Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

05.07.2024р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить постановити рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . З 2018р. відповідачка залишила сина та створила іншу сім`ю, з того ж часу дитину жодного разу не бачила. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі. Не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. Вона ж не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не дає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. Таким чином позивач вказує, що створилися умови які шкодять дитині. Відповідачка не виконує покладених на неї батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, трудової чи будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем самостійно, без підтримки відповідачки, та дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача. Позивач звертався до органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради з проханням щодо позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні сина, однак йому було рекомендовано звернутися з цього питання до суду та після проведення перевірок, цим же органом опіки та піклування було надано висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. З огляду на вищевикладене, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позивач просив позбавити відповідачку батьківських прав щодо дитини. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні 16.01.2025р. позов підтримали, наполягали на його задоволенні. У судове засідання 25.03.2025р. позивач та його представник не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 25.03.2025р. представник позивача [PERSON] звернувся на адресу суду із заявою про закінчення розгляду справи у його позивача відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судові засідання 02.12.2024р., 16.01.2025р. та 25.03.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення за адресою реєстрації місця проживання та за адресою місця фактичного проживання рекомендованими поштовими відправленнями судових повісток про виклик у судове засідання за зареєстрованим та фактичним місцем проживання, а також через розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідачка відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи. Представниця третьої особи Мороз У.В. в судовому засіданні 16.01.2025р. не заперечувала проти задоволення позову. В судове засідання 25.03.2025р. не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 25.03.2025р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій проти задоволення позову не заперечила. 03.03.2025р. канцелярією Врадіївського районного суду Миколаївської області за підписом заступника керівника Врадіївського районного суду Миколаївської області Білявської Н.Г. видано довідку № 04-30/182/2025 в тому, що у суді здійснює судочинство лише один суддя - Сокол Ф.Г., який з 19.02.2025 по 28.02.2025 (включно) перебував на лікарняному. З огляду на вказані обставини судове засідання призначене на 19.02.2025р. не відбулося. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників судового розгляду за наявними у справі доказами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухав пояснення учасників судового розгляду, покази свідків та дослідив письмові докази наявні в матеріалах судової справи, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2021р. рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/843/20 шлюб, зареєстрований 04.11.2016р. виконавчим комітетом Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 4, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - розірвано. Рішення набрало законної сили 15.05.2021р. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08.12.2016р. Врадіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] народився [INFO] , та його матір`ю вказано [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Відповідно до довідки № 13, виданої 15.05.2024р. Доброжанівською гімназією Врадіївської селищної ради, [PERSON] навчається в 1 класі Доброжанівської гімназії. Піклуються про нього, відвідують гімназію, приймають участь у навчанні та вихованні батько [PERSON] та періодично бабуся - [PERSON] . З інформації викладеної у характеристиці на учня 1 класу Доброжанівської гімназії Врадіївської селищної ради [PERSON] вбачається, що дитина дитячий садок не відвідувала, в класний колектив влився добре. За період навчання у 1 класі зарекомендував себе добросовісним, працелюбним, дисциплінованим, старанним учнем. Думки висловлює чітко, має незначні вади мовлення. Словниковий запас значний, навчальним матеріалом оволодів на високому та достатньому рівні. Має добрий фізичний та розумовий розвиток. Має багато друзів, властивий прояв позитивних емоцій. Добре вихований, справедливий, правдивий, тримає речі в порядку, береже свої та шкільні речі. Дотримується правил самообслуговування, охайний. У акті обстеження соціально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 15.05.2024р., складеним комісією у складі старости [PERSON] , спеціаліста діловода [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , зазначено, що [PERSON] проживає разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] в батьківському будинку. Побутові умови в будинку добрі. Дитина забезпечена окремою кімнатою, та всіма необхідними речами для повноцінного розвитку. Соціально-побутові умови проживання на належному рівні. В будинку чисто. [PERSON] повністю утримує та виховує один сина з 2019р. Мати дитини [PERSON] свої батьківські обов`язки щодо виховання сина [PERSON] не виконує, участі у його вихованні не бере, матеріально не підтримує. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.05.2024р. складеного комісією у складі фахівця із соціальної роботи [PERSON] , старости старостинського округу Коломійченко Л.І. за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено наступне. Співмешканець [PERSON] , 1973р.н. Діти: [PERSON] , 2019р.н., [PERSON] , 2020р.н. Дана сім`я проживає у будинку який складається з ванної кімнати, котельні, кухні та трьох кімнат. Наявні меблі, побутова техніка, необхідні речі для проживання, електропостачання, криниця, парове опалення, наявні продукти харчування. Діти одягом та взуттям забезпечені по сезону. Умови проживання задовільні, частково наявні порушення санітарно-гігієнічних норм проживання, є потреба з косметичного ремонту у деяких кімнатах. Зі слів [PERSON] відомо, що з сином [PERSON] жодних зв`язків не підтримує, не зустрічається, немає можливості забирати до себе. Вона ж офіційно не працевлаштована, доходів на утримання не має. Встановлено також, що [PERSON] , її співмешканець, та діти проживають спільно, пов`язані спільним побутом та ведуть підсобне господарство (город, утримують худобу, птицю). У характеристиці вих. № 62 від 15.05.2024р. складеної старостою [PERSON] на [PERSON] зазначено, що [PERSON] проживає в с. Новомиколаївське, неодружений. Має на утриманні неповнолітнього сина. За час проживання у селі зарекомендував себе з позитивної сторони, користується повагою та авторитетом серед односельчан. Відповідальний, доброзичливий, бере участь в житті села. Дбайливий, люблячий батько та порядний господар. Заяв та скарг на поведінку [PERSON] до старостинського округу не надходило. Громадський порядок не порушує. Відповідно до характеристики вих. № 69 від 15.05.2024., складеної старостою [PERSON] - відповідачка [PERSON] фактично проживає у [ADDRESS] , однак зареєстрована в [ADDRESS] . Неодружена, виховує двох малолітніх дітей [PERSON] , 2019р.н., та [PERSON] , 2020р.н. Сім`я перебуває на обліку сімей які перебувають у складних життєвих обставинах, намагається виховувати дітей належним чином. На рекомендації щодо виховання дітей та способу життя реагує. Проживає зі співмешканцем [PERSON] в його будинку, власного житла не має. Не працює. Заяв та скарг на поведінку [PERSON] не надходило. Громадський порядок не порушує. 14.06.2024р. Органом опіки та піклування Врадіївської селищної ради за результатами розгляду пакету документів для позбавлення батьківських прав матері [PERSON] щодо її малолітньої дитини [PERSON] складено висновок, без номеру, у якому зазначено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, що дає підстави для позбавлення її батьківських прав, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 та ст.165 СК України. У цьому ж висновку визнано доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 24.01.2025р. комісією у складі спеціаліста-діловода [PERSON] , старостою [PERSON] за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено наступне. Умови проживання задовільні, деякі кімнати потребують косметичного ремонту. Наявні меблі, побутова техніка, необхідні речі для проживання, електропостачання, криниця, парове опалення, наявні продукти харчування. Є дитяча кімната. Діти одягом та взуттям забезпечені. Зі слів [PERSON] встановлено, що вона з сином [PERSON] , 2016р.н. жодних зв`язків не підтримує, тому що батько забороняв. А на даний час не спілкується, бо не хоче травмувати дитину, та знаходиться у декретній відпустці. [PERSON] проживає зі співмешканцем [PERSON] та дітьми [PERSON] 2020р.н., [PERSON] , 2024р.н., [PERSON] , 2019р.н. 14.02.2025р. комісією у складі фахівця із соціальної роботи [PERSON] та старости [PERSON] , сусідки [PERSON] , проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в ході чого встановлено, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] в батьківському будинку, в якому зроблено ремонт. Дитина забезпечена окремою кімнатою. Батько повністю утримує та виховує сина з 2019р. Син навчається у Доброжанівській гімназії в 2 класі. Також батько купив власний будинок по [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] з ними не проживає та участі у вихованні дитини не бере, матеріально не підтримує. До складу сім`ї [PERSON] входить також [PERSON] (бабуся). Малолітній [PERSON] під час судового розгляду пояснив, що проживає з бабою та батьком. Мама разом з ним не проживає. Коли бачив в останнє матір не пам`ятає, її фотографії також не бачив. Не хотів би з матір`ю проживати, але хотів би з нею спілкуватися. Він ображений на матір, бо вона його покинула. З бабою та батьком йому живеться добре. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] та [PERSON] у 2014р. одружилися, та у 2016р. у них народився син. А вже у 2018р. відповідачка залишила сім`ю. [PERSON] про сина сторін [PERSON] вона, свідок, та позивач. Відповідачку з серпня 2018р. не бачила, хоча спілкуватися чи бачити сина вони їй не забороняли. Батько малолітнього [PERSON] працює на роботі, приїздить до нього, піклується про нього, матеріально забезпечує, забирає його на канікули, возив у дельфінарій. В позивача іншої сім`ї немає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою сім`ї [PERSON] . Знала [PERSON] , була у них на святкування дня народження сина сторін [PERSON] , коли йому був 1 рік, на той час вони були разом. Коли дитині було півтора чи два роки, [PERSON] та [PERSON] перестали проживати разом. [PERSON] проживає наразі з дитиною, дитина одягнута, нагодована. Не бачила, щоб [PERSON] приїздила до дитини чи щось передавала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що знає позивача та відповідачку, так як її дитина ходить разом з сином сторін до одного класу школи. Дитина живе з батьком та бабою. [PERSON] та [PERSON] біля шести років не проживають разом, та протягом цього часу не бачила чи приїздила [PERSON] до дитини, чи щось привозила. Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2023р. у справі № 607/2631/15-ц. Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Щодо акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідачки [PERSON] від 24.01.2025р., в якому комісією у складі спеціаліста-діловода [PERSON] , старостою [PERSON] зазначено про встановленні зі слів [PERSON] , що вона з сином [PERSON] , 2016р.н., жодних зв`язків не підтримує, тому що батько забороняв, а на даний час не спілкується, бо не хоче травмувати дитину, то слід зазначити, наступне. Згідно приписів ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, протягом усього часу розгляду справи, з 05.07.2024р., відповідачка у судові засідання не з`являлася, відзив на позов не надала, як і належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення позивачем перешкод у спілкуванні її та сина [PERSON] , та відповідно її звернень до Служби у справах дітей чи до суду із заявами, позовом про перешкоджання їй у вихованні дитини, у побаченнях з дитиною. Не встановлено вказаних обставин і Органом опіки та піклування при наданні до суду Висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, на який відповідно до законодавства покладено обов`язок подання до суду письмового висновку щодо розв`язання спору, в тому числі про позбавлення батьківських прав, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Також слід зауважити, що у рішення ЄСПЛ від 30.06.2020р. у справі "Ілля Лапін проти росії" (ILYA LYAPIN v. RUSSIA), заява № 70879/11, у пункті 54 зазначено, що якщо досить тривала бездіяльність батька (у справі, що переглядав ЄСПЛ - понад 7 років) призвела до розриву зв`язків між ним та його сином і, таким чином, сприяла позбавлення його батьківських прав, то ЄСПЛ погоджується з рішеннями національних судів про обґрунтованість застосування крайньої міри втручання у право батька на повагу до сімейного життя та превалювання інтересів дитини над інтересами батька. Матеріалами справи, показами свідків, встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у його вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав, а сама відповідачка, в свою чергу, в судове засідання не з`явилася, заперечень щодо позбавлення її батьківських прав до суду не надала. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідачки до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її сина [PERSON] . Водночас слід наголосити, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп., з врахуванням думки позивача, підлягають залишенню за ним.

Outcome: approved