Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] у нього з [PERSON] народився син [PERSON] . У шлюбі вони не перебували. Дитина проживає разом з батьком та його сім`єю у [ADDRESS] . Де на даний час проживає та чим займається матір дитини не відомо, фактично з травня 2023 року її ніхто не бачив. Родичі повідомляли, що вона у січні 2024 року виїхала за кордон. Поліції також не вдалось встановити місце її перебування. Жодним чином не підтримує зв`язків та не піклується про їх спільну дитину, участі в її утриманні не бере. У відповідача є ще одна дитина, стосовно якої орган опіки та піклування Підгайцівської сільської ради ініціює питання про позбавлення батьківських прав. Відтак, наявні правові підстави, передбачені ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник позивача - адвокат Огороднік О.В., позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач додатково суду пояснив, що [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] не бере взагалі, оскільки місце її перебування не відоме. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради Луцького району в судове засідання не з`явився, звернувся з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.32) Представник органу опіки та піклування Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. (а.с.74) Відповідач, будучи належним чином повідомленою про строк подання відзиву, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подала, тому суд у відповідності до ч.5 ст.289 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, її неявка визнана судом такою, що має місце без поважних причин, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України підставою позбавлення матері, батька батьківських прав є ухилення від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини та здобуттю нею повної загальної середньої освіти. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . (а.с.7, 55-56 ) Впродовж тривалого часу, з травня 2023 року і по даний час відповідач не виконує свого обов`язку по вихованню малолітнього [PERSON] , [INFO] , який є її сином. Відомостями з акта обстеження умов проживання від 14.06.2024 року підтверджується, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] . З ним у житловому будинку, окрім інших членів сім`ї, проживає малолітній син [PERSON] , [INFO] . Матір дитини [PERSON] участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. У період відсутності батька дитиною опікується сестра позивача. (а.с.5) Як вбачається з матеріалів справи Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ у справі №161/14144/24 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с.6) Згідно повідомлення Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 26.07.2024 на даний час встановити місце перебування гр. [PERSON] не виявилось можливим. За результатами перевірки розгляд матеріалів припинено на підставі ст.15 ЗУ «Про звернення громадян». (а.с.8) Відомостями, які відображені у відповіді на запит №231295454 від 08.10.2024 Млинівського ВДВС у Дубенському районі Рівненської області ЗМУМЮ, підтверджується відсутність офіційних джерел доходів [PERSON] (а.с.68) Згідно довідки-характеристики [PERSON] за період проживання на території Ярославицької сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Від її сусідів неодноразово до сільської ради надходили скарги на порушення нею сусідського добропорядку та про випадки безпідставної конфліктності та агресії. Мішалкіна неодноразово помічена в розпиванні спиртних напоїв у сумнівних компаніях, на зауваження Ярославицької сільської ради щодо своєї аморальної поведінки не реагувала, на пропозиції в допомозі у пошуку роботи та постановки на облік до Млинівського РЦЗ реагувала неохоче, інколи з агресивним настроєм. (а.с.64) З постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2025 вбачається, що [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу, (а.с.69-71) що підтверджує ухилення останньої від виконання передбачених законом батьківських обов`язків. В ході судового розгляду досліджено висновок органу опіки і піклування щодо доцільності вирішення спору. Так, рішенням виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради Дубенського району Рівненської області № 4 від 10 грудня 2024 року затверджено висновок органу опіки і піклування, яким визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього - [PERSON] , [INFO] (а.с.35-36). Суперечностей висновку органу опіки і піклування з фактичними обставинами справи, судом не встановлено. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вище наведеного, з урахуванням усіх досліджених в суді доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено наявність правових підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, які підтверджені висновком органу опіки і піклування, для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно спільної з позивачем малолітньої дитини. А тому, суд вважає доцільним позов [PERSON] задовольнити повністю, позбавивши відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved