Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області 09 січня 2025 року в порядку цивільного судочинства звернувся позивач [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 26 лютого 1996 року у Задільській сільській раді Сколівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 5 від 26 лютого 1996 року. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 26 лютого 1996 року між сторонами зареєстровано шлюб у Задільській сільській раді Сколівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 5 від 26 лютого 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 26 лютого 1996 року серії [NUMBER] . У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . З самого початку відносини між сторонами складалися добре, однак, з часом - погіршилися, почали виникати сварки та конфлікти, які призвели до розпаду сім?ї. Позивач і відповідач припинили спільне проживання, нехтують сімейними цінностями, втратили один до одного почуття любові та поваги, між ними постійно виникають сварки. Їх сім?я розпалася остаточно і поновлена бути не може, кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім?ю, шлюб існує формально, примирення позивач виключає, оскільки між сторонами сімейні відносини не ґрунтуються на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, без яких повноцінна сім?я існувати не може. Існуючий шлюб не відповідає принципам сімейних стосунків, які ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам кожного із подружжя. З огляду на що, позивач, підсумовуючи позов просить суд розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 17 січня 025 року вважається такою, що йому вручена 05 лютого 2025 року. Втім, відповідач свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів, як і не подав заяву про визнання ним позовних вимог. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Водночас, заяв, клопотань на момент розгляду цієї від позивача та відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 17 січня 2025 року, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на 19 березня 2025 року. Між тим, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив не подав, про причини не повідомив, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Перевіривши зібрані докази, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч. 3 ст. ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що сторони у справі, які обоє є громадянами України, вступили у шлюб 26 лютого 1996 року, котрий був зареєстрований Задільською сільською радою Сколівського району Львівської області, про що складено актовий запис за № 5. При цьому позивачці (до заміжжя Стець) після заміжжя було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб на бланку серії [NUMBER] , виданим Задільською сільською радою Сколівського району Львівської області 26 лютого 1996 року. Малолітніх/неповнолітніх дітей у сторін, на день розгляду цієї судової справи, немає. Судом встановлено й те, що сторони у справі не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Такі дії сторін у справі викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Своєю чергою, у сторін у справі на даному етапі відсутній спір з приводу поділу майна, котре набуте ними за час перебування у зареєстрованому шлюбі та котре є їх спільною сумісною власністю. Так, відповідно до\~ст. 51 Конституції України, сім`я охороняється державою. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз`яснюється у пунктах 4, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, то суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Резюмуючи все вищезазначене, з урахуванням роз`яснень, котрі містяться у пунктах 4, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також беручи до уваги ті встановлені судом обставини, згідно з котрими сторони у справі припинили шлюбні відносини, стали чужими людьми, за час розгляду справи в суді не примирилися, і це усе підтверджується зібраними у цій справі доказами, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] й збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам обох сторін у цій справі, а тому їх шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 1 211 грн. 20 коп., які підтверджується відповідною випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, наявною в матеріалах справи, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь позивача з відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі. Доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved