Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Представник ТОВ "ФК «КЕШ ТУ ГОУ" Пархомчук С.В. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №27862 від 15.04.2021 року у розмірі 8925 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн., стягнення витрат на правову допомогу у сумі 10500 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.04.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» правонаступником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 27862 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 1500,00 гривень, дата надання кредиту:15.04.2021 року, строк кредиту:18 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка - 2,5 % в день або 912, 5 % річних. 17.02.2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідач умов договору не виконала, коштів згідно графіку розрахунків не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8925 грн., ( вісім тисч дев`ятсот двадцять п`ять) грн., яка складається з: -прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 1500,00 грн.; -прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить7425 грн. За таких обставин ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 34523 від 01.06.2021 року в розмірі 8925 грн., а також судові витрати: судовий збір в розмірі 2422, 40 грн. Ухвалою від 20.01.2025 року позовну заяву ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом)сторін . Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Представник позивача адвокат Пархомчук С.В. в судове засідання не з`явився, на адресу суду через систему "Електронний суд" надіслано заяву про розгляд даної справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Від представника відповідача до суду через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає, та просить відмовити у їх задоволенні так як позовні вимоги не підтверджені будь якими належними та допустимими доказами, що до підписання самого кредитного договору та отримання кредитних коштів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.04.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 327862 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту: 1500,00 гривень, дата надання кредиту: 15.04.2021 року, строк кредиту: 18 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка - 2,5 % в день або 912, 5 % річних. Відповідач підписала кредитний договір та додаток до нього електронним підписом. Кредитні кошти відповідачеві були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору. 17.02.2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №27862, станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8925 грн. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 ЗУ "Про електрону комерцію"). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 ЗУ "Про електрону комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що за умовами кредитного договору від 15.04.2021 року кредит в сумі 1500 грн. був наданий відповідачу шляхом перерахування коштів на її банківський картковий рахунок на платіжну картку, через ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічного оператора платіжних послуг за номером транзакції 31849-71229-31394 на платіжну картку [NUMBER] емітентом якої є « Приватбанк» з описом « видача кредиту». Відповідно до довідки про ідентифікацію особи [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір №27862 від 15.04.2021 року, ідентифікована ТОВ « Фінансова компанія « АВІРА ГРУП» Акцепт договору позичальником ( підписання аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора) : здійснювалась в інформаційнотелекомунікаційній системі за допомогою одноразового ідентифікатора KL7694, за номером телефону на який було відправлений ідентифікатор 380666244136, Відповідно до додатку №1 до договору, який є невід`ємною його частиною, про надання фінансового кредиту №27862, зазначено паспортні дані, номер облікової картки платника податків та місце реєстрації позичальника [PERSON] , які вона сама повідомила кредитодавцю з метою отримання кредитних коштів у сумі 1500 грн. та підписала графік розрахунків та інформацію про сукупну вартість кредиту суму комісії за користування системою, 15% від суми кредиту 225 грн., відсотки фісована процентна ставка яких склала 2,5%, суму пені у разі прострочення 5%. Із зазначеного вбачається, що особа позичальник належним чином була повідомлена ( ознайомлена із сукупною вартістю кредиту та його складовими, на що погодилася засвідчивши своїм одноразовим цифровим підписом. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 15.04.2021 року року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] договору про надання фінансового кредиту № 27862 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 1500 грн.. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8925 грн., яка станом на день розгляду справи відповідачем не погашена, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, визнання позову відповідачем, тому суд дійшов висновку про наявність підстав щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив (із застосуванням коефіцієнта 0,8) судовий збір в сумі 2422,40 грн., про що надав платіжну інструкцію № 32461 від 11.10.2024 року. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2422,40 грн. 26.02.2025 р. представником позивача адвокатом Пархомчуком С.В. через систему «Електронний суд» на адресу суду було надіслано заяву про розподіл судових витрат. Правнича допомога позивачеві у даній справі була надана адвокатом Пархомчуком С.В. на підставі акту про отримання правової допомоги від 29.12.2023 року, та акт про отримання правової допомоги , з платіжною Інструкцією №35466 про перерахування вартості такої допомоги на користь [PERSON] позивачем від 22.02.2025 року, згідно якого загальна вартість за надану послугу складає 10500 грн. Зокрема, вартість зустрічі та консультації щодо перспектив судового врегулювання кредитної заборгованості Яблуновської А.О. 1 год. - 2000 грн., складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків), моніторинг, аналіз судової практики 2,5 год. - 5000 грн., інші клопотання, заяви, до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «ЄДРСР» щодо даної справи 1,5 год. -3000 грн., канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправку поштової кореспонденції - 500 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: довіреність від 30.12.2024р. про уповноваження адвоката Пархомчука С.В. представляти інтереси ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», акт про отримання правової допомоги від 24.02.2025р., платіжна інструкція №35466 р. про оплату за правничу допомогу у сумі 10500 грн. та рахунок від 03.02.2025р.. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved