Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

30.12.2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №103006985 від 12.04.2021 року у розмірі 89500,00\~грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.04.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» https://miloan.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №103006985 яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №103006985 від 12.04.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №103006985 від 12.04.2021 року з ТОВ«МІЛОАН», та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000,00 грн. Відповідачем кредитні зобов`язання належним чином не виконані. У подальшому між ТОВ «Міолан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №05Т від 29.07.2021 року, згідно умов якого ТОВ «Міолан» відступило право вимоги за кредитним договором №103006985 від 12.04.2021 року, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 89500,00 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту 20000,00 грн.; - заборгованість за відсотками 67500,00 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами 2000,00 грн. У зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Міолан» до ТОВ «Діджи Фінанс» та зазначено про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Ухвалою судді від 03.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином за адресою реєстрації рекомендованими поштовими відправленнями. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст.280\~ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №103006985, відповідно до умов якого [PERSON] надається кредит в сумі 20000,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів - 30 днів, дата повернення кредиту 12.05.2021 року, яка вказується у графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Умовами п.\~2.1. кредитного договору сторонами узгоджено, що кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №103006985 від 11.04.2021 року, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит до 12.05.2021 року в розмірі 29500,00 грн., у тому числі 20000,00 грн. кредит, 2000,00 комісія за надання кредиту, 7500,00 грн. проценти. Договір про споживчий кредит №103006985 від 11.04.2021 року підписаний відповідачем електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Міолан» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Факт надання кредиту підтверджується платіжним дорученням №26693044 від 12.04.2021 року. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. В подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» 29.07.2021 року був укладений Договір відступлення прав вимоги №05Т, згідно з умовами якого ТОВ «Міолан» відступило право вимоги за кредитним договором №103006985 від 11.04.2021 року, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Умовами п. 6.2.3. договору відступлення права вимоги сторонами погоджено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором відповідно до боржників стосовно їх заборгованості. З наданого позивачем витягу з реєстру прав вимог №5 від 29.07.2021 року до договору відступлення права вимоги №05Т від 29.07.2021 року вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 89500,00 гривень, з яких: 20000,00 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, 67500,00 грн. - заборгованість за відсотками, 2000,00 грн. - заборгованість за комісійними винагородами. За змістом ст.\~525,\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 1054\~Цивільного кодексу\~України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до п.\~2 ч.\~1 ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч.\~2 ст.\~639 ЦК України). Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19). Аналізуючи порядок укладення договорів у цій справі суд враховує, що договір був підписаний [PERSON] аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора відповідно до п.\~6.2 договору №103006985 від 11.04.2021 року. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі №524/5556/19 від 12.01.2021. Таким чином, у відповідача в силу наведених вище умов укладених ним договорів та положень чинного законодавства, існує обов`язок щодо повернення коштів, взятих ним у кредит, які суд стягує в межах вимог, заявлених позивачем. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування [PERSON] відсотків, суд виходить з наступного. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2024494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі №686/13446/15 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Водночас, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд вбачає, що відповідачу нараховані проценти за період, який перевищує встановлений договором строк кредитування, в зв`язку з чим, з урахуванням викладеної правової позиції Верховного Суду, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту №103006985 від 11.04.2021 року, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, відповідно до п.1.3 договору складає 30 днів, тобто до 12.05.2021 року зі сплатою 1,25% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом в межах цього строку, розмір яких, виходячи з положень п.1.5.2 договору складає 7500,00 грн. Аналогічний розмір процентів погоджений сторонами у додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №103006985 від 11.04.2021 року Графік платежів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 29500,00 грн., у тому числі 20000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2000,00 комісія за надання кредиту, 7500,00 грн. проценти. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ч.\~1, 2 ст.\~141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс»» необхідно стягнути суму понесених позивачем судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 798,42\~грн. (2422,40\~грн. х 32,96 %) витрат на сплату судового збору та 1977,60\~грн. (6000,00 грн. х 32,96%) витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial