Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 41001 грн 25 коп за Договором № 323547-КС-001 про надання кредиту від 15 червня 2021 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ "БІІЗНЕС ПОЗИКА". В обгрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач вказав, що 15.06.2021 р між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] був укладений Договір № 323547-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.1 Договору ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 16000,00 грн шляхом їх переказу у безготівковій формі на поточний (картковий) рахунок [NUMBER] на засадах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА". Кредит надано на 24 тижні. Процентна ставка в день 0,86403158, є фіксованою. Комісія за надання кредиту 2400,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту 16000,00 грн. Термін дії Договору - до 01.12.2021 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 35160,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3576,97%. [PERSON] підписав Договір одноразовим ідентифікатором G-4237, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер позичальника +380673128220. Потім Договір був підписаний кваліфікованим електронним підписом кредитодавця ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА". Відповідач свого зобов`язання за Кредитним договором не виконав, заборгованість не погасив. Розмір заборгованості [PERSON] за Договором № 323547-КС-001 про надання кредиту від 15.06.2021 р становить 41001,25 грн, зокрема: 15237,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 23364,25 грн - сума прострочених платежів по процентах та 2400,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Тому позивач у позовній заяві просить стягнути з [PERSON] в користь ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за Договором № 323547-КС-001 про надання кредиту від 15.06.2021 р в розмірі 41001,25 грн, яка складається з: 15237,00 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 23364,25 грн - суми прострочених платежів по процентах та 2400,00 грн - суми прострочених платежів за комісією. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 цивільна справа № 682/382/25 передана на розгляд судді Зеленській В.І. (а.с.51). Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.02.2025 відкрите провадження у справі № 682/382/25 і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін як малозначна. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження без участі сторін, відзив на позов не подав. Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 3-6, ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. \~ \~ \~ \~З метою отримання кредиту 15 червня 2021 року [PERSON] підписав письмову пропозицію ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (оферту) укласти Договір № 323547-КС-001 про надання кредиту, в якій вказані істотні умови кредитування, а також підписав прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору № 323547-КС-001 про надання кредиту на умовах, викладених в оферті (а.с.21, 22). \~ \~ \~ \~Наведене стверджується також Анкетою клієнта (витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com/) від 09.02.2025 р, сформованою ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (а.с. 20). 15 червня 2021 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладений Договір № 323547-КС-001 про надання кредиту шляхом його підписання відповідачем електронним підписом з використанням наданого ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" одноразового ідентифікатора G-4237. [PERSON] також вказав свої паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер (а.с.23). Кредитний договір укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 16000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА". Тип кредиту: кредит. Строк кредиту: 24 тижні. Процентна ставка в день фіксована і становить 0,86403158%. Комісія за надання кредиту - 2400,00 грн. Термін дії Договору - до 01.12.2021 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 35160,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3576,97% (п.1). Протягом строку користування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з Графіком плтежів (п.2). Вказане також стверджується Паспортом споживчого кредиту (інформація, обов`язкова для ознайомлення позичальником) (а.с.24-25). Отже, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, денну процентну ставку, порядок повернення кредиту (а.с.23), що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Вищевикладене узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц. З інформації наданої АТ "ПРИВАТБАНК" від 23.01.2025 № 20.1.0.0.0/7-250116/896-БТ вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а.с.62). З виписки з карткового рахунку, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] виданої [PERSON] , за період з 16.06.2021 року по 01.12.2021 року вбачається, що 16.06.2021 р на картку [NUMBER] було здійснено зарахування коштів в сумі 16000,00 грн (а.с.63-64). ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 16000,00 грн, що стверджується платіжним дорученням № 29134 від 16 червня 2021 р, з якого вбачається, що 16.06.2021 р відбулось перерахування коштів в сумі 16000,00 грн [PERSON] за Кредитним договором № 323547-КС-001 від 15.06.2021 р (а.с.27). Натомість, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором № 323547-КС-001 від 15.06.2021 р належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. З розрахунку заборгованості за кредитом та довідки про стан заборгованості [PERSON] за Договором № 323547-КС-001 про надання кредиту від 15.06.2021 року (а.с.28-35, 36) вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за вказаним Договором складає 41001,25 грн з яких: заборгованість за кредитом - 15237 грн, заборгованість по відсотках - 23364,25 грн та заборгованість по комісії 2400 грн. Відповідач [PERSON] розмір заборгованості не спростував. Щодо стягнення з відповідача комісії, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. З урахуванням викладеного, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Враховуючи наведене, умови щодо обов`язку відповідача щодо сплати комісії за надання кредиту є нікчемними, а сума комісії підлягає списанню. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за видачу кредиту в розмірі 2400,00 грн задоволенню не підлягають. Позовна заява ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" подана через систему "Електронний суд", тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 2422,40 грн із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, що становить 2280 грн 60 коп.

Outcome: partial