Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У грудні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровської міської ради в якій позивач просить суд: -усунути Дніпровській міській раді перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати самочинно побудоване нерухоме майно, а саме прибудову А (2) 1; -припинити право власності та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію право власності на прибудову А (2)-1, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] ; -вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 23.11.2018 приватним нотаріусом ДМНО Дажук М.В. здійснено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 227,3 кв.м, житловою площею 89,8 кв.м, опис: літ А-1 житловий будинок, літ.А (1)-1, А (2)-1 прибудови, літ.а-ганок, під А-1 підвал та басейн. З огляду на те, що під час перевірки даних наявних в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та іншої технічної документації було встановлено, що у [PERSON] станом на 2018 рік були відсутні правовстановлюючі документи, які б надавали йому можливість реєструвати за собою право власності на прибудову літ. А (2)-1 прибудова розміром 2,50х8,16, оскільки дозвіл на здійснення такої прибудови було надано не йому, а попередньому власнику [PERSON] , позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем надано відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, доводи викладені в яких зводяться до незгоди з заявленими вимогами. Так, відповідачем зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] складається з літ.А-1 та А1-1, і ганок, літ. «а», де літ.А-1 та А1-1 це дві квартири, які він купив у [PERSON] та [PERSON] , до яких вже входила прибудова площею 15,8 кв.м, яка була споруджена за погодженням з міською радою на підставі заяви [PERSON] від 29.07.1986 про дозвіл будівництва прибудови замість існуючого сараю з метою поліпшення житлових умов родини останнього, а тому при здійсненні державної реєстрації права власності за [PERSON] у 2018 році, нотаріусом не було порушено норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Третьою особою [PERSON] надано письмові пояснення, в яких останній просить задовольнити заявлені позовні вимоги посилаючись на те, що він є власником житлового будинку літ.Б.-1, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Наявність прибудови літ. А (2)-1, яка була побудована у 2006 році, перешкоджає проїзду швидкої та пожежних автомобілів до його будинку. Також зазначив, що для реєстрації права власності на вказану прибудову відповідачем було надано підроблені документи, оскільки вказану прибудову побудовано у 2006 році, а не у 1986 році. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] від 22.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2023 залучено до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи. У зв`язку зі звільненням судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] у відставку, справу було передано судді Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 21.06.2024 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.10.2024, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним в ньому. У судовому засіданні відповідач та його представник, заперечували щодо заявлених позовних вимог та надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві. У судовому засіданні представник третьої особи, підтримав заявлені позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2002 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній придбав квартиру [ADDRESS] . В житловому будинку літ.А-1, квартира [ADDRESS] складається з: 1-тамбур, 2-кладова, 3,4-коридори, 5-туалет, 6-передня, 7,8,9-житлові кімнати, житловою площею 31,9 кв.м., 10,11,12-підсобні. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2002 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній придбав квартиру [ADDRESS] . В житловому будинку літ.А-1, квартира [ADDRESS] складається з: 1,2-коридори, 3-кухня, 4,6-житлові кімнати, житловою площею 35,2 кв.м., 5-кладова, 7-туалет, 8-коридор, 9,10,11-підсобні. Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів №670 від 08.08.1986, [PERSON] надано дозвіл на будівництво прибудови розміром 2,6х8,6 (22,36 кв.м.) до будинку [ADDRESS] під підсобне приміщення. Зобов`язано житлово-експлуатаційне об`єднання прибудову взяти на баланс місцевих рад. Згідно копії схематичного плану до вказаного рішення, наявний сарай розміром 2,6х8,6 (22,36 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради від 16.07.2004 за №563, затверджено акт приймання житлового будинку літ.А-1 по [ADDRESS] після перепланування кв. [ADDRESS] та [ADDRESS] і їх об`єднання та вважати його шестикімнатним, житловою площею 79,7 кв.м., загальною площею 220,3 кв.м., з двома окремими входами. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом ДМР 16.05.2005, [PERSON] належить будинок, житловий літ.А-1, А1-1, ганок літ.а розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії акту від 05.11.2018 складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , під час обстеження за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що прибудова літ.А2-1 розмірами 2,50х8,16 побудована згідно рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів №670 від 08.08.1986 не належить до самочинного будівництва. Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.05.2023, за [PERSON] зареєстровано право власності на об`єкт, який розташована за адресою: [ADDRESS] який складається з: літ.А-1 житловий будинок, літ.А (1) 1, А (2) 1 прибудова, літ.а ганок, під А-1 підвал та басейн. Згідно ст.16\~ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 ст.376\~ЦК\~України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті\~376\~ЦК\~України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті\~376\~ЦК\~України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення. Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті\~376\~ЦК\~України суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови. Європейській суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2016 року у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга № 46577/15) роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Зазначене також роз`яснено судам у пункті 22 постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті\~376\~ЦК\~України (про правовий режим самочинного будівництва)» Отже, знесення (демонтування) самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою. Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей\~16,\~386,\~391\~ЦК\~України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Таким чином, сам по собі факт здійснення самочинного будівництва не є самостійною підставою для задоволення вимог про знесення такого будівництва, оскільки цьому крайньому заходу передує виконання положень частини сьомої статті\~376\~ЦК\~України (постанова ВС/КЦС за №204/8412/23 від 18.06.2024). У частині третій статті\~12\~ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті\~77\~ЦПК\~України). Відповідно до частини другої статті\~78\~ЦПК\~України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.\~80\~ЦПК\~України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті\~89\~ЦПК\~України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на те, що перевірка дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] , відповідним\~органом державної влади або органом місцевого самоврядування не проводилася, приписів щодо можливості/неможливості перебудови спірного об`єкта будівництва не видавалося, заявлена вимога про усунення перешкод шляхом зобов`язання демонтувати самочинно побудоване майно, а саме прибудову А (2)-1, не підлягає задоволенню. Крім того, ухвалюючи дане рішення, судом враховано, що позивачем, на обґрунтування заявлених вимог, не надано доказів, які б спростовували твердження відповідача з приводу того, що прибудова розміром 2,50х8,16, яку позивач ідентифікує як літ.А(2)-1, була збудована на підставі рішення №670 від 08.08.1986 та є частиною житлового будинку який належав [PERSON] . Також лист начальника виробничого відділу КП «ДМБТІ» ДМР від 25.05.2022 за №3677, який надано позивачем до позову, містить інформацію, що прибудова під літ.А(2)-1 має площу 15,9 кв.м., в той час як згідно обґрунтувань заявлених вимог, площа вказаного приміщення становить 20,4 кв.м., що також відповідає інформації зазначеній в рішенні №670, у зв`язку з чим відсутня можливість ототожнити вказані об`єкти як один і той же, що також унеможливлює задоволення заявлених вимог. З зазначеної підстави не підлягає задоволенню вимога про припинення права власності на прибудову лат.А (2)-1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони\~пропорційно розміру задоволених\~позовних\~вимог. Таким чином\~ухвалюючи рішення про\~відмову\~у задоволенні\~позовних\~вимог,\~суд приходить до\~висновку, що\~понесені\~позивачем\~судові\~витрати\~по сплаті судового збору з\~відповідача не стягуються та\~покладаються на позивача.\~ У зв`язку із перебуванням судді Куцевола В.В. у період з 18.03.2025 року по 24.03.2025 року на лікарняному, рішення складено 25.03.2025 року.

Outcome: dismissed