Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

06 січня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" звернулося до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача [PERSON] , [INFO] , заборгованість за договором позики №75382718 від 12.08.2021 у розмірі 21988 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.08.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) (надалі - Позикодавець) та [PERSON] (ідентифікаційний код фізичної особи - [NUMBER] ) (надалі - Позичальник/Відповідач) укладено Договір позики № 75382718 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (надалі - Договір позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 490,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису cn1Km36JX5, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - juliyaminutchka85@mail.ru) у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №75382718 від 12.08.2021, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6 490,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ "ФК Фінекспрес" діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Враховуючи викладені вище умови Договору позики №75382718 від 12.08.2021, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, заборгованість [PERSON] за договором позики складає 21988,00 грн., зокрема: - 6 490,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15498,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В подальшому, Позикодавцем/Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище Договором позики, зокрема: 21.12.2021 ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75382718 від 12.08.2021. 31.03.2023 ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75382718 від 12.08.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 21988,00 грн., з яких: 6 490,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 498,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також представник позивача просив стягнути з відповідача судовий у розмірі 2422.4 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. Ухвалою суду від 09 січня 2025 року у цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, направив до суду клопотання у якому просив розгляд справи провести без участі представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, своїм правом на подання відзиву не скористалася. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 12.08.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики №75382718, відповідно до умов якого сума позики становить 6490 грн. Позику надано строком на 30 днів. Процентна ставка за користування позикою становить 1.99 відсотків за кожен день користування кредитом. Даний договір підписано [PERSON] електронним підписом, одноразовим ідентифікатором cn1Km36JX5 (а.с.19-20). Відповідно до п. 5.2. договору позики №75382718, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Відповідно до довідки про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №75382718 від 12.08.2021р. ідентифікований ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): cn1Km36JX5, 12.08.2021 року о 18:50:48 (а.с. 44). Як вбачається з копії платіжної інструкції 12.08.2021 року [PERSON] на карту № [NUMBER] було перераховано суму в розмірі 6490,00 грн. (а.с. 49). З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача наявний борг на суму 21988 грн., що складається із заборгованості за тілом позики у сумі 6490,00 грн., заборгованість за процентами у сумі 15498 грн. (а.с. 8-13). 21.12.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" було укладено договір факторингу №2112, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Фінансова компанія управління активами" право грошової вимоги до боржників за договорами позики (а.с. 51-59). Згідно реєстру прав вимоги № 4 боржників до договору факторингу №2112 за №3895 значиться [PERSON] (а.с. 68). 31.03.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром маркет" було укладено договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступило на користь ТОВ "Фінпром Маркет" права грошової вимоги за кредитними договорами (а.с. 78-80). Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 року, який є додатком № 1 до вказаного договору, за № 3887 значиться [PERSON] (а.с. 90). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між [PERSON] та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" було укладено договір у електронній формі. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу [PERSON] обумовлену договором суму кредиту. Однак, відповідачка грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не сплачувала, що призвело до виникнення заборгованості за договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Пунктом 1 ч. 1 статті 512 ЦК України передбаченого, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Відповідач відзив на позов з відповідними доказами на спростування позиції позивача до суду не надала, тому суд, на підставі наданих позивачем доказів, вважає встановленим, що відповідачка [PERSON] належним чином зобов`язання не виконала, заборгованість за кредитним договором у повному обсязі не погасила. Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на це, суд вважає, що із [PERSON] на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" належить стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 21988 грн., що складається із заборгованості за тілом позики у сумі 6490,00 грн, заборгованість за процентами у сумі 15498 грн. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції від 27.12.2024 року позивачем при зверненні з цією позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 3500,00 грн. суд дійшов таких висновків. Відповідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року [PERSON] надає ТОВ "Фінпром Маркет" правничу допомогу, спрямовану на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості за договорами позики, право вимоги за якими належить клієнту (а.с. 93-94). Як вбачається з витягу з акту №2-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року за надані послуги з правничої допомоги клієнт ТОВ "Фінпром маркет" сплачує адвокату Ткаченко Ю.О. за вивчення наявних у клієнта документів та підготовку позовної заяви до боржника [PERSON] правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. (а.с. 101-102). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18. Враховуючи викладене, оскільки від відповідача [PERSON] не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат, що підлягають розподілу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved