Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 66145 грн. 33 коп., з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 63750 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 127 грн. 50 коп., пеня в розмірі 2048 грн. 36 коп., 3% річних у розмірі 219 грн. 47 коп., а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7300 грн. 00 коп. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 травня 2021 року, о 15 год. 40 хв., біля будинку №12 по вул. Павла Глазового в м. Кривому Розі, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , тобто відповідача у цій справі та автомобіля марки «Audi A6», д.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~вказані автомобілі\~отримали механічні\~ушкодження.Згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.06.2021 року винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди була визнана відповідач [PERSON] . Так, на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander», д.н. [NUMBER] , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200889810, страховиком за яким було Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», тобто позивач у цій справі, а страхувальником був [PERSON] , який віднесений до пільгової категорії громадян та у зв`язку з наданням ним пенсійного посвідчення поліс був укладений із застосуванням знижки вартості послуги зі страхування цивільно-правової відповідальності (страхового платежу) у розмірі 50%. Так, згідно з умовами зазначеного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200889810, яким було передбачено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 грн. 00 коп. та за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 260000 грн. 00 коп., а також франшизу у розмірі 2500 грн. 00 коп., на підставі заяви-згоди потерпілої сторони щодо суми страхового відшкодування та способу і умов його виплати від 19.08.2021 року, страхового акту №30348/1 від 04.11.2021 року, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб марки «Audi A6», д.н. [NUMBER] , склав 127500 грн. 00 коп., яка була сплачена позивачем [PERSON] , як представнику власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] , у повному обсязі. Між тим, оскільки відповідач керувала транспортним засобом з порушенням умов договору страхування, а саме на відповідача не розповсюджується пільгове страхування транспортного засобу, позивач має право регресної вимоги до відповідача у розмірі 50% від суми виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, оскільки позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 127500 грн. 00 коп., то він має право регресної вимоги до відповідача на суму 63750 грн. 00 коп. Так, 28 березня 2024 року відповідачу було направлено досудову вимогу про виплату грошових коштів від 27.03.2024 року, однак у зв`язку з тим, що станом на дату подання даної позовної заяви до суду відповідач не сплатила кошти позивачу, останнім було також нараховано за період з 05 квітня 2024 року по 16 травня 2024 року штрафні санкції у виді інфляційних втрат, пені\~та 3% річних. Ухвалою суду від 19.08.2024 року було прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач скористалась своїм правом, ознайомилась з матеріалами справи та надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог, позаяк, зокрема, зазначила, що не погоджується з розміром визначеної висновком №536/08-21 від 04.08.2021 року вартості завданого матеріального збитку, а також зазначила, що стягнення з неї сплаченого страхового відшкодування суперечить меті страхування цивільно-правової відповідальності. Представник позивача, у свою чергу, надав відповідь на відзив, в якій підтримав викладену у позовній заяві позицію. Заперечення на відповідь на відзив чи інші заяви або клопотання від сторін у справі до суду не надходили. За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами та дослідивши які, приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 15 травня 2021 року, о 15 год. 40 хв., біля будинку №12 по вул. Павла Глазового в м. Кривому Розі, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi A6», д.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні ушкодження. Згідно Постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.06.2021 року, яка 06 липня 2021 року набрала законної сили, винною у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди була визнана відповідач у цій справі - [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200889810, транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander», д.н. [NUMBER] , було застраховано у позивача, страхувальником за яким був [PERSON] , який віднесений до пільгової категорії громадян та у зв`язку з наданням ним пенсійного посвідчення поліс був укладений із застосуванням знижки вартості послуги зі страхування цивільно-правової відповідальності (страхового платежу) у розмірі 50%. Так, згідно з умовами зазначеного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200889810, яким було передбачено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 грн. 00 коп. та за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 260000 грн. 00 коп., а також франшизу у розмірі 2500 грн. 00 коп., на підставі висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №536/08-21 від 07.06.2021 року, яким було визначено вартість матеріального збитку у розмірі 158537 грн. 50 коп. та вартість відновлювального ремонту у розмірі 150099 грн. 04 коп., заяви-згоди потерпілої сторони щодо суми страхового відшкодування та способу і умов його виплати від 19.08.2021 року, страхового акту №30348/1 від 04.11.2021 року, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб марки «Audi A6», д.н. [NUMBER] , склав 127500 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем [PERSON] , як представнику власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] , у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №1663 від 04.11.2021 року. 28 березня 2024 року позивачем відповідачу було направлено досудову вимогу про виплату грошових коштів від 27.03.2024 року, однак у зв`язку з тим, що станом на дату подання даної позовної заяви до суду відповідач не сплатила кошти позивачу, останній був вимушений звернутись до суду з даним позовом. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 9.1 ст. 9 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 979 ЦК України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст.ст. 1166,\~1187 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Так, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Згідно п. 35.1 та п. 35.2\~ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», доказів проведення оплати ремонту автомобіля або доказів того, що на момент виплати відшкодування потерпілим вже виконано відновлювальний ремонт його автомобіля від потерпілого не вимагається для отримання страхового відшкодування. У п. 36.2\~ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~зазначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до п. 13.2\~ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до ст.ст.\~993,\~1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху; г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Згідно п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених\~пунктом 13.2\~статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, зважаючи на те, що страхувальник, а саме [PERSON] , є особою віднесеною до пільгової категорії громадян, позаяк ним було пред`явлено пенсійне посвідчення [NUMBER] , у зв`язку з чим поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200889810, відповідно до положень п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», був укладений із застосуванням знижки в розмірі 50%, про що в ньому мається певна відмітка, тоді як відповідач керувала забезпеченим транспортним засобом з порушенням умов договору страхування, а саме з порушенням п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позаяк на неї не розповсюджуються пільгові умови страхування, суд уважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 50% від виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 63750 грн. 00 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст.\~625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, з моменту виконання позивачем своїх зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, направлення відповідачу досудової вимоги про виплату грошових коштів та її невиконання, триває порушення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу. Так, суд погоджується з визначенням розміру сум, нарахованих позивачем за прострочення виконання зобов`язань на підставі ст. 625 ЦК України,\~які не спростовані відповідачем, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за період з 05 квітня 2024 року по 16 травня 2024 року інфляційні втрати у розмірі 127 грн. 50 коп. та 3% річних у розмірі 219 грн. 47 коп. Разом з тим, позивачем також ставиться питання про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 2048 грн. 36 коп., яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на те, що\~пеня це неустойка, яка розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Таким чином, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно незгоди відповідача з розміром визначеної висновком №536/08-21 від 04.08.2021 року вартості завданого матеріального збитку, суд зазначає, що вказаний висновок був доведений до відома відповідача, яка не скористалась своїм правом та не порушувала перед судом клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою спростування результатів зазначених у вказаному висновку, тобто доказів на спростування визначеного розміру матеріального збитку завданого відповідачем не надано, а відтак ці обставини не були спростовані в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, у зв`язку з чим суд погоджується із визначеною у вказаному висновку сумою матеріальних збитків, що були спричинені відповідачем. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем було надано до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг, згідно яких витрати за правничу допомогу становлять 7300 грн. 00 коп. Так, з урахуванням задоволення пред`явлених позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме витрати понесені на надання правничої допомоги у розмірі 7300 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved