Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

У січні 2025 року, з урахуванням змінених позовних вимог, позивач звернулася до суду з указаним позовом. Зазначивши, що 16.11.2013\~року відділом державної\~РАЦС Печерського\~районного управління\~юстиції у\~м.\~Києві,\~актовий запис\~№\~2527 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб між сторонами існує формально. Починаючи з 01.11.2023 року шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Будь-які спроби вирішити питання про розлучення мирним шляхом виявилися невдалими, відповідач на зв`язок не виходить. Спори щодо поділу майна на даний час відсутні. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, подальше спільне проживання сторін буде суперечити інтересам позивача, а тому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16.11.2013\~року відділом державної РАЦС Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №\~2527. Прізвище після розірвання шлюбу залишити дошлюбне « [PERSON] ». Судові витрати понесені нею при сплаті судового збору стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 23.01.2025\~року вищевказану позовну заяву залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків 5 (п`ять) днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 28.01.2025\~року відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить наступного висновку. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що між сторонами 16.11.2013 року був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної\~РАЦС Печерського\~районного управління\~юстиції у\~м.\~Києві,\~актовий запис\~№\~2527\~(а.\~с.\~5). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, відсутній намір продовжувати шлюб та зберегти сім`ю. Статтею 56 CК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що до реєстрації шлюбу у позивача було прізвище « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням з відповідачем. Право відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] » позивачеві гарантує держава. Отже, вимога позивача про відновлення її дошлюбного прізвища підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 968 грн. 96 коп., який був нею сплачений при зверненні до суду. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved