Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та про повернення стягненого за виконавчим написом. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства щодо безспірності вимог стягувача. Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). Позивач зазначає, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання останнім строків звернення. Водночас виконавчий напис № 11595 від 25.11.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованості в розмірі 15\~106,06 грн має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню на підставі відсутності доказів безспірності заборгованості, приватний нотаріус не переконався в тому, що позивачем було отримано письмову вимогу про усунення порушень за договором, жодної вимоги позивач не отримувала, а також відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 14.11.2024 недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. 02.12.2024 надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі або залишити позов без задоволення. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступні доводи. 19.11.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1115/82/91808085. В подальшому 09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір № 114/2-31-F, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1115/82/91808085 від 19.11.2018. Згодом 22.04.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТзОВ «Глобал Спліт» укладено Договір відступлення вимоги № 22-04/21-F, відповідно до якого право вимоги за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1115/82/91808085 від 19.11.2018 перейшло до ТзОВ «Глобал Спліт». 29.04.2021 до [PERSON] скеровано повідомлення про перехід права вимоги до ТзОВ «Глобал Спліт». Заборгованість не погашалася, тому за зверненням ТзОВ «Глобал Спліт» приватним нотаріусом Золотих О.О. видано виконавчий напис № 11595. Також представник відповідача звернув увагу, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса відповідно до платіжної інструкції № 228820 від 18.10.2024 стягнуто 5\~223,09 грн. Оскільки дана сума є, на думку представника відповідача, частковим погашенням заборгованості, дана сума поверненню не підлягає. 30.12.2024 від позивача в суд надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає про безпідставність позиції відповідача, вказує на відсутність згаданих у відзиві додатків, а також порушення її прав та інтересів як споживача фінансових послуг. Також позивач акцентує, що нею додано банківську виписку щодо платежу від 16.10.2024 в сумі 6\~000,00 грн. Позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.01.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 постановлено провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання позивач не з`явилися, подала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судові засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення. Треті особи в судові засідання не з`являлися, своїм правом на надання пояснень по справі не скористалися, клопотань до суду не надходило. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормою ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено процесуальне правило оцінки доказів, відповідно до якого суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер правовідносин, які виникають на етапі виконавчого провадження, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню. Судом встановлено, що згідно Виконавчого напису, вчиненого 25.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за № 11595, з позивача [PERSON] як боржника підлягала до стягнення на користь відповідача ТзОВ «Глобал Спліт» як стягувача загальна сума заборгованості в розмірі 15\~106,01 грн (а.с. 16). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Д.О. від 15.08.2024 у ВП № 67939021 про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові/електронні кошти на рахунку/електронному гаманці в АТ КБ «Приватбанк», які мають спеціальний режим використання у межах суми 17\~085,61 грн (а.с. 17-18). Відповідно до банківської виписки АТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00089175244 від 20.07.2023 за період 01.07.2024 22.10.2024 за контрагентом [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 16.10.2024 о 08:23 було проведено стягнення відповідно до виконавчого провадження грошових коштів в сумі 6\~000,00 грн (а.с. 25). Згідно наявної у матеріалах справи інформаційної довідки, виконавче провадження № 67939021 відкрито 20.12.2021 на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Золотих Олександра\~Олександровичавід 25.11.2021 № 11595 (а.с. 10-15). Відповідно до норми\~статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У відповідності до норми\~статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі-Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.11.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між позивачем та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» Договір № 014/1115/82/91808085 від 19.11.2018 та Договір про відступлення права вимоги № 22-04/21-F від 22.04.2021, за яким право вимоги відійшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», не були посвідчені нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, постанові Верховного Суду від 19.06.2024 № 712/11552/23. Крім того відповідно до норми\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Враховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Щодо повернення стягнутих коштів в сумі 6\~000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Водночас відповідно до норми ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках,\~зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Тим не менше, як підтверджується наявними у справі матеріалами соціальний рахунок позивача було арештовано та стягнуто кошти. Згідно норми\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зазначені норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відтак вимога про стягнення безпідставно стягнутих в рамках виконавчого провадження коштів у сумі 6\~000,00 грн є обґрунтованою та позов в цій частині також підлягає задоволенню. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (заява № 57706/10), від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (заява № N 63566/00), від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04)). Враховуючи підстави, з яких суд приходить до висновку про задоволення позовних вимоги та не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам і аргументам. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн (а.с. 33-35).

Outcome: approved