Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі, від яких у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року сторони разом не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують. На підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 1 грудня 2021 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно та на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, але не зважаючи на вказане рішення суду, відповідач ухиляється від сплати аліментів і станом на 17 січня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] становить 65778 грн. 07 коп. та станом на 23 червня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] - 60709 грн. 16 коп. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 126487 грн. 23 коп. Крім того, у зв`язку з тим, що сума стягуваних аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для матеріального утримання дітей, просила збільшити розмір визначених за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] до 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття та [PERSON] до 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідачем подано\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~останній просив\~відмовити в\~задоволенні позовних\~вимог у\~зв`язку з\~необґрунтованістю та\~безпідставністю таких\~вимог.\~Зазначає,\~що він\~офіційно не\~працює з\~2013\~року,\~його доходи\~не збільшились\~та є\~нерегулярними,\~на обліку\~в центрі\~зайнятості не\~перебуває,\~з часу\~призначення аліментів по можливості сплачує аліменти та заборгованість по аліментах, що підтверджується долученими квитанціями. Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків. Позивачка є здоровою, працездатною жінкою, яка має змогу працевлаштуватися, здійснювати підприємницьку діяльність або стати на облік до центру зайнятості і отримувати допомогу по безробіттю. Як випливає з позовної заяві, позивачка не планує шукати джерела доходу для свого утримання та має намір існувати за рахунок належних дітям аліментів. Разом з тим, відповідач зазначає, що відповідно до вимого чинного законодавства розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується (а.с.47-49). Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що існування заборгованості зі сплати аліментів підтверджується розрахунком державного виконавця, який відповідачем не оспорюється. Відповідач має всі можливості сплачувати аліменти на утримання своїх дітей в більшому заявленому позивачем розмірі, він є працездатним, не має хвороб, є здоровим, а тому повинен відшкодувати всі можливості як для сплати аліментів так і погашення заборгованості (а.с.73-75). Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, позивачем некоректно викладені заявлені вимоги, що унеможливлює з`ясування факту того, чи намагається позивач стягнути виключно пеню чи пеню та заборгованість зі сплати аліментів (а.с.79-80). У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають з позивачем (а.с.8-11). Відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 1 грудня 2021 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей [PERSON] у твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 липня 2020 року і до досягнення дочкою повноліття, та на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 липня 2020 року і до досягнення сином повноліття (а.с.12-14). Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/55/21 від 20 січня 2022 року виданого Путивльським районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей, станом на лютий 2023 року становить, 25137 грн.56 коп. та 28034 грн.67 коп. (а.с.18-19). Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/55/21 від 20 січня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, станом на січень 2024 року становить 249693 грн.89 коп.(а.с.26). Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/55/21 від 20 січня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, станом на січень 2024 року становить 231948 грн.74 коп.(а.с.27). Згідно з копії трудової книжки серії [NUMBER] , 27 квітня 2023 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с.28-29). Позивачка на обліку в Путивльському відділі Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості станом на 26 червня 2024 року не перебуває (а.с.30). Відповідно до наданого відповідачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/55/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, станом на січень 2024 року становить 32825 грн.41 коп.(а.с.53). Відповідно до наданого відповідачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/55/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, станом на січень 2024 року становить 27224 грн.87 коп.(а.с.54). Відповідач на обліку в Путивльському відділі Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості станом на 19 вересня 2024 року не перебуває (а.с.55). Згідно з копії трудової книжки серії [NUMBER] , 10 листопада 2013 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с.56-58). Відповідно до копій квитанцій наданих відповідачем вбачається, що останній періодично сплачував заборгованість з аліментів (а.с.59-68). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. За змістом\~ст.196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові\~Верховного Суду\~у складі\~Об`єднаної\~палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої\~статті 196 СК України,\~можливе лише\~у разі\~виникнення заборгованості\~з вини\~особи,\~зобов`язаної\~сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196\~СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.22\~Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3\~передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв?язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому\~СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, тому позовні вимоги про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Разом з цим, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості по аліментах за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року в справі № 6-149цс14. Як зазначено в позовній заяві, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 126487 грн. 23 коп., з яких за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/55/21 від 20 січня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, сума пені складає 60709 грн.16 коп., а за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2/584/55/21 від 20 січня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, сума пені складає 65778 грн. 07 коп. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 1 грудня 2021 року у справі № 584/1017/20\~має сплачувати\~на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 липня 2020 року і до досягнення дочкою повноліття, та на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 липня 2020 року і до досягнення сином повноліття. Суду відповідачем не надано доказів поважності причин несплати аліментів. З урахуванням вищенаведених обставин в сукупності, а також положень ч.1 ст.196 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу № 2/584/55/21 від 20 січня 2022 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 25137 грн.56 коп., та на утримання дочки [PERSON] 28034 грн.67 коп., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості (а.с.18-19). Стосовно позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Разом з тим позивач в обґрунтування заявлених вимог не вказала про обставини, які змінилися після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що давало б підстави для задоволення позову. Так, позивач не зазначила та не надала належних і допустимих доказів на підтвердження погіршення її матеріального стану чи про покращення матеріального стану відповідача та на підтвердження цих обставин не надала докази. Також позивач не надала докази на підтвердження стану здоров`я та матеріального становища дітей, а також докази на підтвердження розміру витрат, які несе позивач на купівлю продуктів харчування, одягу, медичних препаратів тощо, що давало б підстави вважати, що розмір раніше визначених аліментів є недостатнім для належного утримання дітей. Таким чином, позивач не підтвердила суду належними та достатніми доказами наявності передбачених законом підстав для збільшення розміру аліментів, а також те, що раніше визначений судом розмір на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , на даний час є недостатнім для належного їх утримання, забезпечення її гармонійного розвитку, задоволення розумних потреб дитини, та не може належно забезпечити їх повноцінне харчування, одяг, навчання тощо. Суд зазначає, що наведені позивачем обставини не є підставами, з якими закон пов`язує можливість збільшення розміру аліментів, а відтак, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що у цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до\~ч.1\~ст.133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У зв`язку із частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача, пропорційно від\~задоволених вимог, в дохід держави 531 грн. 72 коп. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви та 1893 грн.52 коп. судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Так, згідно п.1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Згідно п.6 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік. Згідно п.10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Таким чином, ціна позову у даній справі становить: 126487,23 грн. (пеня) + (1800,00 грн. + 1700,00 грн.) х 12 (сума на яку збільшується розмір аліментів за 12 місяців) = 168487,23 грн. Задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі: 28034,67 грн. + 25137,56 грн. = 53172,23 грн. Таким чином, згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з вказаним позовом підлягала до сплати позивачем сума судового збору у розмірі 1% від ціни позову, що становить 1684,87 грн. (168487,23 грн. х 1% = 1684,87 грн.). В той же час, в силу положень п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави сума судового збору, від сплати якого позивач була звільнена, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: (53172,23 грн. х 1684,87 грн.) / 168487,23 грн. = 531,72 грн. Як вбачається із матеріалів справи позивачем було понесено по справі судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6000 грн. (а.с.31-37). Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума понесених останньою судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: (6000,00 грн. х 53172,23 грн.) / 168487,23 грн. = 1893,52 грн.

Outcome: partial