Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У лютому 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 15.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений кредитний договір №8855464, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 6000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 28.02.2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами кредитного договору. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №8855464 від 15.11.2023 року. Позивач вказав, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №8855464 від 15.11.2023 року передані йому від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення права вимоги №104-МЛ від 23.03 2024 року. Крім того, 21.01.2025 року відповідачу надіслано письмову досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання відповідачем зобов`язання. Позивач зазначає, що відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, сума загальної заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить у розмірі 21699,75 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість за сумою кредиту; 15099,75 грн. заборгованість за відсотками; 600 грн. заборгованість за комісією. На підставі наведеного, позивач просить стягнути на його користь вказані суми з відповідача також судові витрати по сплаті судового збору в 2422,40 гривень. Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 31.01.2025 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 05 березня 2025 року ухвалою суду вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на зареєстровану в установленому законом порядку адресу місця реєстрації. Зазначене поштове відправлення повернулося до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Суд враховує, що судові поштові відправлення ухвала про відкриття спрощеного провадження, судова повістка) двічі направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно з адресною довідкою), а згідно відмітки працівника поштової установи вручити поштове відправлення не представляється можливим, так як адресат відсутній за вказаною адресою, тому у суду є підстави розцінювати, що відповідач отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження та повідомлений про порядок розгляду справи, та був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач не подав відзив чи будь-яких заперечень проти позову, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений кредитний договір №8855464, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 6000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 28.02.2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами кредитного договору. Згідно з п. п. 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 та 1.6 договору, комісія за надання кредиту складає 600 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Процентна ставка за користуванням кредитом протягом пільгового періоду становить 1485,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,65 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Процентна ставка за користуванням кредитом протягом поточного періоду становить 18900,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим договором фіксована. 15.11.2023 року ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 3000,00 гривень шляхом їх перерахування на її картковий рахунок. Таким чином, кредитодавець виконав свої зобов`язання, надавши останній кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Встановлено, що 26.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №8855464 від 15.11.2023 року. Згідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін. спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних доказів виконання зобов`язань, або причин їх невиконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, на підставі положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved