Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась Служба у справах дітей Вінницької міської ради із позовною заявою, яка подана в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [PERSON] та їх донька [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, оскільки батьки у травні 2022 року перемістилися на територію Вінницької міської територіальної громади з Донецької області та з того часу проживають у м. Вінниці у гуртожитку ДНЗ «ЦПТО ТД» за адресою: [ADDRESS] . 02.10.2024 року малолітня [PERSON] взята на облік служби у справах дітей як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. Підставою для взяття дитини на облік стало зловживання її батьками спиртними напоями. До 2023 року матір дитини [PERSON] носила прізвище « [PERSON] ». 10.03.2023 року відповідачка одружилася з [PERSON] , з яким до того тривалий час перебувала у фактичних шлюбних відносинах, та змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач зазначає, що крім доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є також батьками інших дітей, які внаслідок ведення ними негативного способу життя були вилучені з їх сімейного оточення. Так, [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] є батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.05.2020 [PERSON] , внаслідок злісного невиконання батьківських обов`язків позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2024 року дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було відібрано від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. [INFO] у подружжя [PERSON] народилася молодша донька [PERSON] , а вже 24.09.2024 року до служби у справах дітей з повідомленням про розпивання батьками дитини спиртних напоїв звернулася адміністрація навчального закладу «ЦПТО ТД», у гуртожитку якого проживає родина. Також 12.11.2024 до служби у справах дітей від правоохоронних органів надійшло чергове повідомлення про перебування [PERSON] та [PERSON] 10.11.2024 у нічний час в стані алкогольного сп`яніння та порушення ними громадського порядку. Як зазначено у цьому повідомленні, обоє батьків перебували з ознаками вживання спиртних напоїв, мали нечітку мову, нестійку ходу, різкий запах алкоголю з порожнини рота; мати, тримаючи на руках доньку, неодноразово падала, на зауваження не реагувала. Відповідно до довідок «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», виданих 10.11.2024 о 03:00, встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] перебували у стані алкогольного сп`яніння. 3 урахуванням перебування батьків у стані алкогольного сп`яніння, захищаючи право малолітньої дитини на перебування у безпечному середовищі, працівники правоохоронних органів помістили [PERSON] до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», де дівчинка перебуває до цього часу. За повідомленням адміністрації ВМКЛ ЦМтаД, 10.11.2024 дитина [PERSON] була госпіталізована до лікувального закладу у супроводі інспектора ювенальної превенції відділення поліції №1 ВРУП ГУНП. На час госпіталізації дитина була голодна та брудна. Батьки відвідали доньку у лікарні лише 13.11.2024, на четвертий день перебування дитини у закладі. Позивач також звертає увагу, що батьки не зверталися ні до служби у справах дітей міської ради, ні до адміністрації лікувального закладу з питання повернення доньки на виховання в сім`ю. Зазначає, що батько дітей [PERSON] тривалий час ніде не працює, не бере участі в утриманні дитини, спільно з матір`ю дітей використовує кошти, які виділяє держава на утримання доньки, на власні потреби, у тому числі для придбання спиртних напоїв та тютюнових виробів. Також повідомляє, що батьки дитини притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Зважаючи на зазначені обставини, позивач просить відібрати дитину [PERSON] , [INFO] у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 08.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі №127/300/25 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. 18.02.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Цією ж ухвалою судом постановлено викликати свідків для надання пояснень щодо обставин справи, відповідно до клопотання, що заявляла представник позивача. В судовому засіданні представник позивача начальник відділу превентивної роботи служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. позов підтримала на підставі викладеного у ньому. Суду пояснила, що позов пред`явлений виключно в інтересах малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , батьками якої є відповідачі, оскільки існує реальна загроза життю дітей. При виході за адресою проживання відповідачів встановлено, що дитина не доглянута, не нагодована, живе без дотримання режиму. Відношення до дитини у їх батьків байдуже, станом здоров`я дитини, доглядом за нею, харчуванням дитини батьки особливо не переймаються. Держава допомагає внутрішньо переміщеним особам житлом, коштами, однак, кошти відповідачі спрямовують не за цільовим використанням. [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спотикалась та падала, тримаючи на руках дитину. Після доставлення дитини до лікарні відповідачі з`явились до доньки лише один раз на четвертий день її відсутності. Зауважила, що дитина не може знаходитись в обстановці, що склалась у родині відповідачів і за їх способу життя. Відповідачі упродовж років не змінюють своєї поведінки, зловживають алкоголем, безвідповідальні, вчиняють сварки. Наголосила, що у такому випадку для забезпечення безпеки життя та здоров`я дитини буде краще її перебування у спеціалізованому закладі, де вона будуть доглянута і захищена. На підтвердження зазначених обставин представник позивача просила допитати свідків. Відповідачі у судові засідання не з`явились. Повідомлялись про день, час та місце слухання справи належним чином про причини неявки суд не повідомили, відзив не надали. Відповідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є працівником центру соціальної служби. Сім`ю [PERSON] знає в зв`язку з виконанням службових обов`язків. Вона у складі комісії була присутня при обстеженні умов проживання їх сім`ї. Повідомила, що відповідачі зловживають алкоголем, безвідповідально відносяться до життя та здоров`я дітей. Як внутрішньо переміщеним особам відповідачам надано кімнату в гуртожитку з ремонтом, меблями, посудом, білизною, вони були забезпечені всім необхідним. Із ними неодноразово проводились роз`яснювально-профілактичні бесіди та неодноразово вони попереджувались про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Свідок [PERSON] виїжджала за адресою відповідачів разом із поліцією через повідомлення адміністрації закладу, у гуртожитку якого проживає сім`я. Зазначила, що обоє батьків перебували з ознаками стану алкогольного сп`яніння. Мали нестійку ходу, агресивно відповідали. Матір, будучи на підпитку, падала разом із донькою на руках, на зауваження не реагувала. Свідок [PERSON] повідомила, що є фахівцем із соціальної роботи Вінницького міського центру соціальних служб. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання дитини [PERSON] , свідок була у складі комісії. При виїзді на адресу проживання комісія виявила у кімнаті різкий запах перегару. [PERSON] та [PERSON] не заперечували, що вживали напередодні алкогольні напої. Комісією було вирішено доставити їх для освідування, де підтвердився стан сп`яніння [PERSON] . Свідок [PERSON] , старший інспектор з ЮП СВГ відділення поліції ВРУП у Вінницькій області, пояснила, що виїжджала на адресу проживання [PERSON] та [PERSON] для обстеження їх житлово-побутових умов. В кімнаті було прибрано та чисто, але відчувався стійкий запах алкогольного перегару. [PERSON] не виявляла ознак алкогольного сп`яніння, на відміну від [PERSON] . Відповідач підвищував голос та сварився, а відповідачка його намагалась заспокоїти, побоюючись, що відберуть дитину. [PERSON] потім доставили до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» за підозрою у вживанні алкоголю та наркотичних речовин. [PERSON] , за результатами обстеження, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] , інспектор ЮП СВГ відділення поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенант поліції, суду повідомив, що 10.11.2024 під час виїзду, за повідомленням про вчинення [PERSON] відносно [PERSON] домашнього насильства. При прибутті на їх місце проживання, виявлено [PERSON] та його дружину [PERSON] з новонародженою дитиною, [PERSON] , на руках. Під час встановлення всіх обставин справи факт домашнього насильства не підтвердився, однак [PERSON] та [PERSON] , перебували з ознаками алкогольного сп`яніння, мали не чітку мову, та не стійку ходу, різкий запах алкоголю з порожнини рота, не одноразово мати [PERSON] , тримаючи на руках доньку падала. Також під час спілкування вона поводила себе агресивно, чим створювала загрозу життю та здоров`ю своїй доньці, на зауваження не реагувала, та в повній мірі не могла здійснювати належний догляд за своєю донькою. Зазначив, що з метою захисту життя та здоров`я дитини, [PERSON] в супроводі ШМД було доставлено та поміщено малолітню [PERSON] , [INFO] до лікарні «Центр матері і дитини», яка розташована в [ADDRESS] . Свідок [PERSON] - юрисконсульт гуртожитку, у якому проживають [PERSON] та [PERSON] , повідомив, що від мешканців гуртожитку постійно надходять скарги на відповідачів. Їх протиправна поведінка перешкоджає нормальному проживанню людей. Денисенки часто розпивають спиртні напої, курять у кімнаті та в приміщенні гуртожитку, підривають спокій та громадський порядок. Після вживання алкоголю, між [PERSON] завжди виникають сварки. Мешканці гуртожитку скаржаться, що вимушені слухати крики, нецензурну лайку та тупі удари, наче хтось б`ється. 3 метою протидії та попередження постійних порушень правил проживання у гуртожитку, адміністрація Центру неодноразово проводила профілактичні бесіди з [PERSON] та [PERSON] , викликала працівників поліції, та не одноразово попереджала про можливість виселення цих осіб з місця тимчасового проживання ВПО, у разі не виконання умов договору та правил проживання у гуртожитку. Однак це не дало результату, [PERSON] та [PERSON] продовжують систематично порушувати правила. Тому адміністрацією Центру розглядається питання про їх виселення. Свідок [PERSON] - юрисконсульт КНП «ВОСБД» повідомила, що за час перебування дитини [PERSON] на лікуванні її батьки лише один раз з`явились, щоб провідати дитину. В час їх появи до лікарні вони виявляли ознаки алкогольного сп`яніння. Здоров`ям дитини не цікавились, не переймались її діагнозом та методами лікування. Також повідомила, що [PERSON] та [PERSON] не вживали жодних заходів для повернення дитини додому, хоч мали на це право. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження дитини №161 від 10.09.2024, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради. При народженні дитини батько були записані відповідно до ст. 135 СК України. 10.03.2023 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з наказом №270 від 02.10.2024 Служби у справах дітей Вінницької міської ради, [PERSON] , [INFO] взято на облік як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із неналежним виконанням батьками батьківських обов`язків щодо дитини. Щодо дитини сформовано відповідну справу, дані про дитину внесені до електронної обліково-статистичної картки дитини № [NUMBER] . Відповідно до довідки №509-5003444756 від 11.09.2024 [PERSON] [INFO] взята на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до довідки №509-5001663368 від 27.05.2022 [PERSON] [INFO] взята на облік внутрішньо переміщеної особи. В матеріалах справи наявні пояснення [PERSON] від 24.09.2024, відповідно до яких відповідачка зазначає, що під час розпивання алкогольних напоїв зі своїм чоловіком у них виникла сварка. Декларацію з сімейним лікарем не уклала, попереджена про відповідальність щодо невиконання батьківських обов`язків. Відповідно до пояснення [PERSON] від 13.11.2024 на отримані дитячі кошти, виплачені за народження дитини, вдень 09.11.2024 разом із чоловіком купили телевізор, продукти, дитині суміш, підгузники, каплі для очей, а на решту грошей пиво та [PERSON] . Отримала 12000 грн, на телевізор витратила - 5000 грн. Увечері, розпиваючи напої, вона з відповідачем посварилась. Чергова гуртожитку викликала поліцію. Дитину забрали, а відповідачів доставили для визначення рівня алкоголю в крові. Зазначає що виправиться та просить не позбавляти її прав. [PERSON] у своїх поясненнях від 13.11.2024 також зазначив, що 09.11.2024 він із [PERSON] купив телевізор та вирішили випити за покупку. Купили пиво та [PERSON] . Через сварку, що виникла, чергова викликала поліцію. Яка відібрала у них дитину. Відповідно до листа директора Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» від 13.11.2024, що адресовано Начальнику служби дітей Вінницької міської ради, гуртожиток Центру став використовуватись для безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, які потребують житла. Таким чином [PERSON] та [PERSON] разом з їх дітьми, були поселені у кімнату № [NUMBER] , де вони проживають на даний момент. За час свого проживання у гуртожитку, ці особи систематично порушують правила проживання у гуртожитку, а саме: розпивають спиртні напої, палять, вчиняють бійки, порушують режим тиші, нецензурно лаються у громадських місцях, перешкоджають іншим особам у правомірному користуванні місцями загального користування. 3 метою протидії та попередження вказаних правопорушень, адміністрація Центру неодноразово проводила профілактичні бесіди з [PERSON] та [PERSON] , викликала працівників поліції та неодноразово попереджала про можливість виселення цих осіб з місця тимчасового проживання ВПО, у разі не виконання умов договору та правил проживання у гуртожитку. Однак не зважаючи на усі попередження та застереження, [PERSON] та [PERSON] продовжують систематично порушувати правила. Тому адміністрацією Центру розглядається питання про їх виселення. Окрім того, відповідно до чинного законодавства адміністрацією Центру було прийнято доповідні записки від працівників гуртожитку про виявлені ними неодноразові випадки жорстокого поводження та психологічного насильства з боку [PERSON] та [PERSON] щодо їхніх малолітніх дітей, зокрема [PERSON] 2024 року народження, а саме: вплив однієї особи (групи осіб) на психіку дитини, з використанням залякування, що може призвести до виникнення у дитини пригніченого або хронічного тривожного стану, затримки чи відставання психоемоційного, когнітивного, соціального та фізичного розвитку тощо; розпивання спиртних напої, паління та неодноразові бійки у нічний час доби, знаходячись в одному приміщенні із немовлям; не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; систематичного недбалого ставлення до дитини з боку батьків, в тому числі залишення немовляти без нагляду на тривалий час. Також у листі зазначено, що у ніч з 9 на 10 листопада 2024 року, [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи у кімнаті № [NUMBER] гуртожитку Центру, в присутності немовля - [PERSON] , 2024 року народження, розпивали спиртні напої. В подальшому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, між [PERSON] та [PERSON] , виникла побутова сварка, яка переросла в бійку. У ході сварки, з їх кімнати, а згодом і у коридорі гуртожитку було чути гучні крики з використанням не цензурної лексики та тупі удари. Під час цих подій, вищезазначеними особами було допущено порушення норм ст. 24 Закону «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», гучний крик, відповідальність за яке передбачено ст. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення та дрібне хуліганство, що проявлялося у нецензурній лайці у громадському місці, відповідальність за яке передбачено ст. 173 КУпАП. З метою припинення вказаних правопорушень, черговою по гуртожитку [PERSON] , було зроблено зауваження [PERSON] та [PERSON] , на що останні не відреагували та продовжили свій конфлікт у коридорі. Тож черговою по гуртожитку [PERSON] , було повідомлено про вказані факти адміністрацію Центру та викликано працівників поліції, зокрема відділу ювенальної превенції. Зважаючи на зазначене, адміністрація Центру просить забезпечити проведення роботи з соціально-правового захисту дитини та запобігти бездоглядності та правопорушенням щодо неї. Згідно із довідкою КНП «ВМКЛ «Центр матері та дитини» №173 від 14.11.2024 інспектором ювенальної превенції відділення поліції №1 [PERSON] на приймальне педіатричне відділення доставлено дитину [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , із діагнозом: ГРВІ. На час госпіталізації дитина була голодна, брудна. Мати дитини телефонувала 11.11.2024 та обіцяла прийти й провідати дитину, але так і не прийшла. Викладено прохання вирішити подальше перебування дитини. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 24.09.2024, сім`я у складі матері - [PERSON] , [INFO] ; батька - [PERSON] , [INFO] ; дитини - [PERSON] , [INFO] , проживає на другому поверсі 10-ти поверховому будинку в кімнаті гуртожитку, заг. площею 23 кв. м., по типу блочної системи, санвузол один на дві кімнати, кухня - на поверсі для загального користування. В кімнаті чисто, прибрано. Для дитини є ліжечко з чистою білизною, дитяче харчування, підгузки, ванночка для купання дитини. В кімнаті є два ліжка, два столи, мікрохвильова піч, шафа для речей. Під час обстеження житлово-побутових умов вдома були батько [PERSON] , мати [PERSON] та новонароджена [PERSON] . В кімнаті відчувався різкий запах перегару від вжитого напередодні алкоголю. [PERSON] пояснив це тим, що напередодні їх запросили знайомі піти на прогулянку до річки. Вони взяли з собою алкогольні напої. Його дружина [PERSON] випила лише одну стопку горілки та жерстяну пляшку пива 0,5 л. Цю інформацію підтвердила і присутня під час бесіди [PERSON] . Декларацію із сімейним лікарем остання не підписала, найближчим часом обіцяла це виправити. У зазначеному акті викладено висновки та пропозиції комісії, відповідно до яких вирішено доставити [PERSON] та [PERSON] на освідування за підозрою у вживанні алкоголю та наркотичних речовин до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР»; із відповідачами проведено роз`яснювальну профілактичну бесіду, також їх попередили про відповідальність у разі невиконання батьківських обов`язків. Комісія вирішила винести питання про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] щодо дитини [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради 01.10.2024 року. Із листа ГУНП у Вінницькій області №27454-2024 від 11.11.2024 судом встановлено, що 10.11.2024 до відділення поліції надійшло повідомлення про вчинення [PERSON] відносно [PERSON] домашнього насильства. Під час виїзду на місце повідомлення поліцією виявлено [PERSON] та його дружину [PERSON] з новонародженою дитиною, [PERSON] , на руках. Під час встановлення всіх обставин справи факт домашнього насильства не підтвердився, однак [PERSON] та [PERSON] , перебували з ознаками алкогольного сп`яніння, мали не чітку мову, та не стійку ходу, різкий запах алкоголю з порожнини рота, не одноразово мати [PERSON] , тримаючи на руках доньку падала. Також під час спілкування вона поводила себе агресивно, чим створювала загрозу життю та здоров`ю своїй доньці, на зауваження не реагувала, тому в повній мірі не могла здійснювати належний догляд за своєю донькою. З метою захисту життя та здоров`я дитини, інспектором з ЮП СВГ відділення поліції №І ВРУП ГУНП У Вінницькій області старшим лейтенантом поліції [PERSON] в супроводі ШМД було доставлено та поміщено малолітню [PERSON] , [INFO] до лікарні «Центр матері і дитини», яка розташована в [ADDRESS] . Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 24.09.2024 комісією встановлено висновок щодо рівня безпеки дитини - рівень «небезпечно», що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї. Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «Соціотералія» ВОР» Вих. № 1863 від 24.09.2024 встановлено, що о 11 год 27 хв. 24.09.2024 проведено медичний огляд [PERSON] за підозрою у вживанні алкоголю та наркотичних речовин. Висновок - встановлено алкогольне сп`яніння середнього ступеню (алкотест 6820-2,56%). Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «Соціотералія» ВОР» Вих. № 1862 від 24.09.2024 встановлено, що о 11 год 20 хв. 24.09.2024 проведено медичний огляд [PERSON] за підозрою у вживанні алкоголю та наркотичних речовин. Висновок - твереза (алкотест 6820-0,00%). Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «Соціотералія» ВОР» Вих. № 2163 від 10.11.2024 встановлено, що о 03 год 00 хв. 10.11.2024 проведено медичний огляд [PERSON] за підозрою у вживанні алкоголю та наркотичних речовин. Висновок - стан сп`яніння легкого ступеню (алкотест 6820-1,01%). Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «Соціотералія» ВОР» Вих. № 2164 від 10.11.2024 встановлено, що о 03 год 00 хв. 10.11.2024 проведено медичний огляд [PERSON] за підозрою у вживанні алкоголю та наркотичних речовин. Висновок - стан сп`яніння середнього ступеню (алкотест 6820-2,29%, 2,35%). Із листа Бахмутського районного відділу поліції ВП №1 №7687/402/05-2021 від 13.04.2021 судом встановлено, що проводилась перевірка матеріалів, зареєстрованих в ЖЕО ВП №1 Бахмутського РВП ГУНІ в Донецькій області за №2874 від 08.04.2021, за фактом звернення [PERSON] про те, що [PERSON] та його співмешканка [PERSON] не займаються вихованням спільної малолітньої дитини [PERSON] та зловживають спиртними напоями. Ознак кримінального правопорушення за вказаним фактом встановлено не було. Проведено профілактична бесіда із [PERSON] про недопущення скоєння з її боку правопорушень та злочинів, а також відносно її співмешканця [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2. КУпАП, а саме вчинення фізичного домашнього насильства відносно його малолітньої доньки [PERSON] , 2020 року народження. Відповідно до листа Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області №398 від 28.07.2023 діти [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку служби у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області з 02.04.2019 як діти, які опинились у складних життєвих обставинах, оскільки мати не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки - дітей виявлено занедбаними, виснаженими через недостатнє харчування та вони потребували лікування. Ані мати дітей, ані їх біологічний батько [PERSON] не мали роботи та не прикладали зусиль для її пошуку, не створили належних житлово-побутових умов для виховання дітей, зловживали спиртними напоями, вели асоціальний спосіб життя та з байдужістю ставились до дітей. Профілактична робота, що проводилась з батьками, не дала результатів, а [PERSON] перестала відвідувати дітей у лікарні та Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька, тож службою прийнято рішення звернутись до суду із позовом про позбавлення цієї особи батьківських прав. На теперішній час дівчатка зняті з обліку у зв`язку з усиновленням. Малолітня [PERSON] , [INFO] , також перебувала на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах з 07.09.2021 року через ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків. З метою покращення ситуації, яка склалася в сім`ї, з 03.09.2021 [PERSON] разом з дочкою влаштовано до КУ "Донецький обласний центр соціально-психологічної допомоги", однак позитивних результатів досягти не вдалось. Малолітній [PERSON] , [INFO] , на обліку нашої служби у справах дітей не перебував, оскільки через бойові дії на території Торецької міської територіальної громади, служба у справах дітей перебувала у стані простою, а згодом [PERSON] залишила територію міста. Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.05.2020 року [PERSON] , внаслідок злісного невиконання батьківських обов`язків, позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2024 у справі №127/31446/23 вирішено відібрати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від батьків - [PERSON] , [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передати дітей на опікування органу опіки і піклування Вінницької міської ради. Також вирішено питання щодо стягнення аліментів. Вказане судове рішення відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 30.04.2024 залишено без змін. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Орган опіки і піклування Вінницької міської ради надав висновок від 06.12.2024 №01/00/011/179707, згідно з яким вважає доцільним відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Згідно із ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTv. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року. У судовому засіданні на підставі наданих доказів було встановлено, що відповідачі, як батьки дитини, неналежно і в недостатній мірі піклуються про неї, неналежно виконують батьківські обов`язки, неспроможні забезпечити дитину достатнім харчуванням, доглядом, вихованням та лікуванням. Профілактична робота, яка проводилась з відповідачами працівниками служби у справах дітей, міського центру соціальних служб та ювенальної превенції ВРУП не призвела до позитивних змін у їх поведінці та ставленні до виконання батьківських обов`язків. Відсутність реальної турботи про дітей, про їх життя, здоров`я, лікування, виховання, про підготовку до самостійного життя негативно впливає на їх розвиток та їх долю. Враховуючи наведені обставини і норми закону, суд дійшов висновку, що такий тимчасовий захід є необхідним для забезпечення найкращих інтересів малолітньої дитини і перебування в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, тому позовні вимоги про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік», установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи, вимоги ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів, можливості відповідачів і потреби їх малолітньої доньки, що обов`язок утримувати дитину є обов`язком обох батьків, тому суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) кожного платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дітей, відкритий у банківській установі будуть обґрунтованими та законними. Відповідно до вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Контроль за дотриманням умов утримання, виховання та навчання дітей покласти на орган опіки і піклування. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь держави в сумі по 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved