Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 74896,15 грн та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.2021 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001821202501, за яким позичальнику видано кредит у сумі 64183 грн. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладених договорів виконав в повному обсязі. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.04.2024 складає 74896,15 грн, з яких: 34691,09 грн - заборгованість за кредитом; 7,30 грн. заборгованість за процентами; 40197,76 - заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача одночасно з подачею позову клопотав про розгляд справи без участі представника Банку, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу, зазначену в позовній заяві. Однак така кореспонденція повернулась на адресу суду не врученою з відміткою поштового відділення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Також судом розміщувалось оголошення на сайті суду про виклик відповідачау судове засідання. Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26.02.2021 між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем заяви № 1001821202501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «Перший український міжнародний банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення договору страхування. Відповідно до вказаного договору відповідачу надано кредит в сумі 64183 грн., на загальні споживчі цілі, строком на 24 місяців, з встановленням графіку платежів на 24 місяці. З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем 26.02.2021, слідує, що в ньому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (сума кредиту 64183 грн, строк кредитування - 24 місяців), розмір комісії за обслугування кредитної заборгованості - 3,99%, розмір процентної ставки , % річних 0,01, графік платежів, де щомісячно відповідач зобов`язаний вносити суму кредиту за договором 2674 грн. Із змісту Публічної пропозиції АТ «Перший український міжнародний банк» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено умови кредитування. Факт отримання та використання кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією від 26.02.2021 та випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 26.02.2021 по 30.04.2024. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед АТ «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 1001821202501 від 26.02.2021, станом на 30.04.2024, сума боргу становить 74896,15 грн, з яких: 34691,09 грн - заборгованість за кредитом; 7,30 грн - заборгованість за процентами; 40197,76 грн - заборгованість за комісією. З вказаного розрахунку вбачається, що відповідач здійснював часткове погашення кредиту. 01.05.2024 АТ «Перший український міжнародний банк» направив [PERSON] письмову вимогу (повідомлення), в якій міститься вимога про виконання всіх зобов`язань перед Банком за кредитним договором в загальному розмірі 74896,15 грн протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Таким чином, вказані вище докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом, а саме - стосовно надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Перший український міжнародний банк» виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором від 26.02.2021. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша ст. 634 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями пунктів 11, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Перший український\~міжнародний банк» не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення загального залишку заборгованості за наданим кредитом в розмірі 74896,15 грн, з яких: 34691,09 грн - заборгованість за кредитом; 7,30 грн - заборгованість за процентами; 40197,76 грн - заборгованість за комісією, яка утворилась в зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань. Обставин, які б спростовували посилання представника позивача щодо наявності кредитного боргу суду не надано; проте з долученого розрахунку заборгованості судом встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає сума, заявлена у позові. Отже відповідач, не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, утворену заборгованість добровільно не погашає, а отже - є підстави для задоволення заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved