Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Від ТОВ "Бізнес Позика" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором № 490075-КС-002 про надання кредиту від 21.02.2024 в сумі 86 860,45 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 20 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентам у розмірі 63 860,45 грн, суми прострочених платежів за комісією у розмірі 3 000,00 грн, понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 21.02.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] укладено Договір № 490075-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну повідомленнями, підписаний в порядку визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "Бізнес позика" 21.02.2024 направлено [PERSON] пропозицію укласти Договір № 490075-КС-002 про надання кредиту. 21.02.2024 [PERSON] прийняв пропозицію щодо укладення Договору № 490075-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених Банком. Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес позика" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 21.01.2024 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] було укладено Договір № 490075-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Крім того, 21.02.2024 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 490075-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну повідомленнями, підписаний в порядку визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до умов вказаних договорів ТОВ "Бізнес позика" надало [PERSON] кредит у загальному розмірі 20 000,00 грн. Боржник [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, та станом на 26.11.2024 заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 86 860,45 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 20 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентам у розмірі 63 860,45 грн, суми прострочених платежів за комісією у розмірі 3 000,00 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ "Бізнес Позика", що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не подала. Рух справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 23.01.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.02.2025 о 09.00 годині. Участь у справі сторін та інших учасників справи. 27.02.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено. 26.03.2025 учасники справи повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача Дармограй А.Т. подала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, проте, поштова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] 21.02.2024 з метою отримання кредиту підписав Договір № 490075-КС-002 про надання кредиту з ТОВ "Бізнес позика" електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5301, згідно умов якого отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності, строком на 24 тижні до 07.08.2024, процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована, комісія за надання кредиту - 2 250,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 39 000,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9168,16 %. (а. с. 19-23) Відповідно до пункту 7 цього Договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з Договором та Правилами повністю розуміє усі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погодився неухильно дотримуватися їх, та відповідно уклав Договір. Крім того 21.02.2024 [PERSON] з метою отримання додаткового кредиту підписав Додаткову угоду № 1 до Договору № 490075-КС-002 про надання кредиту від 21.02.2024 (Споживчий кредит. Електронна форма) з ТОВ "Бізнес позика" електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3207, згідно умов якого додатково отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності на умовах викладених у Договорі. (а. с. 39-40) Відповідно до пункту 5 Додаткової угоди після її укладення та збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого кредиту становить 20 000,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9158,92 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 52 055,61 грн. Згідно пункту 5 Додаткової угоди комісія за надання додаткової суми кредиту становить - 750,00 грн. Позивачем до позову надано Пропозицію укласти Договір (оферта) № 490075-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 21.02.2024 та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 21.02.2024, Паспорт споживчого кредиту від 21.02.2024, Пропозицію (оферта) укласти Додаткову угоду до Договору № 490075-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 21.02.2024 датовану 21.02.2024, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди до Договору № 490075-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 21.02.2024 датовану 21.02.2024, Паспорт споживчого кредиту від 21.02.2024. (а. с. 16-18, 24-28, 29-31, 33-34, 37-38, 41-45). З довідок ТОВ "ФК "Елаєнс" від 29.11.2024, ТОВ "Платежі онлайн" від 02.12.2024 вбачається, що [PERSON] від ТОВ "Бізнез позика" 21.02.2024 за номером картки [NUMBER] були перераховані грошові кошти на виконання умов кредитного договору № 490075-КС-002 від 21.02.2024 та Додаткової угоди № 1 від 21.02.2024 до Договору № 490075-КС-002 від 21.02.2024 у розмірі 15 000,00 грн та 5 000,00 грн відповідно. (а. с. 47, 48). 06.03.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана інформація від 27.02.2025 №20.1.0.0.0/7-250221/42808-БТ у відповідності до якої повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 21.02.2024 по 07.08.2024. (а. с. 95-99) У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором № 490075-КС-002 від 21.02.2024 та Додаткової угоди № 1 від 21.02.2024 до Договору № 490075-КС-002 від 21.02.2024, належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26.11.2024 має заборгованість у загальному розмірі 86 860,45 грн з яких: 20 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 63 860,45 грн - сума прострочених платежів по відсоткам; 3 000,00 грн - сума прострочених платежів по комісії. (а. с. 13-14) Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України). Положення статті 6 та 627 Цивільного кодексу України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що Кредитний договір № 490075-КС-002 від 21.02.2024 та Додаткова угода № 1 від 21.02.2024 до Договору № 490075-КС-002 від 21.02.2024 про надання кредиту укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 цього закону, передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем до суду не надано, відомостей що правомірність укладеного договору оскаржувалася також суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і вона мала можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надано. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статей 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно з положеннями статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачкою умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Відповідно до умов Кредитного договору № 490075-КС-002 від 21.02.2024, встановлено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 2,00000000% в день у межах строку кредиту. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості відповідно до Кредитного договору № 490075-КС-002 від 21.02.2024 в загальному розмірі 86 860,45 грн. За таких обставин, позовна заява ТОВ "Бізнес позика" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі в межах заявлених вимог. Щодо судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422,40 грн (а. с. 1), які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved