Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача ТОВ «Бізнес позика» - Памірський М.А., звернувся до суду із позовом (а.с. 1-8) до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на користь товариства заборгованість за договором № 482285-КС-008 від 15.06.2024, про надання кредиту, в розмірі 153 891,13 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.06.2024 між позивачем ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 482285-КС-008, про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Даний договір було підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора UA-6431, який був направлений йому на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці [NUMBER] . Відповідно до умов вказаного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 55 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів. Позивач ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за даним договором виконало та надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 55 000 грн., шляхом їх перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , яка вказана ним при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував. Лише частково, у розмірі 15 000 грн., погасив заборгованість за кредитним договором, а тому, станом 14.01.2025, у нього утворилася заборгованість в розмірі 153 891,13 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 43 692,95 грн., суми прострочених платежів по процентах - 104 375,43 грн., суми прострочених платежів за комісією - 5 822,75 грн. Відповідач [PERSON] подав відзив (а.с. 64-76), в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що хоча він і не отримував жодних матеріалів позову та лише здогадується про обґрунтування позивача, які викладені в позовній заяві, однак вважає, що: позивачем не надано доказів перерахування йому кредитних коштів; позивач не може стягнути з нього комісію за обслуговування кредиту; розмір нарахованих відсотків за кредитом є несправедливими. Представник позивача ТОВ «Бізнес позика» подав відповідь на відзив (а.с. 79-105), в якому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки між товариством та відповідачем було укладено кредитний договір, з умовами якого останній погодився, підписавши його одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані відповідачу [PERSON] на вказану ним банківську картку. При укладені кредитного договору, відповідач [PERSON] погодився і з процентною ставкою, а тому він зобов`язаний сплатити і розмір нарахованих відсотків. Розмір комісії також був передбачений укладеним кредитним договором. У судове засідання представник позивача ТОВ «Бізнес позика» не з`явився, безпосередньо у позовній заяві, відповіді на відзив та окремій заяві (а.с. 134), просив розгляд справи проводити без його участі, вказавши про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованих поштових повідомлень за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 141, 152) та шляхом направлення повідомлення за вказаним ним у поданому відзиві номером мобільного телефону (а.с. 150, 153). Виходячи із вимог ЦПК України та враховуючи, що відповідачем [PERSON] було реалізовано своє право на подання заяв по суті справи, що свідчить про його обізнаність із перебуванням у суді на розгляді даної справи, та з огляду на його обов`язок, згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини, самому цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також враховуючи неприпустимість зловживання сторонами своїми процесуальними правами, суд визнає його неявку в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду даної справи. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.01.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. За клопотанням позивача витребувано в АТ КБ «Приватбанк» докази. 04 лютого 2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив. Представник позивача ТОВ «Бізнес позика» 04.02.2025 через систему «Електронний суд» надіслав відповідь на відзив, а 05.02.2025 заяву про розгляд справи без його участі. 24 лютого 2025 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшли витребувані судом за клопотанням позивача докази. Сторони у судове засідання не з`явились, у зв`язку із чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням того, що розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 268 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача ТОВ «Бізнес позика» з метою отримання кредиту. Відповідач [PERSON] при здійсненні реєстрації на сайті ТОВ «Бізнес позика», в особистому кабінеті зазначив такі особисті дані: ПІП, дату народження - [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] , номер банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] , що підтверджується анкетою клієнта (а.с. 37), за допомогою яких його було ідентифіковано в ІТС. Відповідача [PERSON] було ознайомлено з інформацією про умови кредитування у ТОВ «Бізнес позика», орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи з обраних умов кредитування, а також які наслідки можуть настати в разі невиконання ним своїх зобов`язань, підтвердженням чого слугує паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 22-24). Після перевірки статусу клієнта та ознайомлення його з умовами кредитування ТОВ «Бізнес позика» запропонувало відповідачу укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на визначених у пропозиції умовах, що підтверджується пропозицією (офертою) укласти договір № 482285-КС-008 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 15.06.2024 (а.с. 30-34). Акцептувавши пропозицію ТОВ «Бізнес позика», відповідач з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі уклав з вказаним товариством договір № 482285-КС-008 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 15.06.2024, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 55 000 гривень. Строк дії договору до 30.11.2024. Процентна ставка - в день 1,16. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 163 039,35 грн. Комісія за надання кредиту - 8 250 грн. Даний договір підписаний відповідачем [PERSON] 15.06.2024 о 16.50 год електронним підписом - одноразовим ідентифікатором UA-6431 (а.с. 25-29). Згідно із довідкою та випискою АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 144-146), на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 15.06.2024 було зараховано 55 000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 18-19), загальний розмір заборгованості станом на 14.01.2025 становить 153 891,13 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 43 692,95 грн., заборгованість за відсотками - 104 375,43 грн., комісія - 5 822,75 грн. Відповідачем [PERSON] було сплачено 15 000 грн., з яких: 11 307,05 грн - за кредитом, 1 265,70 грн - відсотки, 2 427,25 грн - комісії. Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору про надання кредиту, непогашення у повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: суд, вивчивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Механізм укладення електронної угоди, яким скористався позивач у взаємовідносинах із відповідачем врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Так, судом встановлено, що 15.06.2024 відповідач [PERSON] підписав договір про надання кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав від позивача ТОВ «Бізнес позика» суму кредиту у розмірі 55 000 гривень. Доказів протилежного відповідач не надав. У вказаному договорі визначені умови кредитування, про що вказано вище, де серед іншого обумовлений і розмір нарахованих відсотків, які нараховуються на кредит, і сплата комісії, а також визначено графік платежів, з чим відповідач [PERSON] погодився, підписавши їх. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Крім того, вимогами ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включається серед іншого і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що також обумовлено умовами договору. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивач надав відповідачу кошти у кредит, однак відповідач не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, заборгованість за кредитним договором погасив частково, у зв`язку із чим, станом на 14.01.2025 має заборгованість в розмірі 153 891,13 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 43 692,95 грн., суми прострочених платежів по процентах - 104 375,43 грн., суми прострочених платежів за комісією - 5 822,75 грн. Відповідачем [PERSON] не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-якого контррозрахунку заборгованості ним не надано. Більше того, відповідачем [PERSON] здійснювалось погашення кредитної заборгованості, що свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити у повному обсязі. При цьому, не заслуговують на увагу доводи відповідача [PERSON] в частині того, що позивачем не надано доказів перерахунку йому кредитних коштів, оскільки такі повність спростовуються випискою АТ КБ «Приватбанк», згідно із якою, на емітовану йому банківську картку 15.06.2024 було зараховано 55 000 грн. Безпідставними є і доводи відповідача [PERSON] про неправомірність стягнення з нього нарахованої позивачем комісії, оскільки стягнення такої та її розмір передбачений як самим договором про надання кредиту, так і паспортом споживчого кредиту, з яким він ознайомлений та погодився з умовами таких - підписавши їх. Відхиляє суд і доводи відповідача [PERSON] в частині того, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим з огляду на суму кредиту та суму нарахованих відсотків, оскільки відповідач уклав з позивачем електронний договір, попередньо ознайомившись із його умовами, отримав кошти у кредит, та взяв на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів і сплати процентів за їхнє використання, однак належним чином їх не виконав та допустив вказану вище заборгованість, а тому така підлягає стягненню з нього на користь позивача. Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1790 (а.с. 55). Враховуючи, що суд прийшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст. 526, 527, 610, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис», ст. 3, 11, 12 «Про електронну комерцію», ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», та

Outcome: approved