Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч.: за [PERSON] та [PERSON] - на належні їм по 1/4 частині домоволодіння; за [PERSON] - на 1/8 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ; за [PERSON] - на 3/8 (1/4 + 1/8) частини домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане домоволодіння, в нотаріальному порядку позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та на належні їм частки домоволодіння. Окрім цього, позивачі просили суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копії спадкових справ № 90/2012 та № 21/2024. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну\~нотаріальну контору\~Івано-Франківської\~області надати\~суду належним чином посвідчені копії спадкових справ № 90/2012 та № 21/2024, у разі їх відкриття, та витяги\~про реєстрацію\~в спадковому\~реєстрі спадкових\~справ,\~зокрема щодо\~майна: [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання яких було с. Олеша Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 25.03.2025 року на адресу суду від Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області надійшли копії спадкових справ № 90/2012 та № 21/2024.\~ Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 9 Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , який був головою двору, [PERSON] , [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване\~по [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно з копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 27.09.2024 року за адресою: [ADDRESS] розташовані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які побудовані у 1965 році, та не є самовільним будівництвом (а.с. 4-11). Згідно копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» від 27.09.2024 року право власності на нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS] , не зареєстроване (а.с. 12). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 22\~грудня 1995\~року №\~20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13\~Закону України «Про власність»\~об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Отже, [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~(позивачка)\~та [PERSON] \~(позивач)\~в рівних\~долях (по\~1/4\~частині кожному)\~належало майно\~господарського двору,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.12.2024 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що 22.12.1961 року складено актовий запис № 25 (а.с. 22). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). 16.07.1984 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с 24). У шлюбі у них народився син [PERSON] (позивач), що підтверджується копією його свідоцтва про народження (а.с. 25). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть (а.с. 18). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] ,\~для отримання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Відповідно до\~ст.\~549\~ЦК України\~(в\~редакції 1963\~року),\~діями,\~які свідчать\~про прийняття\~спадщини вважались:\~факт вступу\~спадкоємця в\~управління або\~володіння спадковим\~майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] (позивачка) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько), успадкувавши належну йому 1/4 частину домоволодіння (по 1/8 частині кожен), оскільки вони вступили в управління спадковим майном, до дня смерті проживали разом з ним, вели з ним спільне господарство та проводили його похорон, що підтверджується довідкою Олешанської сілської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 575 від 18.12.2024 року (а.с. 15). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 21/2024 від 11.12.2024 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 61-65) з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (позивачка) є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім`я доньки [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 28.03.2001 року (а.с. 17). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши належну їй 1/4 частину домоволодіння та 1/8 частину цього ж домоволодіння, яку [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 575 від 18.12.2024 року (а.с. 15). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 90/2012 від 16.03.2012 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 49-60), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (мати), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, а саме: [PERSON] - на належну йому 1/4 частину домоволодіння, а [PERSON] - на 3/4 частини домоволодіння, в т.ч. на належну їй 1/4 частину домоволодіння, на 1/8 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 3/8 частини домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала 1/8 частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , а також була власником 1/4 частини цього ж домоволодіння. Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на частки спірного домоволодіння після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими Тлумацькою державною\~нотаріальною конторою\~Івано-Франківської\~області №№\~712/02-31,\~714/02-31 від 11.12.2024 року (а.с. 20, 21). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~82\~ЦПК України, обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності\~до ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про\~відшкодування витрат\~до закінчення\~судових дебатів\~до суду\~не надходило,\~ суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved