Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» в особі представника засобами поштового зв`язку звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої просили стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» заборгованість за Кредитним договором № 374 від 31.10.2023 року станом на 31.10.2024 року у розмірі 68\~875,00 грн., яка складається з: 5\~000,00 грн. заборгованість за кредитом; 63\~875,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами за період з 31.10.2023 року по 30.10.2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та Графіку платежів, а також судові витрати у розмірі 3\~028,00 грн. та 10\~000,00 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 31.10.2023 між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 374, на підставі якого вона отримала кредит в розмірі 5\~000 грн. строком на 365 днів, тобто до 30.10.2024, шляхом його переказу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті товариства та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом із одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в т.ч. на умовах фінансового кредиту, з яким відповідач ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://kltcredit.com.ua/uk/about_us. Електронний підпис із одноразовим ідентифікатором 555737 направлявся відповідачу о 16:15:14 годині 31 жовтня 2023 року шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , що зазначений у кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір підписаний о 16:15:24 годині 31 жовтня 2023 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 555737 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://kltcrcdit.com.ua/. Кредитні кошти в розмірі 5000 гривень відправлені відповідачу 31 жовтня 2023 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк». Станом на 31 жовтня 2024 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 68\~875,00 грн., яка складається з: 5\~000 гривень заборгованість за кредитом; 63\~875 гривень заборгованість за нарахованими процентами за період із 19.12.2023 року до 13.11.2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та Графіку платежів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 14 листопада 2024 року позовну заяву «КЛТ Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за відсутності представника ТОВ «КЛТ Кредит» за наявними в матеріалах справи документами. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації, яка повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням по справі. Причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.10.2023 між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 374, на підставі якого вона отримала кредит в розмірі 5\~000 грн. строком на 365 днів, тобто до 30.10.2024, шляхом його переказу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті товариства та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом із одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в т.ч. на умовах фінансового кредиту, з яким відповідач ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://kltcredit.com.ua/uk/about_us. Відповідно до п.1.2 кредитного договору позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (1277,5% річних). Строк надання кредиту відповідно до п.1.3 кредитного договору становить 365 днів. Відповідно до п.1.3 періодичність платежів зі сплати процентів становлять кожні 30 днів. Відповідно до п.п.2.4.1 кредитного договору позичальник зобовязується у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Невід`ємною частиною цього договору є правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «КЛТ Кредит», які розміщені на сайті товариства (п.1.5 договору). Даний договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті товариства відповідно до ЗУ «Про\~електронну комерцію» (п.6.1 договору). Електронний підпис із одноразовим ідентифікатором 555737 направлявся відповідачу о 16:15:14 годині 31 жовтня 2023 року шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , що зазначений у кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір підписаний о 16:15:24 годині 31 жовтня 2023 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 555737 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://kltcrcdit.com.ua/. Кредитні кошти в розмірі 5000 гривень відправлені відповідачу 31 жовтня 2023 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк». 19.12.2024 на виконання ухвали суду від 14.11.2024 про витребування доказів (інформації) АТ «КБ «ПриватБанк» надало витребувані судом документи. Згідно відповіді АТ «КБ «ПриватБанк» від 19.12.2024 та виписці за договором б/н, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано картку № [NUMBER] , її фінансовий номер [NUMBER] та 31.10.2023 на її картку зараховано переказ грошових коштів у сумі 5 000 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, своєчасно не сплатила нараховані відсотки, у зв`язку з чим, станом на 31 жовтня 2024 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 68\~875,00 грн., яка складається з: 5\~000,00 гривень заборгованість за кредитом; 63\~875,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч.1\~ст.\~626\~ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст.\~629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно із\~ст. 204ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Відповідно до ч.1\~ст.\~207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст.\~639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч.1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до\~ст. 1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1\~ст. 509ЦК України\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 ЦК України). Згідно з нормою\~ст. 526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до\~ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно\~ст. 631ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1\~ст. 612ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054\~та ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідачем не виконано зобов`язання, визначені кредитним договором, порушено умови щодо погашення нарахованих відсотків за користування грошима. Конституцією України\~передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст.ст. 24, 129). Виходячи зі змісту ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору, сплати відсотків за користування кредитом у визначеному додатком №1 до договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 68\~875,00 грн., яка складається з: 5\~000 гривень заборгованість за кредитом; 63\~875 гривень заборгованість за нарахованими процентами. Згідно із частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3028,00 грн., сплачений ним при подачі позову тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України\~вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Відповідно до частини 1 статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133\~ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом\~статті 137\~ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141\~ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4\~статті 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3\~статті 141 ЦПК України\~закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. підтверджуються: договором № 16/09/2024 від 16 вересня 2024 року про надання юридичних послуг адвокатом Руденком К.В.; актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23.09.2024 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024; витягом з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23.09.2024 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024., розмір послуг за надання професійної правничої допомоги становить 10\~000,00 грн., які згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача.

Outcome: approved