Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивачка [PERSON] зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який був її чоловіком. Померлому належало нерухоме майно, яке складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, так як не надала правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок. Станом на 15.04.1991 господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» і в ньому були зареєстровані: [PERSON] , 1946 р.н., [PERSON] , 1953 р.н., [PERSON] , 1970 р.н., [PERSON] , 1974 р.н., [PERSON] , 1988 р.н. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею на частку останнього стала [PERSON] . Відповідачі по справі, яким належать частки в колишньому колгоспному дворі, на належні їм частки не претендують. У своїй позовній заяві позивачка просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити повністю, суду пояснила, що помер її чоловік, а вона хоче зробити порядок з документами та просить визнати за нею право власності на весь будинок, оскільки інші члени колгоспного двору на цей будинок не претендують. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала, просила суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Снятинської міської\~ради Коломийського\~району Івано-Франківської\~області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з\~копією свідоцтва\~про одруження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 15.08.1970\~Устянською сільською Радою Снятинського району Івано-Франківській області, [PERSON] та [PERSON] \~15\~серпня 1970 року зареєстрували\~шлюб,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№ 18.\~Прізвище чоловіка\~після реєстрації\~шлюбу [PERSON] , прізвище дружини [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.04.2022 Снятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 320. Згідно з копією заяви до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Курилюк Л.М. від 19.05.2022, [PERSON] , [INFO] , звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З копії довідки № 133 від 16.05.2022, виданої Старостою старостинського округу № 6 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1946 р.н., та [PERSON] , 1953 р.н. Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68981383 від 19.05.2022, за № 69293221 зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.08.1970, виданого Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] народилася [INFO] , батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.05.1988, виданого Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] 15 травня 1988 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 16. Згідно з копією заяви до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Курилюк Л.М. від 19.05.2022 [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] на користь своєї матері [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.06.1974, виданого Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією заяви до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Курилюк Л.М. від 25.05.2022 [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] на користь своєї матері [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2023, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , 1946 р.н., який помер [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2012 га, кадастровий номер 2625280201:02:001:0208, місце розташування якої: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІФ б/н, виданого Будилівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 02 березня 1998 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 04 грудня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2023, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , 1946 р.н., який помер [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4027 га, кадастровий номер: 2625280201:01:002:0200, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, Снятинська міська рада село Будилів, урочище «За тракторною», яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІФ б/н, виданого Будилівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 02 березня 1998 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 04 грудня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2023, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , 1946 р.н., який помер [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2020 га, кадастровий номер: 2625280201:01:002:0201, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, Снятинська міська рада, село Будилів, урочище «За майстернею», яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІФ б/н, виданого Будилівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 02 березня 1998 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 04 грудня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9. Згідно з\~копією свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 30.03.2023,\~спадкоємцем зазначеного\~у свідоцтві\~майна [PERSON] ,\~1946\~р.н.,\~який помер\~ [INFO] ,\~є [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Спадщина,\~на яку\~видано це\~свідоцтво,\~складається з\~земельної ділянки\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~площею 1,0622\~га,\~кадастровий номер:\~2625280200:03:001:0314,\~що розташована\~за адресою:\~Івано-Франківська\~область,\~Коломийський район\~(колишній\~Снятинський район),\~Будилівська сільська\~рада, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 0321588, виданого Будилівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 21 лютого 2003 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 06 лютого 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88. Згідно з довідкою № 01-03/9/33/368 від 26.06.2023, виданої Старостою старостинського округу № 6 Снятинської міської ради, станом на 15.04.1991 в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1946 р.н., [PERSON] , 1953 р.н., [PERSON] , 1970 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., [PERSON] , 1974 р.н. Згідно з довідкою № 01-03/9/33/367 від 26.06.2023, виданої Старостою старостинського округу № 6 Снятинської міської ради, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в житиловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , 1946 р.н. та [PERSON] , 1953 р.н. Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 51/02-31 від 01.03.2023, приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Івано-Франківської області Курилюк Л.М. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] , жительці [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що позивачка не надала правовстановлюючих документів щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, виданих на ім`я [PERSON] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, правовстановлюючий документ на який відсутній. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~п.\~6\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~«Про судову\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність»\~щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі\~ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність»\~загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає про таке. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка [PERSON] . Позивачка спадщину прийняла відповідно до вимог закону, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці майна [PERSON] [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовились подавши нотаріусу відповідні заяви. Як вбачається з матеріалів спадкової справи позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, яке належало спадкодавцю на праві власності. Однак позивачка отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування. Як встановлено\~у судовому\~засіданні спадковий\~житловий будинок,\~розташований за\~адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані: [PERSON] , 1946 р.н., [PERSON] , 1953 р.н., [PERSON] , 1970 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., [PERSON] , 1974 р.н., а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/5 у кожного співвласника. Після смерті одного із співвласників будинку [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем за законом його частки у колгоспному дворі була позивачка [PERSON] , яка успадкувала його 1/5 частку, а відповідно стала власником 2/5 часток колгоспного двору, але не оформила свого права власності у встановленому законом порядку. Отже, судом встановлено, що позивачка має право власності на 2/5 частки спірного житлового будинку. Проте, у своїй позовній заяві позивачка просить визнати за нею право власності на весь спірний будинок, тоді як 1/5 частка цього будинку з 15.04.1991 належить відповідачу по справі [PERSON] , 1/5\~частка цього\~будинку з\~15.04.1991\~належить відповідачу\~по справі\~ [PERSON] ,\~1/5\~частка цього\~будинку з\~15.04.1991\~належить [PERSON] . У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала, просила суд позов задовольнити повністю та визнати право власності на весь будинок лише за позивачем. Як вбачається з письмової заяви [PERSON] , поданої до суду, він позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Щодо визнання відповідачами позову, суд зазначає про таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України\~позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на стадії судового процесу. Відповідно до\~ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] просила суд позов задовольнити повністю та визнати право власності на весь будинок лише за позивачем. У поданій до суду письмовій заяві відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Проте, суд вважав, що визнання відповідачами позову суперечить закону, у зв`язку з чим постановлена відповідна усна ухвала про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжений судовий розгляд з огляду на таке. Як було зазначено вище, позивачу [PERSON] належить 2/5 частки спірного житлового будинку, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/5 частці спірного будинку кожному. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на весь спірний будинок. Проте, визнання права власності на весь спірний будинок за позивачем суперечитиме закону, адже чинним законодавством України суд не наділений повноваженнями своїм рішенням підміняти процедуру відчуження майна від власника іншій особі, зокрема визнанням права власності на все спірне майно за одною особою, навіть якщо інші співвласники проти цього не заперечують. Законом встановлений відповідний порядок відчуження майна шляхом укладання правочинів, для яких встановлена певна форма та зміст, а також процедура їх укладання з наступною реєстрацією права власності за новим власником уповноваженими на це особами. В даному випадку суд може лише визначити частки у спадковому майні за усіма співвласниками та визнати право власності за позивачкою на її 2/5 частки. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то в силу принципу диспозитивності суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог і визнати право власності на 1/5 частку у спадковому майні за кожним співвласником [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки зустрічного позову про визнання за ними права власності на їх частку у спадковому майні вони не подавали, а тому суд має право лише визначити, що їм належить по 1/5 частці спірного житлового будинку кожному без визнання за ними права власності. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково, визнавши за нею право власності на 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: partial