Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що з 18 вересня 2004 року до 06 грудня 2022 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність квартиру [ADDRESS] . Сторони не досягли згоди щодо поділу зазначеної квартири, однак, такі обставини порушують право позивача на володіння належною йому 1/2 часткою спірної квартири. Враховуючи наведене, позивач просить суд: 1.Визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру [ADDRESS] ; 2.Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; 3.Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; 4.Вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2023\~року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 27 березня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області наклав арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , до набрання законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області. У квітні 2023 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Мотивуючи свої вимоги, [PERSON] посилається на те, що в період шлюбу сторони набули у власність автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] ; автомобіль «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ; квартиру [ADDRESS] . Станом на час подання зустрічного позову сторони в шлюбі не перебувають, спільне господарство не ведуть, в зв`язку з чим постала потреба у вирішенні питання про поділ майна подружжя. Станом на час подання позову обидва автомобілі перебувають у користуванні [PERSON] , а квартирою колишні члени подружжя продовжують користуватися спільно. За таких обставин просить суд здійснити розподіл майна у такий спосіб: 1.Визнати право приватної власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; 2.Припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] ; 3.Визнати право власності за [PERSON] на автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , та автомобіль «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ; 4.Припинити право спільної сумісної власності на автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , та автомобіль «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ; 5.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості спірних квартири та автомобілів у розмірі 1 064 570 грн; 6.Вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 травня 2023\~року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя прийнято та об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. У липні 2023 року до суду надійшов відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву, в обґрунтування якого відповідач за зустрічним позовом посилається на те, що станом на час подання відзиву власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] є [PERSON] , тобто включення до обсягу спільного сумісного майна подружжя порушує права третіх осіб на зазначене майно. Так, зазначений автомобіль невдовзі після реєстрації шлюбу був фактично придбаний за кошти, які належали [PERSON] , однак дізнавшись про розлучення подружжя, останній висунув вимогу про перереєстрацію за ним цього транспортного засобу. Інший автомобіль на думку [PERSON] належить до спільного сумісного майна подружжя. Заперечує відповідач і проти визнання права власності у повному обсязі на спірну квартиру за [PERSON] , зауважуючи, що зазначене майно є його єдиним житлом, а отже доцільним буде поділ нерухомого майна між подружжям шляхом визнання права власності на 1/2 частку зазначеного майна за кожним з подружжя. За таких обставин у задоволенні зустрічного позову просить відмовити. в частині позовних вимог щодо спірної квартири та автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , а також стягнення грошової компенсації, водночас не заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог стосовно автомобіля «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2023\~року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду. Розпорядженням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2024 року № 623 справу передано на повторний автоматизований розподіл справи між суддями та призначено судді Фінагеєвій І. О. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, представник [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у відсутність [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до\~вимог частини\~першої,\~третьої статті\~223\~ЦПК України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті.\~Якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з неявкою сторін в силу частини другої статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2022 року у справі № 369/11481/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінено на\~« [PERSON] ». 15 листопада 2006 року [PERSON] набув у власність автомобіль «Mitsu bishi Lancer», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] . 28 квітня 2016 року [PERSON] набув у власність на підставі договору купівлі-продажу транспортний засіб «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] 07 липня 2016 року [PERSON] зареєстрував за собою транспортний засіб «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . 17 липня 2017 року [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] , площею 86,1 кв. м, житловою площею - 47,1 кв. м. Вартість квартири становила 646 250 грн, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чучукало В. Л. та зареєстровано в реєстрі за номером 1183. Право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON] 17 липня 2017 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~92155512. Ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , становить 175 170 грн, що підтверджується копією висновка суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 23 березня 2023 року № 45451. Ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] станом на 22 березня 2023 року може становити 440 290 грн, що підтверджується висновком суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 23 березня 2023 року № 45450. Вартість квартири [ADDRESS] становить 2 744 600 грн відповідно до звіту про вартість майна від\~ 22\~березня 2023 року. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого\~немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й\~охоронювані законом інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою\~статті 10 ЦПК України\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У правовідносинах, які розглядаються судом, спір стосується поділу спільного майна подружжя. Відповідно до частини першої\~статті 36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя\~статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша\~статті 61 СК України). Тлумачення\~статті 61 СК України\~свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63\~СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша\~статті 70 СК України). Вирішуючи спори між подружжям про майно, потрібно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц. Аналогічними міркуваннями неодноразово керувався Верховний Суд, зокрема, у постанові від 08 квітня 2024 року у справі № 639/2542/22, що свідчить про усталеність правозастосовної практики. Частинами першою, четвертою\~статті 71 СК України\~передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22). При цьому суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). Суд встановив, що між сторонами спору відсутня згода щодо поділу майна подружжя. Так, матеріали справи не містять доказів стосовно набуття у власність автомобіля «Mitsubishi Lancer», а отже зазначений автомобіль суд не бере до уваги під час вирішення питання про поділ майна подружжя. Так до суду надано страховий поліс від 09 травня 2022 року серії АР № 6189974, за змістом якого [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність стосовно транспортного засобу «Mitsubishi Lancer»2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] . Суд також надає оцінку доводам [PERSON] стосовно визнання набуття в період шлюбу права власності на зазначений автомобіль та відсутність заперечень [PERSON] щодо зазначеної обставини, однак в контексті частини першої статті 80 ЦПК України суд не визнає такі докази достатніми для встановлення факту набуття зазначеного автомобіля в період шлюбу та як наслідок включення такого рухомого майна до загального обсягу спільного сумісного майна подружжя. Водночас, матеріалами справи підтверджено набуття у власність в період перебування у зареєстрованому шлюбі спірної квартири та автомобіля «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . За таких умов за загальною концепцією зазначене майно підлягає поділу між подружжям в рівних частках. Однак, Верховний Суд у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20 роз`яснив, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).\~Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу.\~Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Автомобіль є неподільною річчю, а отже його поділ здійснюється шляхом присудження на користь одного з подружжя і стягнення половини його вартості на користь іншого з подружжя. Співставлення первісних та зустрічних позовних вимог, доводів відзиву на зустрічну позовну заяву дає підстави для висновку про те, що позивач не заперечує проти поділу спірної квартири між подружжям в рівних частках. Водночас, [PERSON] не заперечує проти визнання за ним у повному обсязі права власності на автомобіль «Volkswagen Jetta», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , а [PERSON] не заперечує проти передання такого автомобіля [PERSON] за умови визнання за нею права власності на спірну квартиру у повному обсязі та компенсації різниці вартостей поділеного майна подружжя. У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що за умови звернення до суду одного з подружжя з вимогою про поділ рухомого неподільного майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності на нього, визнання права власності у повному обсязі за іншим з подружжя та стягнення на користь позивача компенсації його частки у спільному сумісному майні подружжя такі дії є належним способом відновлення порушеного права. Так, у цій справі [PERSON] заявила вимогу про визнання права власності на автомобіль за [PERSON] у повному обсязі та про врегулювання питання щодо компенсації різниці вартостей поділеного майна шляхом стягнення компенсації, однак такі вимоги висувалися з врахуванням визнання права власності у повному обсязі за [PERSON] на спірну квартиру. Враховуючи те, що сторони не досягли згоди щодо поділу майна подружжя, а матеріали справи не містять доказів щодо придбання спірного об`єкта нерухомого майна виключно за кошти [PERSON] ,

Outcome: partial