Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом вказуючи, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , [INFO] , яка на цей час повнолітня та навчається на першому курсі факультету економіки та управління Волинського національного унверситету імені Лесі Українки, на денній формі навчання, платній основі. До повноліття [PERSON] , з [PERSON] стягувалися аліменти на її утримання на підставі судового наказу від 19.12.2023. На цей час [PERSON] проживає зі своєю матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, проте, остання самостійно не спроможна повноцінно утримувати дитину та забезпечувати всі її потреби, в тому числі, пов`язані з навчанням, тим більше, що навчання платне. Тому, [PERSON] потребує матеріальної допомоги й від батька. Відповідач є працездатним, перебуває на службі в ЗСУ, при цьому, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому позивачка вимушена звернутись до суду та просить стягувати на її користь аліменти, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею 23 років, за умови, що вона продовжуватиме навчання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представниці, адвоката Турович О.М. до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої з позивачкою участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, з огляду на те, що сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання ще трьох дітей, на підтвердження чого надав суду довідку-розрахунок станом на 24.03.2025. Зважаючи на позицію сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що було видане 11 грудня 2006 року Новокорецькою сільською радою Корецького району Рівненської області. Згідно з довідкою № 11/5372, що була видана 21 листопада 2024 року завідуючою загальним відділом Волинського національного університету імені Лесі Українки, [PERSON] є студенткою першого бакалаврського рівня факуьтету економіки та управління, форма навчання: платна, денна. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року. Згідно договору №190(ФЕУ) 2024с від 12.08.2024 укладеним між Волинським наіональним університетом імені Лесі Українки та позивачем, [PERSON] її дочка зарахована на перший курс факультету економіки та управління платної форми навчання з оплатою 30700 гривень в рік. Відповідно до доданої квитанції від 23.08.2024 за перший семестр позивачем сплачено 15350 грн. за навчання дочки. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст.199, 200 СК Українивказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи видно, що позивачка навчається на денній, платній формі навчання, у зв`язку із чим не працює, відповідно потребує матеріальної допомоги, в тому числі на витрати пов`язані з навчанням. Крім того, загальновідомими є обставини, які не потребують доказування, а саме, потреба в харчуванні, в щоденних засобах гігієни, одязі та взутті. На даний час, [PERSON] не в змозі самостійно себе забезпечити, тому суд вважає, що відповідач, спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Водночас, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дитину, яка навчається, не може бути перекладено винятково на когось одного з батьків. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка навчається, на обох батьків, що забезпечить належне її утримання. Вирішуючи питання встановлення розміру аліментів, суд також виходить з того, що відповідач, на цей час, від спільного життя в шлюбі з [PERSON] має ще двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також з урахуванням потреб позивачки, суд вважає за можливе, позов задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею 23 років, за умови, що вона продовжуватиме навчання. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судові витрати належить стягнути з відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved