Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

13 листопада 2024 року представник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Кравчук В.М. звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/8 частині кожному по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що будинковолодіння по [ADDRESS] є майном колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року членами цього колгоспного двору були: [PERSON] голова двору, син [PERSON] , невістка [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] , онук [PERSON] , онук [PERSON] , онук [PERSON] члени двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/8 частині. Однак, право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору [PERSON] , про що 15.09.1988 року їй видано свідоцтво про право власності на житловий будинок. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/8 частина житлового будинку по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] . Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , тому до нього перейшло в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на належну їй, як члену майна колгоспного двору 1/8 частину зазначеного будинковолодіння. При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через те, що житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я [PERSON] , яка була не єдиним членом майна цього колгоспного двору. Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні їх прав на спадкове майно, тому позивачі звернулись за захистом своїх прав до суду і просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , зокрема, за [PERSON] право власності на 1/4 частину, а за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/8 частині кожному. В судове засідання представник позивачів адвокат Кравчук В.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачів, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспний двір. 15 вересня 1988 року виконкомом Стецьківських сільських народних депутатів на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Цього ж дня право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок зареєстровано у Хмельницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 під реєстровим №6. Згідно довідки з погосподарської книги №2, наданої Стецьківським старостинським округом Старокостянтинівської міської ради Хмельницького області за №34-10/44 від 05.07.2024 року, житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 року проживала [PERSON] та являлась головою колгоспного двору, також за вказаною адресою зареєстровані та проживали її син [PERSON] та його дружина [PERSON] та їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були членами двору. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір й станом на 15.04.1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/8 частині (1 : 8 = 1/8). Отже, частка [PERSON] у спірному будинковолодінні становила 1/8 частину. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Прохорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області померла [PERSON] . Сином якої є позивач по справі [PERSON] й відповідно її спадкоємцем першої черги за законом. 16 жовтня 2014 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №692/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої матері [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що [INFO] в с. Прохорівка Хмельницького району Хмельницької області померла [PERSON] . Згідно з матеріалів спадкової справи № 196/2024 заведеної на підставі заяви [PERSON] державним нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. 25.04.2024 року, [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] . Крім того, згідно окремо поданих заяв [PERSON] від 24.04.2024 року, [PERSON] від 24.04.2024 року, [PERSON] від 06.03.2024 року, [PERSON] [INFO] , [PERSON] від 25.04.2024 року, [PERSON] від 25.04.2024 року, [PERSON] від 02.05.2024 року, [PERSON] від 23.07.2024 року, кожний окремо відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої матері [PERSON] . 06 вересня 2024 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , оскільки вказаний житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я [PERSON] , яка була не єдиним членом майна цього колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази свідчать, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла лише 1/8 частина житлового будинку [ADDRESS] , яку вона набула як член майна колгоспного двору. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , тому він набув право власності на належну померлій 1/8 частину вищезазначеного будинковолодіння. Таким чином, [PERSON] у спірному будинковолодінні належить 1/4 частина (1/8 частина, як члену майна колгоспного двору + 1/8 частина, набута в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ). Крім того, [PERSON] належить 1/8 частина набута в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/8 частині спірного будинковолодіння, які вони набули як члени майна колгоспного двору. З огляду на викладене, за [PERSON] слід визнати право власності на 1/4 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , а за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності по 1/8 його частині кожному. Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Outcome: approved