Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Процесуальні\~дії по справі. 15.01.2025 [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , згідно якого просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , - аліменти на користь [PERSON] [INFO] , на утримання\~ неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третьої заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. 16.01.2025 суд у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України сформував запит в ЄСІТС "Електронний суд" та отримав відповідь з ЄДДР № 1039030 від 16.01.2025 щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .\~ Ухвалою від 20.01.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 19.02.2025. Ухвалою від 19.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав розгляд справи на 19.03.2025. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків, а саме тим, що відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання їх спільних малолітніх дітей, що проживають з позивачем. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 11.11.2016 між позивачем та відповідачем укладений шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач зауважує, що відповідач є працездатним та має матеріальну можливість надавати допомогу на утримання дітей, має постійні підробітки, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має. Сторони в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. В матеріалах справи міститься клопотання позивача від 24.01.2025, згідно якого просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 19). 24.02.2025\~ на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає (а.с.25). Стосовно заяви відповідача\~ про визнання позову, то суд зазначає про таке. Відповідно до приписів п.1 ч.2\~ст.49 ЦПК України\~крім прав та обов`язків, визначених у\~ст.49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Встановивши, що заява відповідача про визнання позову не суперечить нормам законодавства, не\~\~порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на подані сторонами заяви, у яких останні просили розгляд справи здійснювати без їх участі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4\~\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5\~ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених\~\~ЦПК України. Згідно із ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 11.11.2016 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зареєстрований шлюб за актовим записом № 64, \~ про що видано\~ свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2016\~ (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.04.2017 (а.с. 9), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.08.2023 (а.с. 8). Позивач проживає з дітьми за однією адресою, що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади від 27.11.2024, довідкою №111 від 05.12.2024, виданої Андріївським старостинським округом та копією паспорта позивача (а.с. 5,10,11). Оскільки\~ діти сторін проживають разом з позивачем та відповідно перебувають на її утриманні, а відповідач ухиляється\~ від добровільного\~ утримання спільних дітей, позивач\~ в інтересах малолітніх дітей, звернулась до суду. Відповідач визнав позовні вимоги. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У\~ частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Спір\~ у даній справі виник у зв`язку\~ з\~ ухиленням відповідача \~від добровільного утримання малолітніх дітей, які проживають з матір`ю. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 51 Конституції України, статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейним кодексом України\~визначено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як видно з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох спільних дітей синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні \~та потребують матеріальної допомоги. Відповідач відповідно до вимог закону зобов`язаний\~ утримувати дітей, повинен відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Доказів утримання відповідачем\~ своїх малолітніх дітей у добровільному порядку\~ матеріали справи не містять та\~ відповідачем\~ такі в ході розгляду справи не надані. За приписами\~ ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суми прожиткового мінімуму на 2025 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" . За статтею\~7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік"\~ установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст.182 СК України щодо мінімального та щодо рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, а також розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, матеріальне становище, стан здоров`я дітей, а також те, що відповідач є\~ працездатною особою, має задовільний стан здоров`я та те, що\~ відповідно до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а також зважаючи на унормовану\~ чинним законодавством рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, конкретні обставин справи та подані докази, суд уважає за доцільне\~ визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення повноліття дітьми. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п.1 ч.1ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат У порядку ст. 141\~ ЦПК України \~ судовий збір покладається на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3\~ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача підлягає до стягнення судовий збір\~ у розмірі 1211,20 грн у дохід держави.

Outcome: approved