Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 13 березня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-800/019/2006, відповідно до якого банк надає позичальнику цільовий кредит на придбання нерухомого майна в сумі 36 740 (тридцять шість тисяч сімсот сорок) доларів США 00 центів строком по 13 березня 2021 року. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2017 року у справі № 309/235/17 задоволено позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ML-800/019/2006 від 13.03.2006 року в розмірі 590 964 (п`ятсот дев`яносто тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 21 коп. та суми сплаченого судового збору у розмірі 8864 (вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 46 коп., встановлено невиконання відповідачем умов кредитного договору №ML-800/019/2006 від 13.03.2006 щодо повернення кредиту. На виконання вказаного рішення Хустського районного суду Закарпатської області, що набрало законної сили, 10 жовтня 2017 року видано виконавчий лист. 05.07.2018 року відділом державної виконавчої служби у місті Хуст Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 56711329 щодо виконання виконавчого листа Хустського районного суду Закарпатської області № 309/235/17 від 10.10.2017 року. 04.10.2018 року державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Поковба М.М. винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Ужгородського міського відділу державної служби. 17.10.2018 року Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби прийнято виконавче провадження № 56711329 з примусового виконання. 22.10.2024 року Хустським районним судом Закарпатської області у справі №309/235/17 винесено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, якою замінено стягувача у виконавчому провадженні №56711329 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика». Станом на дату звернення позивача до суду рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2017 року у справі №309/235/17 не виконано. Відповідно Договору факторингу, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА», основна сума боргу за фінансовим кредитом (тіло кредиту) складає 305 354 (триста п`ять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 82 коп. У зв`язку з чим 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, нараховані за період прострочення з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, складають 46 057,69 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» просить задовольнити позов з підстав, наведених у позові. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав. Крім того відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправлення повістки рекомендованою кореспонденціє, однак такий лист повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, будь яких клопотань не надіслав. Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за даної явки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-800/019/2006, відповідно до якого банк надає позичальнику цільовий кредит на придбання нерухомого майна в сумі 36 740 (тридцять шість тисяч сімсот сорок) доларів США 00 центів строком по 13 березня 2021 року, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути позивачу кредитні кошти у строки, визначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19.04.2017 року у справі № 309/235/17 позов ТОВ «ОТП Факторінг Україна» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у\~ розмірі 590964,21 грн. та\~ 8864,46 грн. сплаченого судового збору. 22.10.2024 ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області у замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні №56711329 на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика». Відповідно Договору факторингу, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА», основна сума боргу за фінансовим кредитом (тіло кредиту) складає 305 354 (триста п`ять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. Судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду дане рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2017 року у справі №309/235/17 не виконано. Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що згідно п.2 Кредитного договору № ML-800/019/2006 від 13.03.2006, кредит надано відповідачу строком до 13 березня 2021 року. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (№ 14-254цс19) погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020 доповнено Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року установлено на всій території України карантин. Дію карантину було неодноразово продовжено: з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500; з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 9 грудня 2020 року № 1236; з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 23 лютого 2022 року № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 року № 928 до 30 квітня 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 р. № 1423 про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. №1236. Відповідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Загальна позовна давність застосовується і до вимог про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідно п.12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності 3 роки, передбачений ст. 257 ЦК України, продовжено на весь строк дії карантину.\~ Відповідно п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак три відсотки річних нараховуються в межах строку позовної давності,за три роки до звернення до суду з позовом. Враховуючи, що строки позовної давності продовжуються на строк дії карантину, то період нарахування 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, починається за три роки до початку карантину, тобто з 12 березня 2017 року та враховуючи обмеження щодо застосування відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, через дію воєнного стану, а також обмеження по нарахуванню, період нарахування 3 % річних закінчується 23 лютого 2022 року. Відповідно до розрахунку ТОВ «ФК «Позика» 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, нараховані за період прострочення з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року складає 46057,69 гривень. Правильність такого розрахунку ніким не оспорюється, наданий банком розрахунок не викликає у суду сумнівів щодо його правильності, а тому такий розрахунок береться судом до уваги. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.\~ На підставі викладеного, ст. ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved