Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нескородова Ольга Анатоліївна про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття арешту з квартири, в якому просить суд усунути перешкоди [PERSON] у розпорядженні майном шляхом зняття арешту з квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем після смерті матері та брата. Позивачка звернулась до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом були відкриті спадкові справи. Однак, прийняти спадщину, зареєструвати її належним чином позивачка не має можливості, оскільки на зазначену квартиру постановою Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ за № 1159-14/09 від 27.09.2009 р. накладено арешт, боржник [PERSON] . Наявність арешту є перешкодою для оформлення права на спадщину. З метою з`ясування причин накладення арешту позивачка звернулась до відповідача, однак згідно відповіді Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, на виконанні у відділі виконавчих проваджень стосовно [PERSON] не перебуває. З відомостей, що містяться в Державному реєстрі неможливо встановити номер виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву становить 3 роки та на теперішній час у відділу відсутні законні підстави для зняття арешту з майна.\~З метою захисту своїх майнових прав на спадкове майно позивачка зверталась до Орджонікідзевського суду м. Харкова з позовом про зняття арешту з квартири.\~Рішенням суду від 10.10.2024 року в позові було відмовлено з тих підстав, що позов пред`явлено не до того відповідача, оскільки відповідачами у справі про зняття арешту з майна може бути лише боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.\~ Позивачка зверталась до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, Харківської регіональної філії ДП «Національні інформаційні системи», однак, з`ясувати\~ по якому саме виконавчому провадженню, та хто є стягувачем за ним не виявилось можливим. Отже, позивачкою вичерпані всі можливості встановити за яким саме виконавчим провадженням накладено арешт на квартиру та хто був стягувачем за цим виконавчим провадженням. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.02.2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивачки адвоката Кашури О.П. надійшла суду заява\~про розгляд справи без участі позивача та її представника, також представник позивача просила суду в разі задоволення позову судові втирати залишити за позивачем. Від представника відповідача Засядько А.В. до суду найшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача зазначає, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні Індустріального відділу державної виконавчої служби виконавчих проваджень стосовно [PERSON] не перебуває. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою обтяження зазначено постанову Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ за № 1159-14/09 від 27.09.2009 р. За даними, що містяться в Реєстрі неможливо встановити номер виконавчого провадження , який було присвоєно виконавчому документу при реєстрації. В даній ситуації у відділі відсутні законні підстави для зняття виконавцем арешту з майна, передбачені \~ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. В задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Клопотання подане до суду 26.03.2025 року, за\~один день до судового засідання, тобто без дотримання вимог ч. 2 ст. 212 ЦПК України згідно положень якої, учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Враховуючи порушений представником відповідача строк для подання відповідної заяви, а також те, що в суді обмежена кількість залів судового засідання з функцією відеоконференції, суд не приймає до уваги дане клопотання. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Представник відповідача була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, подала клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції з порушенням строків передбачених ч. 2 ст. 212 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала, за таких обставин, суд приходить до висновку, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, враховуючи також, що представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нескородова Ольга Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, заяв, пояснень суду не надала, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, технічного паспорту, відповіді КП «ХМБТІ», - право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.02.2002 р. Органом приватизації житлового фонду ЗАТ «Харківський плитковий завод». [PERSON] померла [INFO] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] , свідоцтво про смерть [NUMBER] . Позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітами після їх смерті, даний факт підтверджується копіями заповітів та витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі та довідок нотаріуса №№ 82,83 від 28.03.2024р. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на зазначену квартиру постановою Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ за № 1159-14/09 від 27.09.2009 р. накладено арешт, боржник [PERSON] . З відзиву на позовну заяву та з відповіді\~Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 168581 від 04.11.2024 року, вбачається, що на виконанні у відділі виконавчих проваджень стосовно [PERSON] не перебуває. З відомостей, що містяться в Державному реєстрі неможливо встановити номер виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт. Згідно п. 2 Розділу ХІ правил ведення діловодства та архіву в органах\~ держаної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву становить 3 роки та на теперішній час у відділу відсутні законні підстави для зняття арешту з майна. Згідно відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради № 300120231503 від 31.01.2023 року,\~до інвентаризаційної справи документів стосовно обтяження не долучено. В Орджонікідзевському районному суді м. Харкова за період з 2008 по 2009 роки перебувала справа про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 121 КУпАП, постановою суду йому призначено штраф у розмірі 34 грн. Інших\~ справ за цей період до суду не надходило. Позивачка зверталась до Орджонікідзевського суду м. Харкова з позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту з квартири.\~Рішенням суду від 10.10.2024 року в позові було відмовлено з тих підстав, що позов пред`явлено не до того відповідача, оскільки в постанові Верховного Суду від 02.02.2022 року по справі № 607/3269/21 зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Згідно відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №47629/50794-26-24/15.6 від 30.10.2024 року,\~ відповідно до наказу МЮУ № 1059/5 від 25.06.2015 року визначено адміністратора Єдиних та Державних реєстрів. Невід`ємною архівною складовою Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Відповідно до наказу МЮУ № 1059/5 від 25.06.2015 року «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України», державне підприємство «Національні інформаційні системи» визначено адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Згідно відповіді Харківської регіональної філії ДП «Національні інформаційні системи» № 1856/42-07 від 05.11.2024 року, ДП «Національні інформаційні системи» не є правонаступником ДП «Інформаційний центр», та не має документів на підставі яких вносились відомості про обтяження до Державних реєстрів. Також, позивачка зверталась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.\~Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 року у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено. Роз`яснено позивачці, що для захисту своїх прав та законних інтересів вона має право звернутись до відповідного суду загальної юрисдикції, в порядку цивільного судочинства. Дані висновки судом зроблені на підставі правових позицій викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №340/25/19. Отже, позивачкою вичерпані всі можливості встановити за яким саме виконавчим провадження накладено арешт на квартиру та хто був стягувачем за цим виконавчим провадженням, запити до відділу ВДВС, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Харківської регіональної філії ДП «Національні інформаційні системи» позитивного результату не дали. Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України, визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема шляхом припинення дії, яка порушує право. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ЦК України даний позов є негаторним, а саме є вимогою власника, який володіє річчю, про усунення перешкод у здійсненні розпорядження нею. З негаторним позовом власник, який звертається за захистом, зберігає майно у своєму володінні та вимагає від відповідача припинити протиправні дії щодо свого майна, які не пов`язані із порушенням володіння. Відповідачем за негаторним позовом є особа, яка своєю протиправною поведінкою створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню власником користування чи розпорядження своїм майном. За таких обставин, враховуючи відсутність відкритого виконавчого провадження, а також відомостей щодо закритих чи повернутих виконавчих документів, за якими можна було б встановити правомірність існування арешту, накладеного на спадкове майно, а також враховуючи неможливість подання позивачкою позову про визнання права власності\~ на майно та зняття арешту, оскільки\~ відповідач по даній справі (стягувач за виконавчим провадженням) буде\~ невідомий, суд приходить до висновку, що порушене право позивачки на спадкове майно може бути захищено судом шляхом усунення перешкод у розпорядженні майном, а саме зняттям арешту з квартири. Також суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (більше 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Дослідивши надані суду докази, пояснення позивача, викладені в позовній заяві, обставини викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат судом не вирішується, оскільки представник позивача у своїй заяві просила суд судові витрати залишити за позивачкою. На підставі викладеного і

Outcome: approved