Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У лютому 2025 року відповідач [PERSON] звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області із заявою про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2024 року в цивільній справі № 459/1226/23 за \~позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди,\~заподіяної каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я фізичної\~особи,\~за нововиявленими\~обставинами,\~якою просив\~скасувати рішення\~суду у\~даній справі\~та у\~задоволенні позову\~відмовити у\~повному обсязі.\~Заява обґрунтована\~тим,\~що рішенням\~Червоноградського міського\~суду Львівської\~області від\~19.02.2024\~року,\~залишеним без\~змін постановою\~Львівського апеляційного\~суду від\~26.09.2024\~року,\~позов [PERSON] \~до нього\~про відшкодування\~шкоди,\~заподіяної каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я фізичної\~особи задоволено;\~стягнуто з\~нього на\~користь [PERSON] \~моральну шкоду\~в розмірі\~99\~335,00\~гривень та\~на користь\~держави 1073,60\~гривень судового\~збору. Однак,\~на час\~ухвалення судами\~цих рішень\~не було\~відомо про\~закриття на\~підставі п.2\~ч.1\~ст.284\~КПК України\~(відсутність\~в його\~діянні складу\~кримінального правопорушення)\~кримінального провадження\~№12021140150000038\~від 09\~січня 2021\~серпня 2015\~року за\~фактом того,\~що 09\~січня 2021\~року близько\~00:20\~год.\~він,\~керуючи автомобілем\~марки «Honda\~Civiс»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~рухаючись по\~вул.Б.Хмельницького\~у м.Червонограді\~Львівської області,\~здійснив наїзд\~на [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~внаслідок чого\~останній отримав\~тілесні ушкодження,\~та у\~важкому стані\~госпіталізований у\~реанімаційне відділення\~Червоноградської центральної\~міської лікарні\~та притягнення\~по цій\~події до\~відповідальності позивача\~ [PERSON] ,\~який визнав\~свою вину\~ у\~дорожньо-транспортній\~пригоді ,\~яка малі\~місце 09\~січня 2021\~року.\~Зазначає,\~що досудовим\~розслідуванням було\~встановлено,\~що він\~не мав\~технічної можливості\~уникнути \~наїзду на\~пішохода [PERSON] . Вважає, що наведена обставина і є тією нововиявленою про яку він дізнався 31.01.2025 з повідомлення Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 31.01.2025 року. Ухвалою від 24.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 11.03.2025 року надійшло заперечення представника позивача [PERSON] адвоката Заставного В.А., у якому останній висловився про безпідставність вимог заявника, зазначаючи, що обставини, викладені ним не заслуговують на увагу, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини. У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За наявних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2024 року у справі № 459/1226/23, позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди,\~заподіяної каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я фізичної\~особи задоволено; стягнуто з нього на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 99\~335,00 гривень та на користь держави 1073,60 гривень судового збору (а.с.131-134). Обґрунтовуючи рішення від 19.02.2024 року суд послався на обставину внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне провадження №12021140150000038 за ч.2 ст.286 КК України, а тому виходячи з того, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідачем не доведено що шкоду завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, не доведено відсутності технічної можливості уникнути ДТП, задовольнив позов. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2024 року оскаржувалося в апеляційному порядку та постановою Львівського апеляційного суду від 26.09.2024 року рішення суду залишено без змін (187-190). Однак, постановою слідчого СВ Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 29.11.2024 року кримінальне провадження №12021140150000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях причетного до даної ДТП водія складу кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України (а.с.205-206). Зазначене рішення старший слідчий Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Смілик А. мотивував тим, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 січня 2021 року близько 00:20 год. по вул.Б.Хмельницького у м.Червонограді Львівської області водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] шляхом застосування екстренного гальмування, тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, а в діях пішохода [PERSON] навпаки можуть мати місце ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.127 КУпАП України. Також із матеріалів справи встановлено, що постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 20.01.2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема за те, що він 9 січня 2021 року о 00:17 год. по вул. Б. Хмельницького, 63А, в м.Шептицький, Львівської області, вийшов на проїзну частину дороги, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем марки «Honda Civic», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.4.14 А ПДР (а.с.207-209). Як вбачається із повідомлення Шептицького РВП ГУНП у Львівській області №12515 від 31.01.2025 року, 31.01.2025 року [PERSON] повідомлено про прийняте рішення в межах кримінального провадження №12021140150000038 (а.с.210). Підстави та порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами врегульовано ст.ст.423-429 глави 3 розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі №19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)). Відповідно до частини першоїст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Першим критерієм, який вказує на можливість перегляду за нововиявленими обставинами, є те, що рішення, яке підлягає перегляду, має обов`язково набрати законної сили. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1)істотні для справи обставини, що не були встановлені судом тане були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) установлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (частина другаст.423 ЦПК України). Тобто, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі №726/938/18). Враховуючи положення пункту 1 частини першоїст.424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другоїст.423 цього Кодексу(істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), учасниками справи може бути подано протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування таких обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставини:1)переоцінка доказів, оцінених судому процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта ст.423 ЦПК України). Також за змістом частини п`ятої ст.423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Так, встановлено, що постановою слідчого СВ Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 29.11.2024 року кримінальне провадження №12021140150000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях причетного до даної ДТП водія складу кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України (а.с.205-206). Зазначене рішення старший слідчий Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Смілик А. мотивував тим, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 січня 2021 року близько 00:20 год. по вул.Б.Хмельницького у м.Червонограді Львівської області водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] шляхом застосування екстреного гальмування, тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, а в діях пішохода [PERSON] навпаки можуть мати місце ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.127 КУпАП України. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 20.01.2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема за те, що він 9 січня 2021 року о 00:17 год. по вул. Б. Хмельницького, 63А, в м.Шептицький, Львівської області, вийшов на проїзну частину дороги, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем марки «Honda Civic», н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.4.14 А ПДР (а.с.207-209). Відтак, вина пішохода [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 січня 2021 року близько 00:20 год. по вул.Б.Хмельницького у м.Червонограді Львівської області доведена належними доказами, а згідно матеріалів справи водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути ДТП. Оскільки, на момент ухвалення рішення Червоноградським міським судом Львівської області від 19 лютого 2024 року не було відомо про постанову слідчого СВ Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження №12021140150000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України та про постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 20.01.2025 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому така обставина є нововиявленою, що є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, відтак заяву [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2024 року слід задовольнити, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2024 року - скасувати . Вирішуючи позов по суті, суд виходить з того, що відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2). У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що, відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно частини 5 статті 1187 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди ;подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Таким чином, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, згідно вимог частини 5 статті 1187 ЦК України. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини 1 статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Ухвалюючи рішення від 19.02.2024 року суд виходив з того, що шкода завдана була джерелом підвищеної небезпеки, а відповідачем не доведено, що таку завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, при цьому у матеріалах справи відсутні докази щодо технічної можливості [PERSON] уникнути ДТП. Проте, із досліджених у судовому засіданні доказів, встановлено, що [PERSON] своїми діями сам створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, що підтверджено: постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 20.01.2025 року, згідно якої [PERSON] порушив вимоги п.4.14 А ПДР, а саме: 9 січня 2021 року о 00:17 год. по вул.Б.Хмельницького, 63А, в м.Шептицький, Львівської області, вийшов на проїзну частину дороги, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем марки «Honda Civic», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками; постановою старшого слідчого СВ Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження про закриття кримінального провадження №12021140150000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у якій вказано про відсутність у водія [PERSON] технічної можливості уникнути ДТП; висновком експерта №Се-19/114-23/16464-ІТ від 24.11.2023 року, згідно якого в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] повинен був керуватися технічними вимогами п.п.12.2 та 12.3 ПДР; при заданих слдісвом вихідних даних у водія автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] не було технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху; з технічної точки зору, при заданих слідсвом вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали обставини, пов`язані з діями пішохода [PERSON] , внаслідок яких, об`єктивна можливість виявити останнього на проїздній частині дороги , для водія автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] настає на такій відстані, з якої він вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду, шляхом застосування своєчасного ексреного гальмування, що, на думку суду, є непереборною силою, оскільки зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та/або поведінки останній не міг передбачити таку подію або передбачив проте не міг її відвернути. Таким чином, за результатами перегляду рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2024 року за нововиявленими обставинами, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи слід відмовити. Суд зазначає, що

Outcome: approved