Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] через представника звернувся до суду через портал «Електронний суд» з вищевказаною заявою, в обгрунтування якої зазначив, що 08.05.1992 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Червонозаводським відділом РАЦС м. Харкова, актовий запис № 191. Дружина заявника від попереднього шлюбу мала сина [PERSON] , [INFO] , який був недієздатним та мешкав разом із нею та [PERSON] . У 1999 році [PERSON] та [PERSON] як одна сім`я отримали квартиру розташовану у [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1999 року вказана квартира на праві приватної спільної сумісної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] померла дружина заявника [PERSON] , після смерті якої, заявник разом із пасинком [PERSON] прийняли спадщину. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2009 року [PERSON] було призначено опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , після смерті якого, [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою для оформлення спадщини. Постановою державного нотаріуса Шостої ХМДК від 27.03.2024 року [PERSON] заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки, родинний зв`язок між спадкодавцем та заявником щодо жодної з передбачених законодавством черг у спадкуванні не підтверджується. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.04.2024 року, [INFO] помер [PERSON] рідний батько померлого [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Просив встановити факт його постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, [PERSON] , померлим [INFO] на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Під час розгляду справи представник заявника зазначила, що заявник разом із пасинком [PERSON] , проживали однією сім`єю у [ADDRESS] . Під час повномаштабного вторгнення рф на територію України заявник разом із пасинком [PERSON] виїхали з міста до села Княжне, що знаходиться у Нововодолазькому районі Харківської області де останній [INFO] помер. Після смерті пасинка [PERSON] повернувся мешкати до м. Харкова. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що є сусідкою [PERSON] та під час повномасштабного вторгнення рф на територію України [PERSON] разом із пасинком [PERSON] переїхали з міста Харкова мешкати на дачу, що розташована в с. Княжне, Нововодолазького району Харківської області де проживали разом із [PERSON] . Заявник доглядав за пасинком та піклувався про нього. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] його похованням займався [PERSON] . Наразі заявник мешкає у м. Харкові. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що є сусідкою [PERSON] з яким вони тривалий час мешкають в одному будинку у [ADDRESS] . [PERSON] разом із пасинком [PERSON] який помер [INFO] мешкали разом однією сім`єю. [PERSON] постійно піклувався за [PERSON] . Після лютого 2022 року вони удвох переїхали мешкати на дачу, що знаходиться у с. Княжне, Нововодолазького району Харківської області. Після смерті [PERSON] заявник повернувся мешкати до м. Харкова, де проживає на даний час. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв, клопотань до суду не надходило. Вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Під час розгляду справи судом було встановлено, що [INFO] помер пасинок заявника, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Нововодолазською селищною радою від 02.03.2023 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 08 (а.с. 16). На підтвердження того, що померлий [PERSON] був пасинком [PERSON] заявником надано копію свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 25.06.1971 року, виданого Виконкомом Орджонікідзевської районної ради депутатів м. Харкова, актовий запис № 1053, згідно якого вбачається, що в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] від 19.04.1983 року, виданого Відділом запису актів громадського стану Виконавчого комітету Комінтернівскої райради народних депутатів м. Харкова, актовий запис № 300, після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на дівоче « [PERSON] » (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] судом було встанолено, що 08.05.1992 року між заявником та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Червонозаводським відділом РАЦС м. Харкова, актовий запис № 191 (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2009 року вбачається, що [INFO] у м. Харкові померла дружина заявника [PERSON] , у віці 60 років (а.с. 20). Після смерті останньої, судом було встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2009 року було призначено опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] (а.с.10). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2023 року, судом встановлено, що [INFO] у с. Княжне Харківської області помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно постанови державного нотаріуса Шостої ХМДК від 27.03.2024 року, державним нотаріусом Теленковим В.С. заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки, родинний зв`язок між спадкодавцем та заявником щодо жодної з передбачених законодавством черг у спадкуванні не підтверджується (а.с. 11). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.04.2024 року, [INFO] помер [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Нормами ст. ст. 1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями ст. ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем. Так, Верховний Суд в постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ № 5 від 31.03.95). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факти та обставини спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а отже, за таких обставин, суд вважає що встановлення вказаного факту дає право заявнику оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому, заява [PERSON] є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved