Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 26.12.2022 року надійшла позовна заява, яка подана і інтересах [PERSON] його представником адвокатом Сігнаєвським А.О., із вимогами до [PERSON] та [PERSON] , третіми особами зазначені [PERSON] та Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні несучими, огороджувальними конструкціями будинку, земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачів знести самочинно побудовані приміщення аптеки в будинку [ADDRESS] а також привести квартири [ADDRESS] у вказаному будинку в стан, що відповідає технічному паспорту до 2011 року. 20 жовтня 2023 року, під час підготовчого провадження, представником позивача у електронному вигляді подана заява про зміну розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить усунути перешкоди у користуванні несучими, огороджувальними конструкціями будинку, земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідачів привести самочинно реконструйовані приміщення аптеки в будинку [ADDRESS] , в стан, що відповідає технічним паспортам на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] від 29 березня 2011 року, виготовлених Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» ( т.3 а/с 115). Позовні вимоги обгрунтовані тим, що права позивача як співвласника багатоквартирного будинку на володіння, користування та розпорядження несучими конструкціями , фасадом будинку ( огороджувальною конструкцією) , земельною ділянкою на якої розташований будинок та прибудинковою територією, які є спільною власністю власників квартири вказаного будинку та призначені для задоволення потреб співвласників, порушені здійсненою, у період 2011-2012 років, власником квартир [ADDRESS] , що розташовані на першому поверсі будинку , реконструкцією вказаних квартир внаслідок чого квартири були об`єднані в одне нежитлове приміщення в якому стала розташовуватись аптека, та при проведенні, із порушенням будівельних норм та правил, реконструкції здійснені втручання в несучі конструкції , фасад будинку та захоплені земельна ділянка та частина загальних сходів , що є спільною власністю всіх власників квартир у будинку, у тому числі і позивача. З 2012 року , родина [PERSON] ( сам позивач та його дружина ) , квартира яких розташована безпосередньо над вказаними приміщеннями звертались до різних органів комунальної та державної влади, у тому числі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, із вимогами про здійснення відповідних перевірок та реагування на незаконні дії [PERSON] на той час власника квартир [ADDRESS] , але на звернення отримувались формальні відписки , що, у тому числі , було предметом дослідження адміністративних судів при розгляді позову [PERSON] та постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року, по справі №815/5155/15 визнано протиправною бездіяльність Департаменту ДАБІ в Одеській області та зобов`язано здійснити відповідну перевірку, але і це рішення не виконано що стало підставою для звернення [PERSON] до Європейського суду з прав людини з приводу порушень ст. 6,13,14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Київська районна адміністрація Одеської міської ради , на території якої знаходиться спірний будинок та Одеська міська ради, як власник захопленої земельної ділянки, також не здійснювали а ні контролюючих функцій а ні фактичного реагування на чисельні звернення позивача. З таких обставин , [PERSON] та його представник вважають єдиною можливістю поновлення свого порушеного права звернення до суду загальною юрисдикції із цивільним позовом до нових власників вказаного приміщення, яки , на думку сторони позивача, як особи яким під час придбання вказаних приміщень достеменно було відомо про наявні порушення ( у тому числі як членам сім`є колишнього власника) , та яки є власниками незаконно реконструйованих приміщень несуть пряму відповідальність за порушення прав позивача та саме на них, як на власників, може бути покладено можливе виконання рішення щодо приведення приміщень до первісного стану. Під час судового засідання позивачем також було заявлене що наявність вказаної реконструкції порушує його права не лише як співвласника несучих конструкцій, фасаду будинку, прибудинкової земельної ділянці та частини загальних сходів, а на його особисті права, так як наявний козирок аптеці ( збудований дах над входами в аптеку ) який безпосередньо примикає до вікон його квартири окрім незручності із постійним потраплянням сміття та перебуванням безпосередньо перед вікнами невідомих осіб яки це сміття прибирають, несе і загрозу безпеці його квартири ( облегшенням потрапляння зовні ), а крім того новий окремий вхід до аптеки приводить до постійного перебуванням великої кількості сторонніх осіб безпосередньо під вікнами його квартири , що приводить до незручностям із гармидером від цих осіб та їх курінням. Вказані обставини , на думку позивача, свідчать про порушення відповідачами його особистих прав яки захищені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод в частині захисту особистого життя та ч.1 Першого протоколу до Конвенції в частині права вільного володіння своєї власності. Представником відповідачів, адвокатом Сухініним С..В. 31.03.2023 року було подано відзив на первісний позов, за змістом якого заперечується проти заявлених позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю і безпідставністю, та зазначено що відповідачі є співвласниками вказаних приміщень на підставі правомірних угод з 28.09.2017 року, сама реконструкція приміщень, яки є предметом даного розгляду, була здійснена із дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил , на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт від 04.07.2011 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 01.03.2012 року, що зазначалось у відповідних Актах перевірки складених вповноваженими особами ДАБІ в Одеській області у 2015 році. Факт дотримання під час реконструкції приміщень багатоквартирного будинку будівельних норм свідчить про відсутність правових підстав для застосування до вказаного об`єкта наслідків, передбачених ч.4 ст. 376 Цивільного кодексу України щодо наслідків самочинного будівництва. А тому будь яке втручання у право мірного володіння власністю відповідачів є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( т.1 а/с 164). Представником Одеської міської ради 14.09.2023 року подані письмові пояснення третій особи, за змістом яких заперечується проти задоволення позовних вимог внаслідок недоведеності позовних вимог та їх необґрунтованості ( т.3 а/с 55). З додаткових письмових пояснень , наданих 27.11.2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Гаспарянц Д.М. вбачається заперечення проти позовних вимог внаслідок їх недоведеності та визначення, що у експертному дослідженні , наданим позивачем, не встановлено факт забудови земельної ділянки за межами існуючого до реконструкції балкону квартири [ADDRESS] , не встановлено яке саме втручання у несучі , огороджувальні, несучо-огороджувальні конструкції стін відбулось під час реконструкції та не доведено будь-який причинно-наслідковий зв`язок між проведеної реконструкцією та наявністю пошкоджень стіни ( т.5 а/с 25). У свою чергу представником позивача , адвокатом Сігнаєвським А.О. , та самим позивачем , надавались письмові пояснення на спростування позиці відповідачів. Як встановлено судом на підставі свідоцтва від 22.03.2011 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 502, [PERSON] на праві власності належала трикімнатна квартира загальною площею 61,3 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що була придбана нею у [PERSON] . Технічні характеристики та план квартири були відображені у технічному паспорті, виготовленому Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за станом на 29.03.2011 року. Право власності [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , було зареєстроване 07.04.2011 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», що вбачається з витягу про державну реєстрацію прав від 07.04.2011 року № 29580134, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». Також на підставі свідоцтва від 22.03.2011 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 504, [PERSON] на праві власності належала однокімнатна квартира загальною площею 38,3 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що була придбана нею у [PERSON] . Технічні характеристики та план квартири були відображені у технічному паспорті, виготовленому Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за станом на 29.03.2011 року. Право власності [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , було зареєстроване 07.04.2011 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», що вбачається з витягу про державну реєстрацію прав від 07.04.2011 року № 20665853, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». На підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 01.03.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за № ОД 14212032796, Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення аптеки від 02.04.2012 року серії [NUMBER] . Зазначене свідоцтво видане замість свідоцтва від 22.03.2011 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 502, та замість свідоцтва від 22.03.2011 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 504. Також щодо нежитлових приміщень аптеки загальною площею 103,8 кв. м за адресою: [ADDRESS] , Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» проведена відповідна технічна інвентаризація, за результатами якої складено відповідний технічний паспорт за станом на 02.02.2012 року. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року, по справі №815/5155/15 за позовом [PERSON] до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської Валерії Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною, була задоволена апеляційна скарга [PERSON] та скасована постанова Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року; прийнята нова постанова, якою позов [PERSON] задовольнити частково та визнано протиправною бездіяльність Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області щодо з`ясування в межах перевірки, проведеної за зверненням [PERSON] , яке надійшло листом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-81д від 12.02.2015р., та відображення у висновках акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 04 березня 2015 року об`єкту будівництва «Реконструкція квартир [ADDRESS] » фактів наявності або відсутності порушень приписів ст.376 Цивільного кодексу України, ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року, а також зобов`язано Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області перевірити в рамках проведення зазначеної перевірки дотримання на об`єкті будівництва «Реконструкція квартир [ADDRESS] » приписів ст.376 Цивільного кодексу України, ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року, про що повідомити [PERSON] . Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.05.2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №815/5155/15 . За змістом постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року вбачається : « при розгляді даної справи судом було встановлено, що головним державним інспектором інспекційного відділу у м. Одесі Департаменту ДАБІ в Одеській області Лисим С.А., відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553, на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №1 від 05.01.2015р. та звернення [PERSON] , яке надійшло листом ДАБІ України від 12.02.2015р., проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил [PERSON] на об`єкті будівництва «Реконструкція квартир [ADDRESS] . (Київський район)». (а.с.108-109) В акті перевірки зазначено, що за вказаною адресою зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 04.07.2011р. за № ОД 08211011973 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 01.03.2012р. за № ОД 14212032796 з реконструкції квартир [ADDRESS] під аптеку, подані до Інспекції замовником [PERSON] . Нежитлові приміщення аптеки (приміщення квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] ) за вищевказаного адресою належать [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 02.04.2012р. Будівельні роботи станом на 04.03.2015р. на об`єкті будівництва не виконуються; відхилень від технічного паспорту не зафіксовано, підстави для подальшого втручання у Департаменту відсутні. Проведення позапланової перевірки у випадку надходження звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства є обов`язком органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553, який Департаментом ДАБІ в Одеській області виконано, про що складено акт перевірки від 04.03.2015р. У зв`язку з цим, вимоги [PERSON] про визнання протиправною бездіяльності Департаменту ДАБІ в Одеській області щодо відсутності мір реагування на його скаргу від 25.12.2014р. задоволенню не підлягають. Поряд з цим, дослідивши зміст акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04.03.2014р., апеляційний суд встановив, що під час проведення позапланової перевірки Департаментом ДАБІ в Одеській області не перевірено доводів [PERSON] про не дотримання на об`єкті будівництва «Реконструкція квартир [ADDRESS] » приписів ст.376 Цивільного кодексу України (щодо самочинного будівництва у вигляді прибудови до будинку). Також, в порушення вимог ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року, в акті перевірки не знайшло свого відображення наявність/відсутність у [PERSON] документів, що засвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, на якій здійснено відповідну прибудову. Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про проведення Департаментом ДАБІ в Одеській області позапланової перевірки на об`єкті будівництва «Реконструкція квартир [ADDRESS] » поверхнево, без дослідження фактів, про які зазначав [PERSON] у своїй скарзі від 25.12.2014р. При встановленні факту бездіяльності Департаменту ДАБІ в Одеській області при проведенні позапланової перевірки, результати якої оформлено актом від 04.03.2015р., що виразилось в ігноруванні зазначених заявником обставин, колегія суддів вважає за необхідне, для повного захисту прав позивача, вийти за межі позовних вимог [PERSON] та зобов`язати Департамент ДАБІ в Одеській області перевірити дотримання на об`єкті будівництва «Реконструкція квартир [ADDRESS] » приписів ст.376 Цивільного кодексу України, ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року, про що повідомити [PERSON] ». У подальшому 25.05.2016 року [PERSON] (продавець) відчужила на користь [PERSON] (покупець) нежитлові приміщення аптеки загальною площею 103,8 кв. м, основною площею 89,6 кв. м за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 224 (далі - Договір № 224). За змістом Договору № 224 продавець ( [PERSON] ) підтвердила, що самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції щодо майна та/або його складових частин не здійснювалися. Вищевказане майно візуально оглянуте покупцем до підписання цього Договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню майна за призначенням, самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції майна та/або його складових частин на момент огляду виявлено не було. Право власності [PERSON] на нежитлові приміщення аптеки загальною площею 103,8 кв. м за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 934254651101), було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі Договору № 224 згідно із рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.05.2016 року № 29816640, прийнятим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л. 28.09.2017 року [PERSON] (дарувальник) безоплатно передала у власність (подарувала) [PERSON] 1/2 частку нежитлових приміщень аптеки загальною площею 103,8 кв. м, основною площею 89,6 кв. м за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 28.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 722 (далі - Договір № 722). Право власності [PERSON] на 1/2 частки нежитлових приміщень аптеки загальною площею 103,8 кв. м за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 934254651101), було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі Договору № 722 згідно із рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.09.2017 року № \~ \~ \~ \~37322075, прийнятим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л. \~ \~ \~ \~Під час підготовчого провадження по справі судом , за для дотримання вимог виконання завдання підготовчого провадження, визначеного ч.1 ст. 189 ЦПК України, з`ясовувалось у сторони позивача якими доказами при розгляді справи будуть доводитись факт порушення прав позивача , у звязку із чим позивачем було заявлене про його звернення до експерта для отримання висновків, будівельно-технічної експертизи, яким буде доводитись заявлені позовні вимоги. Тривалість розгляду справи обумовлена тим, що для забезпечення повноти проведення експертного дослідження судом, за клопотанням сторони позивача, витребувались докази необхідні для відповідного дослідження експертом, та сторони зобов`язувались сприяти проведенню експертизи у вигляді надання експерту можливості огляду необхідних приміщень. 14.10.2024 року до суду представником позивача була подана заява про залучення в якості доказів висновку будівельно-технічної експертизи. За змістом висновку №023/2024 складеного 23.09.2024 року експертом Мазуровою І.С. до неї 24 червня 2024 року надійшла заява [PERSON] про проведення будівельно-технічної експертизи нежитлових приміщень аптеки, що розташована за адресою: [ADDRESS] із наступними запитаннями: 1) чи збільшена площа нежитлових приміщень аптеки в результаті реконструкції, та якщо так то за рахунок чого?; 2) чи здійснено втручання у несучі, огороджувальні, несучо-огороджувальні конструкції при реконструкції приміщень аптеки, та якщо так, то які ?; 3) чи змінений загальний від фасаду будинку при реконструкції нежитлових приміщень аптеки, та якщо так то за рахунок чого і як само?; 4) чи можливо привести проведену реконструкцію нежитлових приміщень аптеки у первісний вигляд, а саме до проведення реконструкції згідно технічних паспортів на дві квартири, без нанесення пошкоджень основним конструктивним елементам будинку? Згідно висновку експертом встановлено наступне: - по 1 питанню - площа нежитлових приміщень аптеки, в результаті реконструкція, збільшена за рахунок: об`єднання лоджії площею 1,5 м2 з приміщенням № 4 - житлова, площею 7,1 м2 квартири [ADDRESS] ; об`єднання лоджії площею 1,8 м2 з приміщенням №7 - житлова, площею 12 м2 квартири [ADDRESS] ; демонтажу всіх внутрішніх стін та перегородок в квартирі [ADDRESS] ; демонтажу спільної стіни між квартирами [ADDRESS] і [ADDRESS] , а саме між приміщенням № 7 - житлова, площею 12 м2 квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] - житлова, площею 17,2 м2; приєднання до об`єднаних квартир [ADDRESS] і [ADDRESS] частини приміщення № VIII - сходи загального користування багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] ; влаштування нового приміщення, вхідного у загальну площу приміщення № 1 - торгівельний зал аптеки, що безпосередньо прилягає до зовнішньої стіни будинку і виступає з площини стіни фасаду будинку [ADDRESS] , яке відповідно до ДБН В 3.2.2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», є прибудовою»; - по другому питанню виявленими в результаті проведеного огляду: демонтаж віконної рами на лоджії площею 1,5 м2 та її огородження в квартирі [ADDRESS] ; демонтаж частини стіни під віконним отвором в приміщенні №4- житлова площею 7,1 м2 та влаштування дверного отвору квартири [ADDRESS] ; демонтаж частини стіни під віконним отвором в приміщенні №7- житлова площею 12,0м2 та влаштування дверного отвору квартири [ADDRESS] ; демонтаж віконної рами на лоджії площею 1,8 м2 та її огородження квартири [ADDRESS] , з влаштуванням дверного отвору квартири [ADDRESS] ; демонтаж частини стіни під віконним отвором в приміщенні № 1 житлова площею 17,2 м2 та влаштування дверного отвору квартири [ADDRESS] ; демонтаж внутрішніх стін та перегородок в квартирі [ADDRESS] ; демонтаж спільної квартири [ADDRESS] і [ADDRESS] , встановлено, що при виконанні зазначених робіт здійснено втручання в несучі, огороджувальні, несучо-огороджувальні конструкції стін, проте встановити які саме із цих стін є несучі, огороджувальні, несучо-огороджувальні без проектної документації на будинок, проектної документації на реконструйовані квартири [ADDRESS] і [ADDRESS] під аптеку, проведення робіт з розкриття зовнішньої обробки конструкцій, не надається можливим»; - по третьому питанню - загальний вид фасаду будинку при реконструкції нежитлових приміщень аптеки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , змінений, шляхом: виконання зовнішнього оздоблення нежитлових приміщень аптеки навісним вентильованим фасадом з боку [ADDRESS] ; влаштування фасадного входу у нежитлові приміщення фасаду з боку [ADDRESS] , а саме влаштування ганку зі сходами (підйомника для маломобільних людей); влаштування стіни з газоблоку з влаштуванням дверей у нежитлові приміщення аптеки з боку придомової території аптеки; влаштування нового приміщення, вхідного у загальну площу приміщення № 1 - торгівельний зал аптеки, що безпосередньо прилягає до зовнішньої стіни будинку і виступає з площини стіни фасаду будинку [ADDRESS] , яке відповідно до ДБН В 3.2.2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», є прибудовою»; - по четвертому питанню - враховуючи відповідь на перше-третє питання, інформацію наявну в наданій Замовником документації, та відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузці будівництва, встановлено, що можливо привести проведену реконструкцію нежитлових приміщень аптеки, у первісний вигляд, а саме до проведення реконструкції згідно технічних паспортів на дві квартири, без нанесення пошкоджень основним конструктивним елементам будинку, при умові розробки проекту ліцензійною організацією». Цивільний процесуальний кодекс України ( скорочене ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Предметом розгляду даної справи є позовні вимоги [PERSON] про захист його прав як співвласника багатоквартирного будинку на володіння, користування та розпорядження несучими конструкціями, фасадом будинку ( огороджувальною конструкцією) , земельною ділянкою на якої розташований будинок та прибудинковою територією, які є спільною власністю власників квартири вказаного будинку та призначені для задоволення потреб співвласників а також захист права [PERSON] на втручання в особисте життя та права на вільне володіння своєю квартирою. Правовідносини пов`язані із захистом права власності врегульовані Цивільним кодексом України ( скорчене ЦК України). Суд критично ставиться до заявлених стороною позивача вимог пов`язаних із захистом його прав захищених Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколів до неї ( зокрема ст.1 Першого протоколу). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (скорочене Конвенція ) встановлює спеціальний механізм захисту гарантованих нею прав від втручання держави та державних органів (його називають «конвенційним»). Відповідно до ст. 1 Конвенції держави, що її підписали, гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції та протоколах до неї. Конвенція і протоколи до неї гарантують особі лише ті права, яким відповідають обов`язки державних органів (посадових осіб). Тому до Європейського суду з прав людини (скорочене Європейський суд) і можливо звернутися зі скаргою на дії (бездіяльність) державних органів (посадових осіб), а не самих приватних осіб, або на бездіяльність державних органів, що не захистили від дій приватних осіб ( у тому числі втручання в особисті права або право на вільне володіння майном яке здійснив суд за позовами інших фізичних ( юридичних ) осіб). Таким чином захист права власності позивача від порушення його права , які на його думку здійснили інші фізичні особи ( власники приміщень) , не охоплюється положеннями а ні Конвенції а ні протоколів до неї, так як ці правовідносини врегульовані загальними положеннями захисту права від дій, бездіяльності інших осіб ( що не є державними органами). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга\~статті 319 ЦК України). Згідно ж з приписами частини другої статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Беручи до уваги контекст спірних правовідносин та встановлені обставини суд також відзначає, що за змістом положень пункту 6 частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та частини другої статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. У листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 20.12.2010 №22-22/3622/0/6-10 роз`яснено, що терміни "несучі конструкції", "огороджувальні конструкції" застосовуються у багатьох нормативних документах (ДБН 13.2.6-31:2006 "Теплова ізоляція будівель", ДБН В.2.6-33:2008 "Конструкції зовнішніх стін із фасадною теплоізоляцією. Вимоги до проектування, улаштування та експлуатації" тощо). Несучі конструкції - це будівельні конструкції, що становлять несучий остов (каркас) будинку або споруди, забезпечуючи їх надійність і довговічність. Несучі конструкції сприймають основні навантаження (власну масу, масу устаткування, людей, снігу, напір вітру, тиск ґрунту на підземні частини будинку або споруди тощо) і передають їх на основу. Огороджувальні конструкції - будівельні конструкції, що обмежують об`єм будівлі або споруди, розділяють його на окремі приміщення та призначені для захисту приміщень від температурних дій, вітру, вологи, шуму, радіації тощо. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил ( ч.1 ст. 376 ЦК України). Частиною сьомою вказаної статті визначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. \~ \~ \~ \~ Як зазначено у п. 5 Постанови № 6 Пленума Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) ( далі Постанова) у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). У п.13 зазначеної Постанови визначено що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність ( п.22 Постанови). Відповідно до п. 25 даної Постанови відхилення від проекту забудови об`єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об`єкта нерухомості. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.08.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. У даному випадку судом враховується що позивач як співвласник квартири [ADDRESS] , що підтверджується наданими свідоцтвом про право власності на житло від 21.11.2000 року, має відповідне право на звернення до суду із позовом як за для захисту права на спільне майно співвласників всього будинку так і на захист власного права як власник квартири. У свою чергу заявлені вимоги стосуються як факту загальної реконструкції у межах квартир будинку із виникненням нового об`єкту нерухомості ( нежитлового приміщення аптеки замість квартир) так і факту того що під час даної реконструкції , на думку позивача, були захоплені приміщення загального користування , здійснено втручання у несучі та огороджувальні конструкції , а також при реконструкції було зайнята частина прибудинкової земельної ділянки а тому застосування до даного спору вимог ст. 376 ЦК України є релевантне. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц) Аналізуючи перелічені вище докази, надані стороною позивача, основним з яких є висновок будівельно-технічної експертизи №023/2024 складений 23.09.2024 року експертом [PERSON] , суд вважає, щ о під час судового розгляду стороною позивача не наведено переконливих доказів наявності факту порушення його права як співвласника будинку так і власника квартири [ADDRESS] , проведеною реконструкцією квартир [ADDRESS] даного будинку експертом не було встановлено порушення будівельних норм під час реконструкції , або взагалі будь-якого впливу проведеної реконструкції на права і інтереси власників квартири [ADDRESS] вказаного будинку. Сам по собі факт здійснення реконструкції із порушенням стандартів отримання права на вказану реконструкцію або державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомості, не є порушенням прав інших співвласників багатоквартирного будинку, то може бути лише предметом дослідження та реагування відповідних інститутів до повноважень яких відносяться сфера контролю за дотримання законодавства при здійсненні будівництва ( реконструкції). Крім того під час розгляду справи, на думку суду, не було спростовано законність подання власником квартир [ADDRESS] як декларації про початок виконання будівельних робіт від 04.07.2011р. за № ОД 08211011973 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 01.03.2012р. за № ОД 14212032796, так як сам факт відсутності додатків до вказаних декларації не є доказом їх відсутності на момент їх реєстрації. Декларація , як і будь-який акт суб`єкта владних повноважень , який породжує певні цивільні права і обов`язки, у відповідності до вимог ст. 204 ЦК України має презумпцію правомірності, тобто є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Також а ні проведеною експертизою а ні чисельними відповідями контролюючими інстанціями на звернення [PERSON] переконливо не доводиться факт того, що під час реконструкції квартир [ADDRESS] у будинку були порушення будівельних норм і правил що впливає на міцність і безпечність самого будинку і може бути підтвердженням заподіяння шкоди власному майну позивача. Визначена у експертному висновку наявність пошкодження у вигляді вертикальної тріщини на стіні від підлоги до стелі у приміщенні № 7 - житлова, площею 12,7 кв.м. квартири [ADDRESS] не обгрунтована ( причина ) та не доведена існуючий зв`язок між реконструкцією та виявленим пошкодженням, що також приводить суд до того, що на припущеннях не може бути доведені будь-які обставини. Що стосується факту фактично використання під реконструйоване приміщення частини прибудинкової земельної ділянки, судом проймається до уваги як факт відсутності державної реєстрації прав співвласників будинку на виділену прибудинкову територію так і відсутність у експертному дослідженні висновків про те, яка саме чистина ( площа ) земельної ділянки була використана при здійсненні реконструкції ( при наявності до реконструкції балкону в одної з квартир). Також суд вважає що зазначене у експертизі захоплення під час реконструкції частини приміщення загального користування будинку , без визначеності його чіткого розміру ) не є підставою для визнання такого факту судом як доведеного а крім того не є предметом позовних вимог, так як питання витребування майна з чужого володіння виходить за межі заявлених вимог. Посилання позивача на наявність порушення його особистих прав як мешканця ( власника) квартири , яка розташована безпосередньо над реконструйованими приміщеннями, без доведеності факту наявності такого порушення ( експертними дослідженнями , письмовими актами або поясненнями свідків ) є лише припущеннями , які не можуть бути прийняти судом як докази. Крім того при встановленні таких порушень позивачем повинно бути доведено і те, що усунення встановлених порушень можливо саме шляхом повернення реконструйованих приміщень у первісний стан ( стан до реконструкції ) , так як можливість іншого способу захисту у вигляді приведення козирка аптеки у стан який не приводить до встановлених порушень, встановлення огороджень навколо аптеки, за рахунок її власників за для запобіганню скупчення людей безпосередньо біля стін будинку, стягнення грошових коштів за заподіяну шкоду або інші можливі дії , можуть бути більш пропорційними способами як захисту власних прав та і втручання у право інших осіб. У\~правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в\~ постанові від\~ 18\~ вересня\~ 2013\~ року (справа №\~5-92 цс\~13) зазначено, що\~основною метою статті\~1 Першого протоколу до\~Конвенції є\~попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та\~інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому у\~своїх рішеннях Європейський суд з\~прав людини постійно вказує на\~необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та\~необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від\~23\~вересня\~1982\~року у\~справі «Спорронґ і\~Льоннрот проти Швеції», від 22\~лютого\~2005\~року «Новоселецький проти України», від\~1\~червня\~2006\~року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в\~структурі статті\~1, зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та\~переслідуваною метою, якої намагаються досягти. Наведені обставини встановлені судом та аналіз наданих сторонами доказів із застосуванням до встановлених правовідносин відповідних норм права є підставою для висновку суду що позовні вимоги [PERSON] як в частині порушення під час реконструкції кв. 37,38 під приміщення аптеки істотних будівельних норм і правил так і заподіяння шкоди позивачу як власнику квартири і співвласнику багатоквартирного будинку є недоведеними у судовому засіданні належними та допустимими доказами що є достатньою підставою для відмови у їх задоволенні у повному обсязі. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed