Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] (далі заявник, [PERSON] ) звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 1995 року на квартиру [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 1995 року, посвідченого Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3-4073 від 20 жовтня 1995 року заявнику на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] . Вказана квартира зареєстрована у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири і записана 24 жовтня 1995 року у реєстрову книгу №\~М-5 за №\~688. 14 травня 2024 року заявник звернувся до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про проведення реєстраційних дій, однак з`ясувалось, що документи, подані для проведення реєстраційних дій, не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. У договорі купівлі-продажу квартири власником вказаний [PERSON] , тоді як відповідно до паспорту громадянина України прізвище, ім`я, по батькові власника [PERSON] . Таким чином, під час оформлення договору купівлі-продажу квартири було допущено технічну помилку в написанні по батькові власника, та неправильно зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Вказана невідповідність позбавляє заявника можливості провести реєстраційні дії з квартирою, а отже порушує його законні права, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою від 20 лютого 2025 року суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи. Заявник у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Лашко О.\~О., звернулася до суду з клопотаннями, у якому заяву підтримала в повному обсязі та просила проводити судовий розгляд справи без її та заявника участі. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу в кабінет користувача підсистеми «Електронний суд». Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд установив, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 1995 року, посвідченим державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальною контори Мусієнко Т.\~О. 20 жовтня 1995 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.\~с. 9,10). Відповідно до довідки № 61/3936 від 05 серпня 2024 року КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, виданої [PERSON] , за даними архівного обліку станом на 28 грудня 2012 року в КП «КМБТІ» зареєстровано нерухоме майно: повна адреса об`єкту [ADDRESS] ; тип об`єкта квартира; інформація про власників: [PERSON] ; частка 1/1; назва документа договір купівлі-продажу, посвідчений Першою Кременчуцькою держнотконторою за № 3-4073 від 20 жовтня 1995 року. При реєстрації права власності допущена технічна помилка, а саме: невірно вказане ім`я по батькову. Вважати вірним « [PERSON] » (а.\~с. 15). У паспорті громадянина України та РНОКПП [PERSON] зазначено ім`я по батькові « [PERSON] » (а.\~с. 5-7). У технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] в графі «прізвище, ім`я, по батькові власника квартири» зазначений [PERSON] (а.\~с. 11). У рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій № 73177223 від 17 травня 2024\~року зазначено, що наявні у зазначених вище документах розбіжності не дають можливість встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с.\~16). Як убачається з висновку експерта № 140324 за результатами лінгвістичного (мовознавчого) дослідження, складеного експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Вербичем С.\~О., імена по батькові [PERSON] та [PERSON] лінгвістично ідентичні, оскільки створені від стилістичних варіантів того самого імені: [PERSON] від [PERSON] , [PERSON] від [PERSON] . Ім`я [PERSON] фонетичний розмовний варіант від [PERSON] \~ \~ \~ \~я [PERSON] паралельне до [PERSON] , що в сучасному українському іменникові функціонують як офіційні (а.\~с. 7, 8). За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як убачається зі змісту частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зокрема, зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На думку суду, надані заявником документи підтверджують факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 995 року на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, оскільки встановлення цього факту має для заявників юридичне значення, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved