Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] та просили суд: -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/6 (дві шостих) часток земельної ділянки з кадастровим номером 3222980900:07:201:0034, загальною площею 2,56 га, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район (раніше Миронівський) район, Миронівська міська рада (раніше Вікторівська сільська рада), цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1097623932229; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 (одну шосту) земельної ділянки з кадастровим номером 3222980900:07:201:0034, загальною площею 2,56 га, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський (раніше Миронівський) район, Миронівська міська рада (раніше Вікторівська сільська рада), цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1097623932229. Позов обгрунтували тими обставинами, що вони позивачі звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забійгало С.Ю. із заявою від 14 лютого 2024 року щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки у спадщині на земельну ділянку з кадастровим номером 3222980900:07:201:0034, загальною площею 2,56 га, яка розташована за адресою: Київська область, Миронівський район, Вікторівська сільська рада, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1097623932229, після смерті її баби [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 лютого 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Сергій Юрійович відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку оскільки спадкоємцями не було надано оригінал документу, який би свідчив про право власності спадкоємця на земельну ділянку або її частину. Вищевказаному передували наступні обставини. Так, [INFO] померла прабаба позивача [PERSON] . [PERSON] . При житті прабаба позивача [PERSON] склала заповіт 11 липня 1986 року секретарем Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, за яким все майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповідає дітям: сину [PERSON] та дочці [PERSON] (бабі позивача [PERSON] ). 03 жовтня 2000 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво серії [NUMBER] , зареєстровано в реєстр за №11-877 про право на спадщину за заповітом. Згідно зазначеного свідоцтва спадкоємцями майна громадянки [PERSON] є дочка [PERSON] та син [PERSON] в рівних частках кожному. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с.\~Вікторівка Миронівського району Київської області, розміром 2,6 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлій на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого Миронівською районною державною адміністрацією 12 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №2413. Відповідно до отриманого свідоцтва про право на спадщину, 04 жовтня 2000 року були внесені зміни до сертифікату серії КВ №0163938 у зв`язку із передачею права на земельну частку (пай), про що свідчить підпис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Таким чином, спадкоємцям покійної прабаби позивача [PERSON] . [PERSON] належали по частці її земельного паю, загальний розмір 2,6 га. 05 лютого 2022 року сесією Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області рішенням надано дозвіл на виготовлення державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифіката на земельну частку (пай) згідно до списку осіб, яким винесено в натурі (на місцевості) земельні ділянки із земель колективної власності. Відповідно до зазначеного під номером 217 знаходиться [PERSON] , який отримав внатурі земельну ділянку, відповідно до сертифікату КВ №0163938 який належав покійній прабабі позивача [PERSON] , розміром 2,56 га. [PERSON] став власником всієї земельної ділянки, яка належала покійній прабабі позивача [PERSON] , а не частини, як це передбачено заповітом, та свідоцтвом серії [NUMBER] про право на спадщину за заповітом. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем померлого являлась його дружина [PERSON] . У червні 2019 року баба позивача [PERSON] звернулась до Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на частину земельної частки (паю),що належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про те листом від 12 червня 2019 року №02-31/194, бабі позивача [PERSON] повідомлено, що не можливо надати дозвіл на виготовлення технічної документації, так як земельну ділянку площею 2,56 га, яка належала спадкодавцеві [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] . Таким чином баба позивача [PERSON] . [PERSON] отримавши свідоцтво право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки, не може отримати внатурі земельну ділянку та як інший спадкодавець [PERSON] незаконно отримав внатурі всю земельну ділянку, яка належала покійній прабаба позивача [PERSON] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 07 серпня 2020 року у справі №371/1431/19 позов баби позивача [PERSON] . [PERSON] було задоволено та визнано недійсним державний акт серії ІІІ-КВ №086781 на право приватної власності на землю, розташованої на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області виданого Миронівською райдержадміністрацією 04 червня 2002 року, площею 2,56 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54 та скасовано його державну реєстрацію. Також даним рішенням визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВА №817702 зареєстроване в реєстрі за №2-1016 видане 19 грудня 2016 року державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори згідно до якого [PERSON] отримала у власність земельну ділянку, загальною площею 2,56 га кадастровий номер якої 3222980900:07:201:0034, розташованої за адресою: Київська область, Миронівський район, Вікторівська сільська рада та скасовано його державну реєстрацію. На підставі цього речове право [PERSON] на земельну ділянку було припинено, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивачів адвоката Коноваленка О.А. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Від представника відповідача Миронівської міської ради Київської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Від третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивачі звернулися за судовим захистом у зв`язку із порушенням її права на отримання в порядку спадкування права власності на право власності в порядку спадкування за законом часток земельної ділянки з кадастровим номером 3222980900:07:201:0034, загальною площею 2,56 га, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район (раніше Миронівський) район, Миронівська міська рада (раніше Вікторівська сільська рада), цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1097623932229, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка при житті склала заповіт 11 липня 1986 року секретарем Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, за яким все майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповідає дітям: сину [PERSON] та дочці [PERSON] (а.с. 17).. Спадкоємцям покійної прабаби позивача [PERSON] . [PERSON] належали по частці її земельного паю, загальний розмір 2,6 га. 05 лютого 2022 року сесією Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області рішенням надано дозвіл на виготовлення державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифіката на земельну частку (пай) згідно до списку осіб, яким винесено в натурі (на місцевості) земельні ділянки із земель колективної власності. Відповідно до зазначеного під номером 217 знаходиться [PERSON] , який отримав внатурі земельну ділянку, відповідно до сертифікату КВ №0163938 який належав покійній прабабі позивача [PERSON] , розміром 2,56 га. [PERSON] став власником всієї земельної ділянки, яка належала покійній прабабі позивача [PERSON] , а не частини, як це передбачено заповітом, та свідоцтвом серії [NUMBER] про право на спадщину за заповітом. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем померлого являлась його дружина [PERSON] . У червні баба позивача [PERSON] звернулася до Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на частину земельної ділянки (паю), що належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про те листом від 12 червня 2019 року за №02-31/194, бабі позивача [PERSON] повідомлено, що неможливо надати дозвіл на виготовлення технічної документації, так як земельну ділянку площею 2,56 га, яка належала спадкодавцеві [PERSON] було надано на виготовлення державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] . Таким чином, баба позивача [PERSON] . [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки, не може отримати внатурі земельну ділянку так як інший спадкодавець [PERSON] отримав внатурі всю земельну ділянку, яка належала покійній прабабі позивача [PERSON] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 07 серпня 2020 року у справі №371/1431/19 позов баби позивача [PERSON] . [PERSON] було задоволено та визнано недійсним державний акт серії ІІІ-КВ №086781 на право приватної власності на землю, розташованої на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області виданого Миронівською райдержадміністрацією 04 червня 2002 року, площею 2,56 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54 та скасовано його державну реєстрацію. Також даним рішенням визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВА №817702 зареєстроване в реєстрі за №2-1016 видане 19 грудня 2016 року державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори згідно до якого [PERSON] отримала у власність земельну ділянку, загальною площею 2,56 га кадастровий номер якої 3222980900:07:201:0034, розташованої за адресою: Київська область, Миронівський район, Вікторівська сільська рада та скасовано його державну реєстрацію. На підставі цього речове право [PERSON] на земельну ділянку було припинено, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 3 ст. 182 ЦК України відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1265, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved