Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті свого брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Торез, Донецької області. В обґрунтування заяви посилається на те, що встановлення зазначеного факту необхідно для отримання дійсного свідоцтва про смерть та оформлення документів для прийняття спадщини, оскільки державні органи України не визнають документів виданих так званими «установами», які знаходяться на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі. Посилаючись на те, що факт смерті може бути встановлений в судовому порядку, просив задовольнити заяву. В судове засідання заявник не з`явився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд за його відсутності. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, повідомлений належним чином. Згідно із частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи та оцінивши усі докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] є братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджує родинний зв`язок заявника з померлою особою, зокрема: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 6 серпня 1959 року, актовий запис №1428; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00049605501 від 20 лютого 2025 року. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Торез, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 8 листопада 2024 року отриманого у так званих «органах реєстрації актів цивільного стану». Отже, факт смерті [PERSON] , [INFO] , який був братом заявника [PERSON] , підтверджується наявними у справі доказами. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 (надалі Перелік), м. Торез, Донецької області, відноситься до тимчасово окупованих російською федерацією територій України з 7 квітня 2014 року. Тобто зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України. Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до пункту 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як зазначено у частинах 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд, аналізуючи зазначені обставини враховує також правову позицію, викладену у пунктах 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, «свідоцтво» про смерть, що видане на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні та на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, не створює правових наслідків. Однак, зазначені відомості містять фактичні дані, що підтверджують вимоги заявника, які суд враховує згідно з вимогами статті 76 ЦПК України. Враховуючи те, що встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] необхідно заявнику для отримання дійсного свідоцтва про смерть і оформлення спадщини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви, оскільки відсутній обґрунтований сумнів у достовірності та правдивості вказаного факту. На підставі зазначеного, статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved