Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» 21.12.2021 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою [ADDRESS] , щодо своєчасної оплати наданих послуг неналежно виконували зобов`язання. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.07.2012 по 31.10.2021 з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних всього в розмірі 40008,77 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 в даній справі було відкрито провадження. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.05.2023 справу прийнято до провадження суду. Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2023 позовні вимоги КП «Харківводоканал» було задоволено. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.01.2025 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2023 в даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 17.02.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що починаючи з 30.11.2013 відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , комунальними послугами за вказаною адресою не користується. Також вважає, що вимоги заявлено з пропуском строків позовної давності. Представник позивача звертався в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання неодноразово не з`явилися, хоча були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду. При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи без участі відповідачів суд виходить з такого. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. В даній справі має місце повторна (неодноразова) неявка відповідачів в судове засідання. Тому відповідно до положень норм ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Окрім того, відповідачі не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та не були позбавлені можливості надати відповідні докази на підтвердження своїх заперечень щодо позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі осіб, які не з`явилися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач КП «Харківводоканал» в період з 01.07.2013 по 31.10.2021 надавав послуги з централізованого водопостачання та з 01.07.2013 по 31.10.2021 з централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість вказаний період в розмірі 21241,29 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; в розмірі 15790,52 грн за надані послуги з централізованого водовідведення. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі покладені як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку є повністю обґрунтованими. Твердження відповідача [PERSON] про те, що за вказаною адресою не проживає та не користується послугами не заслуговує на увагу. Як встановлено дослідженими в справі доказами, відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.05.2021 є власником на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Також [PERSON] станом на 23.05.2023 мав зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, дата реєстрації 03.07.2006. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. При вирішенні питання щодо застосування судом строків позовної давності судом враховується наступне. З даним позовом позивач звернувся в суд 21.12.2021 за заявив вимоги про стягнення заборгованості за період, зокрема з 01.07.2012. Вимоги заявлені з пропуском строків позовної давності. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Суд, враховуючи вимоги Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строків позовної давності за період з 01.03.2017. З \~відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які отримані за адресою: [ADDRESS] за період з 01.03.2017 по 31.10.2021 в розмірі 14613,45 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2017 по 31.10.2021 в розмірі 11375,47 грн., 2156,48 грн інфляційні витрати, 820,48 грн. 3% річних, а всього - 28965 грн. 88 коп. в рівних частках з кожного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2270 грн в рівних частках з кожного.

Outcome: partial