Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

06 березня 2025 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: скасування арешту та заборони на відчуження всього нерухомого майна [PERSON] , що накладений на підставі постанов державного виконавця.\~ В обґрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] . При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини вона отримала відмову, оскільки на майно спадкодавця накладено арешт на підставі постанов державного виконавця. Відповідач повідомив, що виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на майно спадкодавця, знищено, а тому відсутня можливість скасувати арешт. Оскільки на даний час відсутні підстави для утримання спадкового майна під арештом, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] (а.с. 22). За змістом свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] (а.с. 20). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 23). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ 450594 від 08 травня 2008 року ВДВС Очаківського МРУЮ, реєстраційний номер обтяження 7195164; на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №13388502 від 03 вересня 2009 року ВДВС Очаківського МРУЮ, реєстраційний номер обтяження 9021224; на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №25095179 від 06 квітня 2011 року ВДВС Очаківського МРУЮ, реєстраційний номер обтяження 11041829; було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] . (а.с. 13-14). Як вбачається з листа Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на виконанні відділу знаходилися виконавчі провадження: №13388502 з примусового виконання виконавчого листа №2-790 виданого 18 листопада 2008 року Очаківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] боргу на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» в розмірі 8\~934 грн 71 коп., яке 30 липня 2010 року було завершено в порядку п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; №25095179 з примусового виконання виконавчого листа №2-790, виданого 18 листопада 2008 року Очаківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] боргу на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» в розмірі 8\~934 грн 71 коп. (повторне пред`явлення), яке 21 грудня 2011 року було завершено в порядку п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати більш вичерпну інформацію та вирішити питання щодо зняття арештів з майна боржника є неможливим, оскільки виконавчі провадження знищено згідно з пунктом 1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5, у зв`язку з закінченням терміну його зберігання (а.с. 15-17). З автоматизованої системи виконавчих проваджень слідує, що всі виконавчі провадження щодо боржника « [PERSON] , [INFO] » завершені. Разом із тим, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що майно [PERSON] , [INFO] , має обтяження за номерами №7195164, №9021224, №11041829. Вказане свідчить про те, що попри завершення виконавчих проваджень відносно боржника, виконавцем не вирішено питань щодо скасування всіх обмежень, застосованих піж час здійснення виконавчих дій. Відповідно до письмового роз`яснення приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Тельпіш М.М., позивачці, як спадкоємиці майна [PERSON] , повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки під час отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було виявлено наявність трьох записів про арешт нерухомого майна спадкодавця (реєстраційні номери обтяжень 7195164, 9021224, 11041829) (а.с. 18-19). Згідно з ч. 1 ст. 41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ч. 2 ст. 328\~ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження наявності будь-якої заборгованості померлого [PERSON] .. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Суд вважає, що наявність арешту та заборони відчуження майна спадкодавця за відсутністю відкритих виконавчих проваджень є непропорційним. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність арешту майна спадкодавця та заборони на його відчуження створює перешкоди позивачці у реалізації нею свої спадкових прав, при цьому відсутні відомості, які б свідчили про існування невиконаних боргових зобов`язань спадкодавця перед конкретною фізичною чи юридичною особою, а також про пред`явлення майнових вимог до нього, у зв`язку із чим суд задовольняє позов повністю, судові витрати відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved