Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Керівник Чортківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації) Мацун М.І., третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державне спеціалізоване господарство «Ліси України» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про скасування державної реєстрації речових прав, вилучення записів з Державного земельного кадастру та повернення земельної ділянки та просить: -усунути перешкоди Тернопільській обласній державній адміністрації, що набула статусу Тернопільської обласної військової адміністрації (код ЄДРПОУ 00022622) у користуванні та розпорядженні землями природно-заповідного фонду, шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером 6121680400:02:001:0214 площею 0,2178 га. від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Тернопільської обласної державної адміністрації, що набула статусу Тернопільської обласної військової адміністрації (код ЄДРПОУ 00022622); -усунути перешкоди Тернопільській обласній державній адміністрації, що набула статусу Тернопільської обласної військової адміністрації (код ЄДРПОУ 00022622) у користуванні та розпорядженні землями природно-заповідного фонду, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6121680400:02:001:0214 площею 0,2178 га. в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень; -усунути перешкоди Тернопільській обласній державній адміністрації, що набула статусу Тернопільської обласної військової адміністрації (код ЄДРПОУ 00022622) у користуванні та розпорядженні землями природно-заповідного фонду, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та припинити право власності (згідно даних у реєстрах за [PERSON] - РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку з кадастровим номером 6121680400:02:001:0214 площею 0,2178 га., та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні прокурор Турецький П.С. підтримав позов, поданий в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільської обласної військової адміністрації), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державне спеціалізоване господарство «Ліси України» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про скасування державної реєстрації речових прав, вилучення записів з Державного земельного кадастру та повернення земельної ділянки, посилаючись на його обґрунтованість. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні підтримав подану до початку розгляду справи по суті через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої позов визнав в повному обсязі. Інші учасники справи в судове не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про час та дату розгляду справи в суді. Відповідно до статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши позиції учасників справи щодо заяви відповідача [PERSON] про визнання позову, дослідивши письмові докази в справі, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту. Так, суд встановив, що рішенням № 365 п`ятої сесії шостого скликання Васильковецької сільської ради від 06 травня 2014 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, площею 0,2378 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . У рішенні зазначено, що сесія взяла до уваги свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до копії рішенням № 366 п`ятої сесії шостого скликання Васильковецької сільської ради від 06 травня 2014 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, площею 0,1671 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . У рішенні зазначено, що сесія взяла до уваги свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Із копії свідоцтві про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за №904 від 12 травня 2004 року вбачається, що спадкоємцем майна гр. [PERSON] є [PERSON] та зазначено, що спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Васильковецької сільської ради 07 травня 2004 року та зареєстрованого в Гусятинському районному БТІ 11 травня 2004 року в реєстрову книгу №2 за р. №173, а також в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. №5748458. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом відсутні будь-які земельні ділянки. Згідно виготовленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі. Згідно даної технічної документації, земельній ділянці площею 0,1671 га. за адресою: [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 6121680400:02:001:0213. Земельній ділянці площею 0,2378 га. за адресою: [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 6121680400:02:001:0214. Окрім того, за наслідками виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, площа даної ділянки зменшилась та становить 0,2178 га. Рішенням № 376 тридцять сьомої сесії шостого скликання Васильковецької сільської ради від 21 липня 2014 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передано у власність земельну ділянку площею 0,1671 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] із кадастровим номером 6121680400:02:001:0213. [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передано у власність земельну ділянку площею 0,2178 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Васильківці, Гусятинського району із кадастровим номером 6121680400:02:001:0214, відповідно до рішенням № 377 тридцять сьомої сесії шостого скликання Васильковецької сільської ради від 21 липня 2014 року Згідно договору дарування, від 08.09.2014 [PERSON] [INFO] безоплатно передає у власність своєму синові [PERSON] [INFO] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться [ADDRESS] із земельною ділянкою з кадастровим номером 6121680400:02:001:0213. Згідно копії актового запису про смерть №29 від 19 березня 2018 року, [PERSON] [INFO] померла [INFO] в селі Васильківці. Земельна ділянка площею 0,2178 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Васильківці, Гусятинського району із кадастровим номером 6121680400:02:001:0214 згідно інформації з Державного реєстру речових прав належала [PERSON] . У спадковій справі №62767986, заведеної до майна померлої [PERSON] [INFO] наявний заповіт, у якому зазначено, що все майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, і все те, що буде належати [PERSON] на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON] . Окрім того зазначено, що із належного майна [PERSON] , остання заповідає земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства площею 2,15 га. [PERSON] . У спадковій справі наявне тільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на [PERSON] . Відповідно до Розділу II Глави 10 п 3.19. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до Розділу II Глави 10 п 3.20. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У спадковій справі №62767986, заведеної до майна померлої [PERSON] наявна довідка видана виконавчим комітетом Васильковецької сільської ради, згідно якої [PERSON] [INFO] дійсно постійно проживала і була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] та разом із нею проживав та був зареєстрований в тому числі і [PERSON] [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] вважається таким, що прийняв спадщину після померлої [PERSON] [INFO] , в тому числі і на земельну ділянку площею 0,2178 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Васильківці, Гусятинського району із кадастровим номером 6121680400:02:001:0214. Водночас, згідно з матеріалами лісовпорядкування та даними ДЗК із активованим шаром «Природно-заповідний фонд» земельна ділянка 6121680400:02:001:0214 перебуває в межах виділу 11 кварталу 52 Гусятинського лісництва та заповідного урочища «Васильківці», оголошеного рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради №310 від 22.12.1987, що підтверджується картосхемою місця розташування заповідного урочища. Відповідно до положення заповідне урочище «Васильківці» площею 394 га. розташоване поблизу села Васильківці, Васильковецької сільської територіальної громади Чортківського району, Тернопільської області у кв. 44-55 Гусятинського лісництва Державного підприємства «Чортківське лісове господарство» в межах лісового урочище «Васильківці». Дана територія перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Чортківське лісове господарство» та відповідно до охоронного зобов`язання передано їм під охорону. Статтею 43 ЗК України визначено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. За статтею 44 ЗК України, до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Стаття 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлює, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища. Ділянки суші та водного простору, природні комплекси й об`єкти, які мають особливу екологічну, наукову, естетичну й економічну цінність і призначені для збереження природної різноманітності, генофонду видів тварин і рослин, підтримання загального екологічного балансу та фонового моніторингу навколишнього природного середовища, вилучаються з господарського використання повністю або частково й оголошуються територією чи об`єктом природно-заповідного фонду України. До складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища (стаття 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»). Таким чином, згідно з наведеними положеннями ЗК України, а також нормами статті 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заповідні урочища належать до природно-заповідного фонду України. Територіям природно-заповідного фонду законодавець надав виключний статус. Так, відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні. Частиною третьою статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Статтею 20 Земельного кодексу України визначено, що зміна цільового призначення особливо цінних земель допускається лише для розміщення на них об`єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об`єктів соціально-культурного призначення, об`єктів, пов`язаних з видобуванням корисних копалин, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов`язаних з їх експлуатацією, а також у разі відчуження земельних ділянок для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, віднесення земель, зазначених у пунктах "а" і "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, земель історико-культурного призначення. Таким чином, входження спірної ділянки з кадастровим номером 6121680400:02:001:0214 до території заповідного урочища «Васильківці» її статус як обмежено оборотоздатного майна, повернення якого законному власнику, у цьому випадку - Тернопільській обласній державній (військовій) адміністрації, здійснюється шляхом подання негаторного позову. Стаття 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачає, що землі природно-заповідного фонду України, якими вважаються ділянки суші і водного простору, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. Таким чином, спірна земельна ділянка належить до земель природно-заповідного призначення за фактом розташування на ній об`єкта природно-заповідного фонду - заповідного урочища «Васильківці», що узгоджується із висновками Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16. Враховуючи, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування державної реєстрації речових прав, вилучення записів з Державного земельного кадастру та повернення земельної ділянки підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір. (платіжна інструкція №2047 від 05.11.2024 року про сплату судового збору у розмірі 605,60 грн., платіжна інструкція №2048 від 05.11.2024 року про сплату судового збору в розмірі 8 478,40 грн.) За вказаних обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, слід з відповідача на користь позивача стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та 50 відсотків судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved