1-1 до договору, та копію платіжного доручення № 34291 від 20 грудня 2021 року на суму 12878944 грн (призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу №\~4 від 20 грудня 2021 року) (а.с. 57, 58). Згідно з витягом з додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» від 20 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 07.06.2018 у сумі 54167,45\~грн, з яких: 48454,70 грн сума за основною заборгованістю в валюті договору на дату укладення договору, 5712,75 грн сума заборгованості в валюті договору (проценти за кредитом) на дату укладення договору (а.с. 5, 59-61). Згідно із ч.\~1 ст.\~516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором. Доказів повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, як первісному кредитору, так і позивачу, матеріали справи не містять. Відповідач заперечувала правомірність стягнення з неї додаткових нарахувань, крім відсотків, в тому числі комісії розрахунково-касового обслуговування. Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов'язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором позивачем надано виписку по рахунку відповідача (а.с. 13-29) та детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 30,75-84), відповідно до яких станом на 20.12.2021 позичальник мав заборгованість у розмірі 54167,45 грн. З розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається що протягом розрахункового періоду з 07.07.2018 по 20.12.2021 банком нараховувалась та стягувалась комісія РКО у загальному розмірі 31442,03 грн. Проте, положення оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 07.06.2018, паспорту споживчого кредиту не містять умов кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування комісії РКО. Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії РКО позивачем не надано. Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 можливе стягнення лише тих сум, які обумовлювалися договором. Суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що такими умовами є лише ті, які доведені до відома позичальника шляхом його особистого ознайомлення, яке підтверджено підписом особи. Інші документи, які регламентують виниклі між сторонами правовідносини, у тому числі, Тарифи Банку, Умови та Правила надання кредитних послуг, які не підписані позичальником, не доводять його обізнаності про викладену в цих документах інформацію. При цьому, матеріали справи не містять Тарифів та діючої редакції Договору, тому неможливо встановити чи вони були підписані відповідачем, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати комісії РКО у відповідному розмірі і порядку нарахування. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату комісії РКО. Тим більш, відповідач заперечувала обізнаність щодо такого нарахування. Таким чином, суд вважає, що сплачені відповідачем кошти у загальному розмірі 35027\~грн безпідставно було спрямовано першим кредитором на погашення комісії РКО. З огляду на наведене, враховуючи черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16050,93 грн (47492,96-31442,03). При цьому суд враховує, що стороною відповідача не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не подано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту, та спростовують правильність наданого товариством розрахунку заборгованості. Щодо сплати відповідачем овердрафту суд зазначає, що під овердрафтом розуміється утворення заборгованості за кредитом за рахунок коштів, виданих понад встановлений ліміт. Сума простроченого тіла кредиту та овердрафту узгоджується із сумою основної заборгованості за договором, яка визначена у додатку 1-1 до договору факторингу від 20.12.2021, отже позивачем суми овердрафту, сплачені відповідачем зараховані до суми на погашення тіла кредиту. Посилання сторони відповідача про те, що АТ «Альфа-Банк» безпідставно в односторонньому порядку збільшено кредитний ліміт до 50000 грн суд відхиляє, оскільки відповідно до п. 3.1 оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії [PERSON] запропонувала встановити їй ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200000 грн і така пропозиціє прийнята АТ «Альфа-Банк». Тим більш, з наданої виписки по рахунку не вбачається про збільшення кредитного ліміту до 50000 грн протягом розрахункового періоду. Таким чином, суд приходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача: oзаборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 16050,93 гривень, oзаборгованості по відсоткам за користування кредитом 2265,48 гривень, oзаборгованості за овердрафтом (несанкціонована заборгованість) 961,74 гривня. Отже, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 19278,15 гривень. Внаслідок часткового задоволення позову витрати зі сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково та позовні вимоги банку задоволено на 35.59%, судовий збір за подачу позову в розмірі 955,24 грн (35,59% від 2684 грн) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial