Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з даним позовом, в якому просила визнати недійсними загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, які були проведені відповідачами 06.06.2016 та оформлені протоколом № 1 від 06 червня 2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у її власності перебуває квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі ніхто не проживає та не користується послугами електропостачання, водопостачання та послугами з утримання будинку та прибудинкової території з 2010 року. Будинок, у якому розташована вказана квартира перебуває на балансі ТОВ «Експуатуюча компанія», яке здійснювало надання послуг з його утримання. Зазначає, що їй у січні 2021 року стало відомо, що у провадженні Оболонського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа №756/6148/20 за позовом ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» до неї про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Згідно із рішення суду вказаний позов було задоволено, стягнуто з неї на користь ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» заборгованість за комунальні послуги, які надавались ТОВ «УК «Затишна оселя» на підставі договору про утримання будинку та прибудинкової території, який був укладений між ТОВ «УК «Затишна оселя» та відповідачами без будь-яких на це законних підстав та за відсутності повноважень у відповідачів. На переконання позивача відповідачами нібито були проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких прийнято рішення, зокрема, щодо визначення тарифу на утримання будинку та прибудинкової території на рівні 6,33 грн, який у подальшому покладено в основу визначення боргу перед ТОВ «УК «Затишна оселя». Договір від 25.05.2017 укладений між відповідачами та ТОВ «УК «Затишна оселя» позивачем було оскаржено до суду, під час розгляду справи було встановлено низку порушень, які допустили відповідачі під час проведення «загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку». Зокрема, протокол містить неправдиві відомості про співвласників та підписи осіб, які не є власниками квартир чи нежитлових приміщень у будинку [ADDRESS] ; у більшості зазначених у протоколі зборів осіб та листах опитування відсутнє посилання на документи, якими підтверджено право власності на житло чи нежитлове приміщення; порядок денний протоколу загальних зборів №1 від 06.06.2016 не відповідає питанням, які фактично були вирішені згідно із відомостями вищевказаного протоколу №1; була грубо порушена процедура проведення зборів в частині неповідомлення співвласників будинку про дату, місце та порядок денний зборів співвласників; листи опитування оформлені на виконання ч.8 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не містять обов`язкової інформації про визнання їх дійсними; для прийняття рішень порядку денного був відсутній необхідний кворум, який вимагається згідно положень абз.2 ч.6 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»; у порушення ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення про обрання управителя багатоквартирного будинку та визначення уповноважених осіб на укладення з ним договору на утримання будинку не було в установленому законом порядку надіслано (не передано) на зберігання виконавчому комітету Київської міської ради за місцем розташування багатоквартирного будинку. На підставі викладеного, просить суд визнати недійсними загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, які були проведені відповідачами 06.06.2016 та оформлені протоколом №1 від 06.06.2016. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.08.2023 матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: ТОВ "Управляюча компанія "Затишна оселя"про захист прав споживачів, визнання недійсними рішення щодо встановлення тарифу на утримання будинку та прибудинкової території та визначення управителя багатоквартирного будинку - направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Оболонського районного суду м. Києва. Постановою Київського апеляційного суду від 19.12.2023 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 серпня 2023 року змінено, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови. В іншій частині ухвалу залишено без змін. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09.02.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» про захист прав споживачів, визнання недійсними рішення щодо встановлення тарифу на утримання будинку та прибудинкової території та визначення управителя багатоквартирного будинку, залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії даної ухвали. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05.03.2024 виправлено описку допущену у тексті ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 09.02.2024 у цивільній справі №758/9550/23 та постановлено вважати правильною дату постановлення ухвали Оболонського районного суду міста Києва 09 лютого 2024 року, замість 09 лютого 2023 року. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07.03.2024 [PERSON] продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя», про захист прав споживачів, визнання недійсними рішення щодо встановлення тарифу на утримання будинку та прибудинкової території та визначення управителя багатоквартирного будинку, визначених ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.02.2024 та позивачу визначено остаточний строк для подання заяви на усунення недоліків позовної заяви у термін 5 (п`ять) днів з моменту отримання копії даної ухвали. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя», про захист прав споживачів, визнання недійсними рішення щодо встановлення тарифу на утримання будинку та прибудинкової території та визначення управителя багатоквартирного будинку. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20.11.2024 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог у даній цивільній справі та постановлено повернути її позивачу. Підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася. При цьому, 27.01.2025 до суду позивачем була подана заява, у якій позивач просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися. При цьому, у матеріалах справи наявні заяви відповідачів, відповідно до яких останні просять суд розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позовні вимоги не визнають, вважають їх безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підтверджені доказами, відтак, не підлягають задоволенню. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечила щодо заявлених позовних вимог, вважає, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою. Позовні вимоги не підтверджені жодними доказами. Позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Позовна заява зводиться до незгоди позивача з рішенням загальних зборів від 06.06.2016 та протоколом загальних зборів, які неодноразово оскаржувалися. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вислухавши учасника справи, суд дійшов наступного висновку. Як зазначає у позовній заяві позивач [PERSON] вона є власником квартири [ADDRESS] . Ця обставина не заперечувалася жодною із сторін спору. Судом встановлено, що 06.06.2016 проведено збори співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , для вирішення наступного: визначення управителя багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] та затвердження умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання з управителем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (в редакції на час виникнення правовідносин), збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем, обраним відповідно до цього Закону. Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»(в редакції на час виникнення правовідносин), повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників має бути вручено не пізніше ніж за 10 днів до дати проведення зборів у письмовій формі кожному співвласникові під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, а також має бути розміщено у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку. З відкритих джерел - Єдиного державного реєстру судових рішень, за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/114349862, встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.10.2023, яке набрало законної сили, у справі № 756/8439/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору, судом було зокрема, встановлено, що згідно повідомлення про скликання зборів співвласників багатоквартирного будинку, ініціативна група у складі співвласників багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , за організаційної підтримки ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» скликала збори співвласників на 06.06.2016 за адресою [ADDRESS] (конференц-зала готелю «Visak»), початок реєстрації учасників зборів о 18:30 годині, початок зборів о 19:00 годині. Ініціативна група у складі власників житлових приміщень будинку за адресою [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як убачається зі списків згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів поданих 24.05.2016 ТОВ «Експлуатаційна компанія», вказане повідомлення направлялось позивачу. З листа ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» від 29.11.2017, адресованого голові Київської міської державної адміністрації Кличку В.В., встановлено, що відповідачем було направлено на зберігання до виконавчого органу Київської міської ради примірник протоколу №1 (оригінал) зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд дійшов висновку, що під час повідомлення позивача про проведення зборів співвласників, направлення протоколу зборів співвласників №1 від 06.06.2016 на зберігання виконавчому органу Київської міської ради, було дотримано усіх вимог чинного законодавства, порушень прав позивача при цьому судом не встановлено. Відповідно до п. 2,3 ч. 2 ч. 6 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (в редакції на час виникнення правовідносин) рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті (визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням), які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Згідно із абз. 4 ч. 8 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (в редакції на час виникнення правовідносин), письмове опитування співвласників проводиться шляхом власноручного заповнення ними листків опитування, в яких зазначаються день опитування, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представників), відповідь співвласника на питання «так», «ні» або «утримався», особистий підпис співвласника та особи, яка проводила опитування. З відкритих джерел - Єдиного державного реєстру судових рішень, за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/92184084 встановлено, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22.11.2019 у справі №756/3954/19, яке залишено без змін Київським апеляційним судом у справі №756/3954/19 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» про визнання недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , визнання недійсним протоколу №1 зборів співвласників багатоквартирного будинку від 06.06.2016, апеляційний суд встановив, що під час проведення зборів співвласників, не було набрано достатньої кількості голосів для прийняття рішення про визначення управителем будинку за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого було проведено письмове опитування співвласників, які не голосували на зборах. Відповідно до протоколу № 1 Загальних зборів багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] та опитувальних листків, встановлено: -загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку: 576 осіб; - загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку: 64426,69 кв.м. -у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 45 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 4476,23 м.кв.; -у письмовому опитуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 282 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 30061,59 м.кв. За результатами підрахунків голосів співвласники, які проголосували щодо першого питання «за» складає 51,82%, загальна площа квартир/ нежитлових приміщень яких складає 33389,68 кв.м. Таким чином, відповідно до протоколу рішення вважається прийнятим зборами. Зазначається, що закон не визначає, в якому саме обсязі повинні бути зазначені відомості стосовно документа, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення та документа, що надає повноваження на голосування від імені співвласника. Посилання в апеляційні скарзі на те, що в опитувальних листах до протоколу не зазначені реквізити документу що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення або ім`я по батькові співвласника апеляційний суд відхилив, оскільки на досліджених сторінках протоколу зазначено особу та документ, на підставі якого належить право власності. При цьому, судом встановлено, що на стор. 190 протоколу відсутні відомості щодо документу, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення. Площа квартири, зазначеної в даному опитувальному листку - 175,2 кв.м., що складає 0.27% від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Оскільки рішення про визначення управителя багатоквартирного будинку прийнято 51,82% від загальної кількості квартир, а тому 0,27% недостатньо для того, щоб вплинути на підсумки проведеного опитування співвласників. Доводи щодо недостатності кількості голосів для прийняття рішення, оскільки площа власників квартир, які проголосували «за», з урахуванням тих хто проголосував «проти» та «утримався» має становити 47,17 %, що недостатньо для прийняття рішення суд також не прийняв, оскільки апелянт взяла до уваги підсумки голосування лише щодо першого питання, прийнятого на загальних зборах, де проголосували «проти» 4,85%, «утримались» 1,59% . Однак, на загальних зборах рішення прийнято рішення щодо трьох питань, результати яких відображені у протоколі із зазначенням площі квартир співвласників, які взяли участь у голосуванні по кожному з трьох питань. Додатково суд звертає увагу на те, що правомірність діяльності відповідача щодо надання житлово - комунальних послуг та тарифів встановлені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.10.2021, яким позовні вимоги відповідача до позивача задоволені частково та стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за житлово - комунальні послуги. Вказане рішення суду, постановою Київського апеляційного суду від 16.05.2022 було залишено без змін (унікальний №756/6148/20). Нормами частини 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, установленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовних вимог без задоволення. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed