Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.05.2021 №1004878482501 в розмірі 46935,31 грн. Позовна заява обгрунтована тим, між АТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] 21.05.2021 був укладений кредитний договір №1004878482501, за яким позичальнику видано кредит в сумі 42000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2024 складає за кредитним договором від 21.05.2021 №1004878482501 46935,31 грн, з яких: 30269,29 грн заборгованість за кредитом, 6,68 грн заборгованість за процентами, 16659,34 заборгованість за комісією. Позовна заява була подана в електронній формі через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомукаційної системи. Докази надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу позивачем до суду надані. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 27 січня 2025 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2025 року позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №2001297529801 від 23.04.2019 та за кредитним договором №1004878482501 від 21.05.2021 - були роз`єднані. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним №1004878482501 від 21.05.2021 в розмірі 46935,31 грн. Виділене в самостійне провадження матеріали позовної заяви ухвалено передати до канцелярії суду для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду відповідно до п.п. 2.3.30 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та подальшої передачі судді. 26 лютого 2025 року канцелярією суду здійснено реєстрацію в автоматизованій системі документообігу суду виділених в самостійне провадження матеріалів позовної заяви. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 27 лютого 2025 позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий час для усунення недоліків сплати судового збору. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 03 березня 2025 року розгляд справи був продовжений, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але заявила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що 21.05.2021 [PERSON] підписав заяву №1001878482501 на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк». Згідно з цією заявою позичальник прийняв публічну пропозицію на укладення договору, яка розміщена на сайті банку та просив надати йому споживчий кредит в розмірі 42000 на споживчі цілі строком на 36 місяців, з комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, процентною ставкою 0,01% річних, повернення кредиту рівними платежами. Згідно платіжної інструкції №TR.49444816.56843.8810 від 21.05.2021 АТ «ПУМБ» було переведено на рахунок [PERSON] 42000 грн кредитних коштів за договором №1001878482501 від 21.05.2021. Згідно з наданим банком розрахунком та випискою по рахунку, заборгованість [PERSON] перед кредитором станом на 31.10.2024 становить 46935,31 грн, з яких: 30269,29 грн заборгованість за кредитом, 6,68 грн заборгованість за процентами, 16659,34 заборгованість за комісією. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 512 ЦК України ,\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: 1)\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України , правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.\~514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач позов визнав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підстав для відмови у його прийнятті судом не вбачається. За таких обставин суд доходить висновку про задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст.ст. 141, 142 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача та поверненню з державного бюджету в рівних частинах по 1211,20 грн.

Outcome: approved