Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВУ 01.04.2024 [PERSON] звернувся до суду із позовом, за містом якого просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову, [PERSON] зазначає, що він з 21.09.2003 по 17.03.2021 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 17.03.2021 по справі №293/1745/20, їх шлюб розірвано, дітей залишено на виховання матері [PERSON] . Після розлучення, [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, з березня 2021 року виїхала з дому у невідомому напрямку. Відповідач жодного разу не привітала дітей з днем народження та жодним іншим святом, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, не забезпечує дітей харчуванням, медичним доглядом та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей як складову виховання. Діти взагалі не вважають відповідачку членом своєї сім`ї та не відчувають прихильності до неї. Тому, позивач вважав, що поведінка відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно спільних дітей. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024, справа №293/504/24 передана на розгляд судді Збаражського О.М. Ухвалою суду від 02.04.2024, позов [PERSON] залишений без руху із наданням позивачу строку на усунення недоліків. Ухвалою від 21.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 08.07.2024. 08.07.2024 суд постановив підготовче засідання у даній справі відкласти на 31.07.2024. Ухвалою від 31.07.2024 суд закрив підготовче провадження, судовий розгляд справи по суті призначив на 03.09.2024. 03.09.2024 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 26.09.2024. 26.09.2024 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 28.10.2024. 28.10.2024 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 25.11.2024. Ухвалою від 25.11.2024 суд залучив до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [INFO] , відклав судове засідання на 19.12.2024. 19.12.2024 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти судове засідання на 27.01.2025. 27.01.2025 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти судове засідання на 03.03.2025. 03.03.2025 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти судове засідання на 31.03.2025. 31.03.2025 в судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] не прибула в судове засідання. Правом на подання відзиву на позов, заяв чи клопотань до суду не скористалась. Копія ухвали про відкриття провадження від 21.05.2024 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися на адресу проживання відповідача, вказану нею у заяві від 07.08.2024. В подальшому судові повістки про виклик до суду направлялись відповідачу за вказаною адресою, однак такі повернулись на адресу суду із відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач викликалась до суду шляхом направлення повідомлення про виклик через додаток «Вайбер» та на зазначену відповідачем електронну адресу: [INFO] Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Представник третьої особи - служби у справах дітей Черняхівської селищної ради Житомирської області не заперечувала щодо розгляду справи без її участі. Представник третьої особи - [INFO] в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 21.09.2003 по 17.03.2021 перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін народилися четверо дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10, 11). Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 17.03.2021 у справі №293/1745/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дітей залишено на виховання матері [PERSON] . Після розлучення діти проживають разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який разом із своїми батьками займається вихованням дітей, що підтверджується інформаційною довідкою Жадьківського старостинського округу Черняхівської селищної ради та відомостями з реєстру Черняхівської селищної ради про зареєстроване місце проживання дітей та позивача [PERSON] (а.с.11-12, 14,15, 30). [PERSON] самоусунулась від виконання своїх материнських обов`язків по відношенню до своїх дітей, більше трьох років участі у догляді, вихованні та навчанні дітей не приймає, що підтверджується довідкою Жадьківського старостинського округу Черняхівської селищної ради (а.с.30). Відповідно до довідки виданої Жадьківським ліцеєм Черняхівської селищної ради від 16.04.2024, діти [PERSON] та [PERSON] , навчається в Жадьківському ліцеї. Мати дітей [PERSON] контакту із класним керівником не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.29). Висновком органу опуки та піклування Черняхівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено, працівниками служби у справах дітей Черняхівської селищної ради було обстежено умови проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в ході обстеження з`ясовано, що для виховання та розвитку дітей батько створив належні умови: [PERSON] з [PERSON] мають окрему мебльовану кімнату, посезонний одяг та взуття, шкільне приладдя, іграшки, засоби гігієни. 26.06.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання «Про надання висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] », де [PERSON] не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. На підставі наведеного, орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.77-78). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що діти [PERSON] та [PERSON] після розлучення батьків залишились проживати разом із батьком [PERSON] і бабусею [PERSON] . Батько створив належні умови для проживання дітей, займається їх вихованням та навчанням. Мати дітей [PERSON] залишила дітей близько п"яти років тому, з того часу дітей майже не відвідує та не спілкується з ними. Опитані в судовому засіданні діти: [PERSON] та [PERSON] вказали, що проживають разом із батьком та бабусею, а мати не дзвонить і не приїжджає до них більше двох років. IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Положеннями статті 7 Сімейного кодексу України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує, що відповідач після розлучення з березня 2021 року залишила дітей і з того часу позивач самостійно виховував дітей, забезпечував їм належні умови проживання та виховання. Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги ставлення матері до дітей, бажання спілкуватися і приймати участь у їх вихованні. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За приписами, що містяться у нормах ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 3 ст.12, ч. 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не скористалась своїми процесуальними правами сторін в процесі і не надала жодних належних доказів на спростування доводів позивача. Аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, показання свідків, пояснення дітей, суд дійшов до переконання, що позивачем доведений факт доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , а саме суду надані належні, допустимі та достовірні докази того, що відповідач впродовж тривалого часу свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , не прагне виховувати та утримувати дітей, не спілкується з дітьми, не відвідує їх, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не виявляє материнської уваги та турботи. Зазначені факти, суд розцінює як ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що відповідно до ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved