Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

06 березня 2025 року [PERSON] звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Тишиця, Березновського району, Рівненської області, який помер [INFO] , місце смерті російська федерація, Камчатський край, Єлізівський район, м. Єлізово. В обґрунтування заяви заявник вказує про те, що [PERSON] є його батьком. Батько був громадянином України та все життя проживав в Україні. Вони з батьком були зареєстровані та проживали по [ADDRESS] . Вся територія Новокаховської міської територіальної громади (за винятком смт. Козацьке та с. Веселе), з 24 лютого 2022 року є територією України, тимчасово окупованою Російською Федерацією. 11 червня 2024 року він виїхав з окупованої території та перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа у м. Південноукраїнську Миколаївської області. У зв`язку з збройною агресією російської федерації, його батько був примусово евакуйований до російської федерації, та розміщений в якомусь будинку для осіб похилого віку. Вже в евакуації його батько [PERSON] [INFO] о 05-15 год. помер. Місцем смерті є російська федерація, Камчатський край, Єлізівський район, м. Єлізово. Однак, оригіналу свідоцтва про смерть батька у нього немає. Отримати дане свідоцтво він позбавлений можливості через те, що факт смерті відбувся після вимушеної евакуації з тимчасово окупованої території України на територію країни-агресора. Встановлення факту смерті батька його потрібно для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті батька та знаходиться на території України. Заявник в судове засідання не з`явився, звертаючись з даною заявою до суду просив справу розглядати без його участі. Представник заінтересованої особи - Південноукраїнського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заперечень по суті заяви не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази в сукупності в межах заявлених вимог, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 29.11.1988 року /а.с.7/. Згідно довідки від 11.06.2024 року [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Зареєстрованим місцем проживання заявника у даній довідці зазначено: [ADDRESS] /а.с. 8/. В матеріалах справи наявна копія паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Тишиця, Березновського району, Рівненської області /а.с. 9/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.10.2024 року «Агентством записи актов гражданского состояния и архивного дела Камчатского края», [PERSON] , помер у м. Єлізово, Єлізівського району, Камчатського краю російської федерації /а.с.11/. 15 лютого 2024 року Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) було роз`яснено [PERSON] , що оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] було видано ЗАГС Єлізівського району Агенції запису актів цивільного стану та архівної справи Камчатського краю російської федерації та враховуючи вихід України з Мінської конвенції та Протоколу до неї у відносинах з росією, на даний час витребування повторних документів про державну реєстрацію актів цивільного стану компетентних органів цієї держави є неможливим /а.с. 12/. Заявником до заяви долучено копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладеного за життя між [PERSON] , [PERSON] та його батьком [PERSON] /а.с. 13-14/. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. 01.12.2022 прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким з 29.12.2022 зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах Російською Федерацією та Республікою Білорусь. З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської Федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї. Постановою КМУ № 107 від 4 лютого 2023 року «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» ухвалено рішення про те, що документи, видані на території Російської Федерації до 24.02.2022 року приймаються в Україні без апостилю. Відповідно документи видані в Російській Федерації після 24.02.2022 року для використання в Україні мають містити апостиль. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті необхідне заявнику для державної реєстрації смерті батька та реалізації спадкових прав, факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] в м. Єлізово, Єлізівського району, Камчатського краю, російської федерації, підтверджується наданими доказами, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved