Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 30.10.2014 року Житомирським районним судом Житомирської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . За рішенням суду, діти від спільного шлюбу сторін залишені на виховання матері. 30.10.2014 року Житомирським районний судом Житомирської області також було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 331 гривні. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04.12.2019 року розмір аліментів, які стягуються за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей, було змінено на розмір 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремої. Станом на сьогоднішній день позивачка отримує від відповідача на двох дітей в липні-жовтні 2024 року по 3266,33 гривні, в листопаді 2024 року 3316,58 гривні, в грудні - 4020,10 гривні, що є абсолютно не достатнім для повноцінного та гармонійного утримання двох підлітків в сьогоднішніх реаліях. На неодноразові звернення позивачки з проханнями надавати більшу фінансову допомогу на дітей Відповідач відмовляє, мотивуючи тим, що є рішення суду з цього приводу. Відповідача не зачіпає той факт, що кошти, які сплачуються ним за рішенням суду є недостатніми для задоволення базових потреб дітей. Натомість, позивачка несе більший фінансовий тягар по утриманню дітей, сплаті комунальних послуг, їх естетичному розвитку тощо. Станом на сьогоднішній день відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] та отримує пристойне грошове забезпечення і має змогу надавати більше коштів на забезпечення кращого існування власних дітей, але добровільно не бажає цього робити. При цьому інших дітей та утриманців відповідач не має. Відповідно відповіді № 1092100 від 04.02.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , В/Ч [NUMBER] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.02.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника просить позов задовольнити. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань не подав, ухвала про відкриття провадження по справі, позовна заява з додатками, судові повістки, направлені відповідачці поштовим зв`язком, повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судомвстановлено, що сторони з 12.07.2006перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Житомирського районного суду м. Житомира № 278/4319/14-ц від 30.10.2014 розірвано. Рішення набрало законної сили 11.11.2014 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіямисвідоцтв\~про народження (а.с. 9-10). Рішенням Житомирського районного суду м. Житомира від 30.10.2014 по справі №278/4324/14-ц ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 331 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, починаючи з 16.09.2014 року. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з 16.09.2014 року до досягнення дочки [PERSON] , [INFO] , трьох років, а саме до [INFO] (а.с. 23). Рішенням Богунського районного суду м. Житомиравід 04.12.2019по справі № 295/15161/19 ухвалено змінити розмір аліментів які стягнуті за рішенням\~ Житомирського районного суду м. Житомира від 30.10.2014 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо до досягнення дітей повноліття щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 12-14). Діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживаютьразом із матір`ю без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні (а.с. 24). Згідно до копії довідки військової частини [NUMBER] № 1894 від 24.12.2024, старший солдат [PERSON] проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] Збройних Сил України з 16.10.2024 по теперішній час (а.с. 21). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою статті 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених в ст.182 - 184 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, враховуючи позицію відповідача щодо позовних вимог, його матеріальне становища як платника аліментів, вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їхнє харчування, лікування при необхідності, забезпечення найбільш необхідними речами, суд дійшов висновку про можливість зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей та вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, та установленій судовій практиці. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved