Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] (далі по тексту позивач) через представника [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), у якому на вирішення суду, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, поставив наступні вимоги: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] . - визнати за [PERSON] , право власності у порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] , яка зазначена у заповіті від 14.09.2022, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та належала померлій [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.1997, зареєстрованого на права власності у Вінницькому ВООБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим №249 від 27.05.1997; В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, який був вчинений спадкодавцем 14.09.2022, відповідно до якого вона розпорядилась належною їй на праві власності квартирою за [ADDRESS] , заповівши її позивачеві [PERSON] . Позивач, спадщину прийняв шляхом своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за місцем її відкриття, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки за наслідками розгляду поданих документів, нотаріус відмовив у видачі нотаріального акту, мотивуючи тим, що спадкодавцем була заповідана квартира під [ADDRESS] , за заповітом, який був посвідчений 14.09.2022 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Радіоновою Н.В. за реєстровим номером за №85, тоді як відповідно до правовстановлюючого документу Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округ Вінницької області Кобзар С.В. 27.05.1997, за реєстровим №104, зареєстрованого 27.05.1997 Липовецьким відділом Вінницького ООБТІ в реєстрову книгу №1, за реєстровим №249, зазначено адресу об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] , наявні розбіжності в нумерації житлового будинку, про які зазначено у заповіті та у документі, що підтверджує право власності спадкодавця унеможливлює видачу нотаріального акту. Окрім цього, з урахування заяви про зміну предмету позову, представник позивача зазначає, що з метою ефективного захисту порушених прав позивача наявна потреба у встановленні факту, що має юридичне значення, зокрема того, що спадкодавиці [PERSON] за життя належала квартира [ADDRESS] , на противагу зазначеному в Договорі купівлі-продажу, що квартира [ADDRESS] , оскільки заявлена в позовній заяві вимога про визнання за позивачем права власності має безпосереднє значення для вирішення спору про право на спадкування квартири, згідно з законом такий факт породжує юридичні наслідки для позивача, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідачем відзиву на позов до суду не було подано. Третя особа [PERSON] надав до суд письмові заперечення, відповідно до яких вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Інші заяви по суті від учасників цивільної справи не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 02.05.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивача витребувано: у приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. належним чином засвідчені копії матеріалів щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири від 27.05.1997, де стороною зазначено [PERSON] ; у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Родіонової Н.В. належним чином засвідчені копії матеріалів, що стосуються оформлення заповіту [PERSON] від 14.09.2022 та матеріали спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] ; у КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу № 3384 на квартиру [ADDRESS] ; інвентаризаційну справу № 2065 на квартиру [ADDRESS] ; інвентаризаційну справу №2076 на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.08.2024 задоволено заяву представника позивача - адвоката Глівінської С.Й., щодо її участі у даній справі в режимі відеоконференції. 07.10.2024 заяву [PERSON] про забезпечення проведення судового засідання участі в режимі відеоконференції у цивільній справі №136/845/24- повернуто особі яка її подала без розгляду. Ухвалою суду від 08.10.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову до розгляду, а розгляд справи відкладено. Ухвалою суду від 21.11.2024 витребувано в Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області належним чином засвідчені в установленому законом порядку усі рішення на підтвердження перейменування вулиць та номерів будинків, що розташовані по [ADDRESS] , у тому числі: рішення виконкому Липовецького районної Ради народних депутатів за №44 від 12.03.1992; рішення виконкому Липовецького районної Ради народних депутатів за №44а від 12.03.1992; рішення виконкому Липовецького районної Ради народних депутатів за №27 від 27.03.1992; рішення виконавчого комітету Липовецької селищної ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області за №170 від 16.12.1986. Ухвалою суду\~від 09.01.2025\~витребувано у\~Архівного відділу\~Вінницької Районної\~Військової Адміністрації\~Вінницької області,\~Архівний відділ\~архівного відділення\~(віддалене\~робоче місце\~№2),\~належним чином\~засвідчені копії\~наступних рішень:\~рішення виконкому\~Липовецької районної\~ради народних\~депутатів за\~№ 44\~від 12.03.1992\~р.;\~ Рішення\~виконкому Липовецької\~районної ради\~народних депутатів\~за №\~44а\~від 12.03.1992\~р.;\~рішення виконкому\~Липовецької районної\~ради народних\~депутатів за\~№ 27\~від 27.03.1992\~р.\~Витребувано у\~Державного архіву\~Вінницької області\~належним чином\~засвідчену копію\~рішення виконавчого\~комітету Липовецької\~селищної ради\~народних депутатів\~Липовецького району\~Вінницької області\~за №\~170\~від 16.12.1986\~р. в частині перейменування нумерації будинковолодінь в [ADDRESS] , (прізвище користувачів [PERSON] та [PERSON] , двохкімнатна квартира за [ADDRESS] ). У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, надавши кожен із них до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у заявленому обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області у підготовче судове засідання не з`явився, за підписом міського голови до суду надано було заяву, відповідно до якої орган місцевого самоврядування позовні вимоги визнає та не заперечували щодо їх задоволення, розгляд справи просили проводити за відсутності їх представника. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» та [PERSON] також надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги визнають та не заперечують щодо задоволення позову. З огляду на викладене, а також те, що у підготовче судове засідання учасники цивільного процесу не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, скориставшись своїми правами, що передбачені ч.3 ст.211 ЦПК України, разом з цим, відповідач позов визнав, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.21). Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.89-124) судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась за заповітом серія [NUMBER] , вчиненим спадкодавцем 14.09.2022, відповідно до якого на випадок своєї смерті вона зробила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла належну їй квартиру під [ADDRESS] , - [PERSON] , [INFO] . Заповіт було посвідчено 14.09.2022 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округ Родіоновою Н.В. та зареєстровано за №855 (а.с.90). Вказаний заповіт не змінено та не скасовано за життя спадкодавця, в підтвердження чому слугує Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.91), відповідно до якого заповіт НРТ №145040, зазначений у спадковому реєстрі за №69684540 є чинним. З метою реалізації свого права на спадкування за заповітом [PERSON] звернувся до нотаріуса 10.03.2023 із заявою відповідного змісту про прийняття спадщини (а.с.94). Окрім цього, із матеріалів спадкової справи встановлено, що своїм правом на спадкування скористався інший спадкоємець [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини за іншим заповітом залишеним спадкодавцем на його ім`я від 16.04.2019, який був посвідчений Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований за №4-789 (а.с.107). Вказаний заповіт не змінено та не скасовано за життя спадкодавця (а.с.113). Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, за наявності заповітів, за матеріалами спадкової справи та зібраними у справі доказами не встановлено. Постановою приватного нотаріуса\~Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. від 11.03.2024 (а.с. 37, 38), було відмовлено [PERSON] у видачі на його ім`я свідоцтва на право на спадщину за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON] , мотивуючи наявністю розбіжностей в адресі нерухомого майна, яке зазначене у заповіті та документі, що підтверджує право власності, а саме в нумерації житлового будинку. Так, за поданими для видачі свідоцтва заявником документами, а саме: за заповітом, посвідченим Родіоновою Н.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 14 вересня 2022 року за реєстровим 35, квартира під [ADDRESS] , заповідана [PERSON] ,\~тоді як\~у документі, що посвідчує право власності у Договорі купівлі-продажу, посвідченого Кобзар С.В., приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області, 27 травня 1997 року за реєстровим №104, зареєстрованого 27 травня 1997 року Липовецьким відділом Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 249, - зазначено адресу об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] . Зі змісту ст.4 ЦПК України, слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Пунктом 23\~зазначеної Постанови,\~роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. установлено, що суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно чи зареєстровано за іншою особою. Наведене узгоджується і з роз`ясненнями наведеними у листі Верховного Суду України від 1 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення. Слід розрізняти судовий порядок встановлення факту володіння будівлею на праві приватної власності від судового порядку визнання права власності на будівлю. У першому випадку справи розглядаються в порядку окремого провадження, у другому - у позовному провадженні за нормами ЦК. В ч.1 ст.315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, які суд може розглянути. Разом з тим, в ч.2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 27.05.1997, який був укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , остання набула у власність одну двохкімнатну квартиру за [ADDRESS] (а.с.41). Вказаний договір було посвідчено 27.05.1997 приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. та зареєстрований в реєстрі за №104. На підставі вказаного Договору купівлі-продажу було проведено реєстрацію Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації права особистої власності за [PERSON] 27.05.1997, про що вчинено запис за реєстровим №249 в реєстровій книзі за №1. Згідно технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадян за [ADDRESS] , що становить 3/100 частки від будинковолодіння (а.с.43) внесено відомості про власника [PERSON] . На виконання вимог ухвали суду від 02.05.2024 КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» було надано матеріали інвентаризаційних справ, які були безпосереднім об`єктом дослідження судом, а саме: - № 3384 на житловий будинок [ADDRESS] ; - № 2065 на житловий будинок [ADDRESS] ; - №2076 на житловий будинок [ADDRESS] . Зі змісту матеріалів інвентаризаційної справи - № 2065 на житловий будинок [ADDRESS] , встановлено, що у довідці приналежності, про наявність запису про власників: [PERSON] , [PERSON] свідоцтво видане згідно розпорядження від 20.11.1996 та у подальшому власником вказано [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу від 27.05.1997, утім зі змісту документів інвентаризаційної справи, власником квартири за [ADDRESS] відповідно до свідоцтва (а. Інвентарної справи 65) зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно реєстраційного свідоцтва (а.Інвентаризаційної справи 26), Вінницьким міжміським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано будинок за [ADDRESS] за Липовецьким комбінатом комунальних підприємств на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів за № 44а від 12.03.1992 , про що вчинено запис за №32. Зі змісту рішення виконавчого комітету Липовецької районної ради народних депутатів за № 44а від 12.03.1992 (а. Інвентаризаційної справи 27) встановлено, що було визнано право власності в розмірі 100% на житлові будинки та господарські будівлі в [ADDRESS] . Із матеріалів інвентаризаційної справи - №2076 на житловий будинок [ADDRESS] встановлено із довідки приналежності про наявність запису про власників: [PERSON] , [PERSON] свідоцтво видане згідно розпорядження від 20.11.1996 та у подальшому власником вказано [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу від 27.05.1997. Згідно свідоцтва про право власності на житло, що видане 20.11.1996 районною державною адміністрацією Липовецького району Вінницької області на підставі розпорядження за №396 від 20.11.1996 (а.с.122), власниками квартири за [ADDRESS] зазначено [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії Договору купівлі-продажу від 27.05.1997, який був укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , остання набула у власність одну двохкімнатну квартиру за [ADDRESS] (а.с.41). Вказана інвентаризаційна справа містить розбіжності у зазначенні нумерації будинку власників квартир, зокрема: [ADDRESS] ) та [ADDRESS] . Зі змісту рішення виконавчого комітету Липовецької районної ради народних депутатів за № 44а від 12.03.1992 (а. Інвентаризаційної справи 27) встановлено, що було визнано право власності в розмірі 100% Липовецького комбінату комунальних підприємств на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] , [ADDRESS] . Із матеріалів інвентаризаційної справи - № 3384 на житловий будинок [ADDRESS] , встановлено, що станом на 18.05.2023 дату проведення поточної інвентаризації, за замовленням [PERSON] , сформована окрема інвентаризаційна справа №3384 на квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири №5 становить 50 кв.м., житлова 26,6 кв.м. Сформовано інформаційну довідку-характеристику та технічний паспорт на зазначену квартиру. Відповідно до відповіді отриманої на виконання вимог ухвали суду від 09.01.2025 з Архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області, встановлено, що рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів за № 44 від 12.03.1992 р.; рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів за № 27 від 27.03.1992 р. в архіві відсутні. Із рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів за № 44а від 12.03.1992, встановлено, що було визнано право власності в розмірі 100% на житлові будинки та господарські будівлі в [ADDRESS] , [ADDRESS] . Із Витягів з рішення виконавчого комітету Липовецької селищної ради народних депутатів за №170 від 16.12.1986 (а.с.110-112), судом встановлено, що було затверджено нове упорядкування вулиць та зміна нумерації будинковолодінь в селищі Липовець згідно додатків 1-104, зокрема проведено нумерацію по [ADDRESS] кількості 16 будинковолодінь, зокрема 18 квартирний житловий будинок Липовецький Комбінат комунальних підприємств - з існуючого №4 змінено на [ADDRESS] , з [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . Зі змісту відповіді отриманої із Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.237), рішення виконавчого комітету Липовецької селищної ради народних депутатів за №170 від 16.12.1986, відповідно до якого затверджувалось нове упорядкування вулиць та зміна нумерації будинковолодінь в селищі Липовець із додатками 1-104 відсутні, у зв`язку із їх передачею до архіву на зберігання. Тоді як із отриманої з Державного архіву Вінницької області відповіді від 20.01.2025 (а.с.6 Том 2) було отримано рішення виконавчого комітету Липовецької селищної ради народних депутатів за №170 від 16.12.1986, відповідно до якого затверджувалось нове упорядкування вулиць та зміна нумерації будинковолодінь в селищі Липовець згідно додатків 1-104, утім такі додатки на зберігання архіву не передавались. Згідно рішення 54 сесії 8 скликання Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 21.07.2023 (а.с.22, 23) встановлено, що було проведено перейменування [ADDRESS] . Відповідно до Акту від 14.01.2024 складеного жителями будинку за [ADDRESS] (а.с.29), констатовано, що [PERSON] за життя проживала та користувалась двохкімнатною квартирою за [ADDRESS] , з травня 1997 року по листопад 2022 року, дати її смерті [INFO] . Відповідно до рахунків фактур (а.с.31-35) за спожитий газ, воду, світло по особовим рахункам користувачем квартири за [ADDRESS] зазначено [PERSON] . Згідно відповіді отриманої від Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації від 09.08.2024 наданої на запит адвоката Глівінської С.Й. (а.с.161), управління не наділено повноваженнями вносити зміни в правовстановлюючі документи чи коригувати адреси. Відповідно до відповіді наданої Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Липовецької міської ради від 09.08.2024 за №05-21-1080 наданої на запит адвоката Глівінської С.Й. (а.с.165) встановлено, що виправлення помилок у правовстановлюючому документі, а саме Договорі купівлі-продажу від 27.05.1997 за № 104, посвідченого приватним нотаріусом Липовецького нотаріального округу Кобзар С.В. та зареєстрованого від 27.05.1997 за реєстровим № 249, книга № 1 Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації (об`єкт нерухомого майна: двохкімнатна квартира за адресою [ADDRESS] ) не відноситься до компетенції уповноваженого органу з присвоєння адрес, відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Липовецької міської ради такі питання вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Аналізуючи зібрані у справі докази на підтвердження факту про який позивач просить суд, слід дійти висновку, що [PERSON] за життя володіла та користувалась двокімнатною квартирою за [ADDRESS] області, яку набула у власність на підставі Договору купівлі-продажу від 27.05.1997, реєстрація права власності була проведена Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації за [PERSON] 27.05.1997. Встановлення цього\~факту є\~необхідними для\~реалізації прав\~позивача,\~оскільки це\~породжує юридичні\~наслідки,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~зміна майнових\~прав,\~зокрема права\~на спадкування, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення юридичного факту є обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами, а відтак підлягають до задоволення. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм частини 5 статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною 3 статті 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392\~ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як було встановлено судом вище, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] за заповітом у вигляді об`єкту, що є предметом цього спору, отож вона йому належить з моменту відкриття спадщини, утім в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права від незалежних від нього обставин, що були встановлені судом. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм, суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження, отож порушені права позивача підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову (а.с.179). У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Судом встановлено, що при пред`явленні позову до Липовецького районного суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3180,00 грн. (а.с.1) згідно квитанції №D29M-MRLS-1Y1E від 28.04.2024. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", з урахуванням позиції відповідача, який позов визнав, суд стягує із відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, решту 50 відсотків суд повертає позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved