Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 205000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що на початку березня 2019 позивач звернулась до відповідача, який надає стоматологічні послуги, щодо лікування переднього верхнього 22 зуба, 15 жовтня 2019 року лікарем-стоматологом видалено позивачу 22 зуб та на це місце покладено кістний матеріал. 02.02.2022 лікар-стоматолог повідомив позивача, що кістковий матеріал прижився та можна ставити імплант, у цей же день між сторонами підписано договір щодо проведення імплантації та проведено оперативне втручання. 07.03.2022 позивач відчула в роті невідомий металевий предмет та надіслала фото лікарю, на що останній повідомив, що це заглушка від імпланту і нічого страшного немає. Після відновлення роботи клініки внаслідок повномасштабного вторгнення, 15 квітня 2022 року позивач прийшла на черговий огляд, на якому лікар повідомив про необхідність видалення імпланту, оскільки він не прижився та є запальний процес, імплант видалив інший лікар даної стоматологічної клініки. Позивач зверталась до інших стоматологічних клінік, оскільки на місці видаленого зуба постійно відчувався біль, однак стоматологи не брались продовжувати лікування через запальний процес. У зв`язку із запальним процесом для лікування необхідно видалити частину кістки щелепи в тому місці, де був вживлений кістковий матеріал, видалити залишок пломбованого матеріалу та вилікувати запальний процес, знову наростити кістку та вживити імплант. Одночасно позивачу роз`яснили про необхідність якнайшвидшого проведення лікування, оскільки вона може втратити решту здорових зубів. Позивач звернулась до відповідача щодо надання інформації про те, який матеріал був використаний лікуючим лікарем для нарощення кістки, натомість замість інформації відповідач повернув сплачені кошти за лікування. Як наслідок, стоматологи відмовлялись братись за лікування та рекомендували звертатись до лікуючого лікаря щодо усунення недоліків лікування зуба позивача. Позивач звернулась в Департамент охорони здоров`я м. Києва, де проведено дві клініко-медичні комісії та визначено наявність лікарняної помилки, що лікування велось не за протоколом. Внаслідок зазначених дій порушено кримінальне провадження №12022100060000794 від 25.07.2022 за ознаками вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України. Відповідно до висновку експерта, процес лікування зуба позивача розцінено як дефект надання медичної стоматологічної допомоги з боку відповідача. Під дефектом надання медичної допомоги слід розуміти неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків, що полягає у помилках діагностики, лікування хворого або організації медичної допомоги, які спричинили або могли спричинити смерть або суттєву шкоду здоров`ю хворого. Внаслідок неналежного виконання працівником відповідача своїх професійних обов`язків позивач отримала неефективне тривале лікування, яке призвело до погіршення стану здоров`я, що зумовило настання негативних наслідків у вигляді грошових витрат, які вона понесла та має понести по оплаті лікування та моральних страждань. Позивач для відновлення стану здоров`я має понести витрати на лікування вартістю 205000,00 грн, оскільки відповідач відмовився виправити недоліки лікування 22 зуба. Крім того, позивач відчуває фантомні болі, біль віддається у різних місцях ротової порожнини, постійно приймає знеболюючі, які не завжди допомагають. Також, моральні страждання позивача посилились, коли дізналась, щоб усунути недоліки неякісної медичної послуги з боку відповідача, позивач має пройти довготривалий курс лікування. Позивач з 2022 року перебуває постійному страху втрати своєї природної краси (а.с.1-53). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва (а.с.59-60). 05.06.2024 до суду надійшла заява позивача про долучення доказів (а.с.63-74). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.80). 25.07.2024 до суду надійшла заява позивача про долучення доказів (а.с.84-91). 16.08.2024 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що клініка працювала у період з лютого по квітень 2022 року, вказане випадіння заглушки, про яке зазначає позивач, і стало підставою відторгнення імпланту та запальних процесів у зубі. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що стоматологи відмовлялись від лікування позивача із зазначених нею підстав, позивачем жодним дослідженням однозначно не встановлено який саме матеріал виявлено в лунці 22 зуба. Також не підтверджено жодними доказами та не відповідає дійсності твердження позивача, що відповідач знищив медичну документацію. Крім того, у позові позивач підтвердила факт повернення коштів за лікування, однак представник відповідача звертає увагу, що кошти повернуто не через неналежне надання медичних послуг, а через незадоволеність позивача медичними послугами. Також, позивач спочатку заявила про відсутність претензій, а зі сплином двох років звернулась до суду. Твердження позивача щодо того, що в майбутньому можуть почати гнити здорові сусідні зуби, не підтверджено доказами. Щодо кримінального провадження, воно неодноразово закривалось у зв`язку із відсутністю в діях лікаря складу злочину. Окрім того, наявний висновок експерта, який спростовує наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Щодо розміру матеріальної шкоди, у матеріалах справи відсутні докази вартості відновлення стану здоров`я щодо лікування 22 зуба, відсутні висновки експерта щодо розміру матеріального збитку чи вартість лікування. Представник відповідача заперечує також щодо стягнення моральної шкоди (а.с.107-126). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.129). 05.09.2024 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про відвід судді (а.с.132-138). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року заяву представника позивача про відвід головуючого судді у цивільній справі визнано необґрунтованою. Вирішення питання про відвід головуючого судді Кицюк В.С. від розгляду цивільної справи передано судді, який визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України (а.с.139-140). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого судді Кицюк В.С. відмовлено (а.с.143). 10.09.2024 до суду надійшла заява позивача про долучення доказів (а.с.144-155). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року витребувано в Печерському УП ГУНП у місті Києві та в Печерській окружній прокуратурі міста Києва копію висновка експерта №031-70-2022 в рамках кримінального провадження №12022100060000794 від 25.07.2022 (а.с.162-163). 10.01.2025 до суду надійшли надійшли витребувані докази від Печерського УП ГУНП у м. Києві (а.с.170-178). 22.01.2025 до суду надійшли витребувані докази від Печерської окружної прокуратури міста Києва (а.с.182-189). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року витребувано в Печерському УП ГУНП у місті Києві та в Печерській окружній прокуратурі міста Києва належним чином завірену копію висновку судово-медичної експертизи №223/23 у рамках кримінального провадження №12022100060000794 від 25.07.2022 (а.с.193, 194-195). 28.02.2025 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів (а.с.211-215). 13.03.2025 до суду надійшли витребувані докази від Печерського УП ГУНП у м. Києві (а.с.227-249). 12.03.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що наразі скасована постанова про закриття кримінального провадження та продовжено досудове розслідування. Крім того, будь-які домовленості, а також графік лікування неможливо подати до суду, оскільки відповідач знищив лікувальну картку позивача. Позивач отримала грошові кошти як на підставу того, що позивач не мала жодних претензій до відповідача, однак на той період позивач не знала характер отриманої шкоди здоров`ю. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні підтримала свого представника, просила позов задовольнити. Зауважила, що внаслідок неналежних дій відповідача отримала шкоду здоров`ю, яка виразилась у втраті переднього зуба. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено під час судового розгляду та не заперечується учасниками справи, [PERSON] у 2019 року звернулась до ТОВ «Ексте-Лайн Еліт» з метою лікування верхнього 22 зуба та у жовтні 2019 року видалено зуб, поставлено кістний матеріал та згодом імплант, який у подальшому видалено. Згідно з копією заяви [PERSON] від 15 квітня 2022 року директору ТОВ «Естелайн», позивач просила повернути кошти за відторгнутий імплант у розмірі 5000 грн (а.с.121); згідно з копією заяви [PERSON] від 15 квітня 2022 року директору ТОВ «Естелайн», кошти повернуті, претензій до клініки не має (а.с.122). Відповідно до копії постанови слідчого Печерського УП ГУНП у м. Києві від 21 березня 2024 року кримінальне провадження №12022100060000794 від 25.07.2022 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України. Зі змісту постанови вбачається, що до Печерського УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала Печерського районного суду міста Києва про те, що у приватній клініці «Este-Line Elit» медичні працівники неналежно здійснили свої обов`язки щодо лікування зубів [PERSON] . [PERSON] на початку жовтня 2019 року звернулась до приватної клініки «Este-Line Elit» у зв`язку з тим, що у 22 зуба відпала коронка. У клініці було призначено лікаря-стоматолога [PERSON] , який пацієнтку оглянув та у подальшому призначив видалення 22 зуба, попередньо зробивши знімок зуба. У подальшому лікар повідомив, що 22 зуб потрібно видалити із подальшим лікуванням, а саме покласти кістковий матеріал, а згодом імплант. 15.10.2019 [PERSON] зроблено інфільтраційну анестезію, а у подальшому видалено 1 кореневого зубу та одночасно після видалення покладено до зубу кістний матеріал. 07.03.2022 зі слів [PERSON] відчула у роті невідомий металевий предмет, який у подальшому сфотографувала та надіслала фотознімок лю, на що останній повідомив, що це заглушка для імплантат. У подальшому [PERSON] 15.04.2022 звернулась до стоматологічної клініки, де на огляд прийняв інший лікар, зробив їй знімок КТ та видалив імплант, посилаючись на те, що імплант не прижився і не можна залишати його у десні. 30.05.2023 слідчим призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу. Згідно з висновком експерта №223/23 ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», немає підстав вважати відторгнення імпланту тілесним ушкодженням, у зв`язку з чим неможливо визначити ступінь тяжкості тілесного ушкодження, а отже відсутня об`єктивна сторона складу злочину у вигляді настання тяжких наслідків (а.с.30-35). Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року скасовано постанову слідчого Печерського УП ГУНП у м. Києві від 21 березня 2024 року про закриття кримінального провадження №12022100060000794 від 25.07.2022. Ухвала мотивована тим, що оскаржувана постанова винесена без повного зазначення, які саме слідчі та процесуальні дії були проведені, окрім того в постанові не зазначено в діях кого саме встановлена відсутність складу кримінального правопорушення (а.с.37-38). Згідно з копією висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 06 лютого 2023 року №031-70-2022, проведеної за матеріалами кримінального провадження №12022100060000794 відносно [PERSON] , визначено, що в даному випадку, враховуючи що у [PERSON] станом на 12.10.2019 мала місце така стоматологічна патологія як загострення хронічного гранулематозного періодонтиту 22 зуьа, характер та перебіг якої передбачав безпосередньо лише хірургічне лікування (в даному випадку це реалізувалось у вигляді видалення 22 зуба з патологічно ураженими тканинами) з подальшим відновленням об`єму (в даному випадку це реалізувалось у вигляді введенням кісткового матеріалу) кісткового дефекту, що виник в результаті перебігу даної стоматологічної патології та встановлення 02.02.2022 «імплантаційної системи» в ділянку видаленого 22 зуба, з метою можливої фіксації коронки в майбутньому, зокрема даних отриманих під час проведення даної експертизи, саме огляду [PERSON] (відсутність будь-яких патологічних ознак як з боку ротової порожнини, та і безпосередньо в ділянці лунки попередньо видаленого 22 зуба), підсумовуючи все зазначене, експерта комісія не вбачає будь-яких дефектів, на всіх перелічених періодах надання медичної допомоги [PERSON] (а.с.171-177). Відповідно до копії висновку експерта ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» від 14 лютого 2024 року №223/23, проведеної за матеріалами кримінального провадження №12022100060000794, визначено, що викладене вказує на наявність хронічного запального процесу в періодонтальних тканинах верхівки кореня 22 зуба, який передував зверненню [PERSON] до медичного центру «Есте-Лайн» в жовтні 2019 року. Причинами розвитку даної патології могли виступати ускладнений карієс та недостатня санація кореневого каналу під час його терапевтичного стоматологічного лікування. Висловитись про те, коли саме та в якому медичному закладі відбувалось вказане лікування за наданою медичною документацією неможливо. За даними наданих матеріалів між названими дефектами надання медичної стоматологічної допомоги тв. Несприятливим виходом дентальної імплантації у [PERSON] може вбачатись лише опосередкований (непрямий) причинно-наслідковий зв`язок. Отже, вважати відторгнення імпланту тілесним ушкодженням та визначати ступінь його тяжкості немає підстав (а.с.228-248). Відповідно до плану лікування [PERSON] у ТОВ «ЛЮМІДЕНТ» від 22 серпня 2024 року №000185981, загальна вартість плану лікування з урахуванням знижки становить 116583,28 грн (а.с.145). Згідно з планом лікування [PERSON] у АстраДент, вартість робіт по плану лікування альтернативний складає 36500,00 грн, вартість робіт по плану лікування ідеальний складає 17610,00 грн (а.с.154-155). За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, заподіяною позивачу. Крім того, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини відповідача у заподіянні шкоди. Відтак, позов у частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України). Відповідно до ст.23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснено в п.3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. При цьому, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди. Слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Доводи позивача щодо завдання їй моральної шкоди протиправними діями відповідача не підтвердились належними і допустимими доказами, зважаючи на недоведеність у ході розгляду справи складових елементів цивільного правопорушення. Позивачем не доведено наявності шкоди, так і причинного зв`язку між ними. Відтак, у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди також слід відмовити. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed