Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва у серпні 2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «К9», Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.08.2024 року визначено головуючого суддю Левицьку Т.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису № 1517 від 23.11.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною про стягнення із [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «К9» заборгованості за кредитним договором № 1691939 від 17.03.2021 року, укладеним з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Як зазначено у виконавчому написі, на підставі договору відступлення прав вимоги до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «К9» перейшло право вимоги за кредитними договорами № 1-01102021 від 12.10.2021 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.10.2021 року по 03.11.2021 року в розмірі 13 498 гривень, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 4 100 гривень, простроченою заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9 348 гривень, за вчинення нотаріального напису нотаріусом стягнуто плати в розмірі 50,00 гривень. Вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням законодавства України. Під час ознайомлення нею 25.07.2024 року з виконавчим провадженням № [NUMBER] було виявлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» до матеріалів виконавчого провадження була надана незасвідчена копія кредитного договору № 1691939 від 17.03.2021 року. В кредитному договорі вказується хибна інформація про те, що начебто [PERSON] 17.03.2021 року надано кредит у розмірі 4 100 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.90 %в день до 16.04.2021 року. Проте вказує, що дана інформація не відповідає дійсності, оскільки не існує жодного документа, який підтверджував би вказані дані, а саме - волевиявлення [PERSON] на отримання кредиту у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9»), оскільки кредитний договір не підписаний [PERSON] та його зміст не був доведений до її відома. Зазначає, що даний виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом було порушено вимоги ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. №296/5. До Шевченківського районного суду м. Києва 01.11.2024 року через систему «Електронний суд» приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною надано копії матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER], а саме: копія заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» про примусове виконання рішення від 30.11.2021 року, копія договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1691939 від 17.03.2021 року, копія виконавчого напису від 23.11.2021 року, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] від 14.12.2021 року. Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «К9» - директором Пилипенком А.М. 04.11.2024 року направлено до Шевченківського районного суду м. Києва лист, в якому зазначено, що вказане Товариство надало приватному нотаріусу повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. При цьому документи були виготовленні в одному екземплярі, а їх копії не виготовлялись та не зберігаються в компанії. Вказаний кредитний договір разом з виконавчим написом нотаріуса було пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю, копії виконавчого напису та кредитного договору не виготовлялись. Відзив від відповідача на адресу суду не надходив. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позовну заяву. Інші учасники справи до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що 23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною було вчинено виконавчий напис № 1517, яким було встановлено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» заборгованість за кредитним договором № 1691939 від 17.03.2021 року у загальному розмірі 13 498 гривень, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 4 100 гривень, простроченою заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9 348 гривень, за вчинення нотаріального напису нотаріусом стягнуто плати в розмірі 50,00 гривень. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивачки за кредитним договором. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були враховані положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. та судові витрати , пов`язані з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 90 грн.

Outcome: approved