Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачем, який зареєстрований 02 березня 2002 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №26. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.03.2002 року між ним і відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю. Підставою для розірвання шлюбу зазначає діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призводить до сварок, відсутність взаєморозуміння і небажання вирішувати сімейні проблеми, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені, почуття поваги та любові втрачені, вони проживають окремо, тобто шлюб розпався остаточно і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про майно немає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідачки надійшла до суду заява про визнання позовних вимог і розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02 березня 2002 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №26. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 02.03.2002 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області). За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що почуття поваги та любові між сторонами втрачені, сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, тобто сім`я існує формально і фактично розпалась, що суперечить інтересам сторін. Дитина проживає і залишиться проживати з відповідачкою, спору про майно немає. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає, відповідач позов визнала. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про зміну прізвища після розірвання шлюбу відповідачка не заявляла. На підставі викладеного і

Outcome: approved