Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У січні 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», в якій позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму в розмірі 38\~150,11 доларів США, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ухваленим 10.11.2011 за результатами розгляду справи №2-1731/11, на користь ПАТ КБ «Надра» з [PERSON] , [PERSON] , солідарно, стягнуто заборгованість за кредитним договором №827982/ФЛ у розмірі 263\~877,03 доларів США. З огляду на те, що [PERSON] та [PERSON] не виконали рішення суду щодо стягнення заборгованості та враховуючи те, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за кредитним договором №827982/ФЛ, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.01.2024 відкрито провадження у справі і вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.07.2024, підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. У судове засідання відповідачі не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.11.2011 ухваленого за результатами розгляду справи №2-1731/11, з [PERSON] та [PERSON] , солідарно, на користь ПАТ КБ «НАДРА», стягнуто заборгованість за кредитним договором №8327982/ФЛ від 03.06.2008 у розмірі 263\~877,03 доларів США. Згідно копії ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2020, замінено стягувача ПАТ КБ «НАДРА» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому провадженні відкритому на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.11.2011. Відповідно до копії ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.02.2022, виправлено описку в ухвалі від 10.11.2011. На підтвердження суми заявленої до стягнення, позивачем надано розрахунок. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2011 році, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положенням статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з того, що позивачем, на підтвердження доводів щодо існування, не виконаного, грошового зобов`язання, не надано жодного належного доказу, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому судом враховано, що згідно даних зазначених в ухвалі суду від 24.02.2022, відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду від 10.11.2011. Тобто, за наявності судового рішення про стягнення коштів, для застосування конструкції норми ст.625 ЦК України, обов`язковим є надання доказів наявності чи відсутності на виконанні виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення, оскільки його реалізація впливає на розмір суми, яка є передумовою для нарахування санкцій. Без надання відповідних доказів суд позбавлений можливості встановити чи здійснювалось примусове виконання рішення, а у разі якщо рішення примусово виконувалось встановити розмір заборгованості, від якої безпосередньо залежить розмір 3 % річних та інфляційних нарахувань.

Outcome: dismissed