Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія «Еліт\~Фінанс"звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 41659,91 грн., а також стягнути судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказує на\~те,\~що \~26\~вересня 2019\~року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №5000822068 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 33103,14 грн., строк кредиту 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачкою у електронній формі відповідно до ЗУ « Про електронну комерцію». АТ «Альфа-Банк» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно та у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». В подальшому, 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК ФОРТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає належні ТОВ «ФК ФОРТ», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги (додаток до договору). Таким чином до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відповідачка не виконувала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 23 лютого 2021 року становить - 41659,91 грн. \~ \~ \~ \~Наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 11 лютого 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту/та договорами факторингу. Так, 26 вересня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про надання кредиту №500822068. Відповідно до умов угоди про надання кредиту АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 33103,69 грн., строк кредиту 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23%. Цей договір укладений сторонами шляхом підписання [PERSON] і представником АТ «Альфа-Банк» оферти на укладення угоди про надання кредиту №500822068 від 26 вересня 2019 року, паспорту споживчого кредиту від 26 вересня 2019 року, за змістом яких відповідачка підтвердила акцепт публічної пропозиції та укладення договору між нею та АТ «Альфа-Банк». Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором кредиту №500822068 від 26 вересня 2019 року вбачається, що станом на 23 лютого 2021 року розмір заборгованості становить 41659,91 грн. 22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу №1, за умовами якого права вимоги за кредитним договором №500822068 від 26 вересня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №1 від 22 лютого 2021 року. Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 2.1 Договору факторингу від клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №1 від 22 лютого 2021 року, ТОВ «ФК\~ФОРТ»набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41659,91 грн., з яких: 30978,14 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9381,77 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1300,00 грн.- залишок заборгованості за штрафними санкціями. В подальшому, 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу№01-23-02/21, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК ФОРТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає належні ТОВ «ФК ФОРТ», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги (додаток до договору). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року. Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 2.1 Договору факторингу від клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року ТОВ «ФК\~«Еліт Фінанс»\~набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41659,91 грн., з яких: 30978,14 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9381,77 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1300,00 грн.- залишок заборгованості за штрафними санкціями. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування а ні відсотків, а ні штрафних санкцій. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.626 ЦК України). В силу ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Частиною 1\~статті 1054ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст.1055ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частинами першою-третьою\~ст.13ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім того, відповідно до положень ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7\~ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст.80 ЦПК України, достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Як вбачається зі змісту оферти на укладення угоди про надання кредиту №500822068 від 26 вересня 2019 року, паспорту споживчого кредиту від 26 вересня 2019 року, вони підписані особистим підписом [PERSON] . [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, користувалася кредитними коштами, що вбачається із виписки по рахунку за період з 26.09.2019 по 22.02.2021 та із розрахунку заборгованості за кредитом, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідачкою [PERSON] кредитний договір не оспорювався. Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань. За приписами п.1 ч.1\~ст.512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1\~ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~ст.1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1\~ст.1078ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Надані позивачем: договір факторингу №1 від 22 лютого 2021 року, Реєстр боржників, які є додатком до цього договору, акт приймання-передачі Реєстру боржників від 22 лютого 2021 року, платіжне доручення №35 від 23 лютого 2021 року та договір факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, Реєстр боржників, які є додатком до цього договору, акт приймання-передачі Реєстру боржників від 23 лютого 2021 року, платіжне доручення №129 від 23 лютого 2021 року які підтверджує плату за відступлення права вимоги за договорами, свідчать про те, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №500822068 від 26 вересня 2019 року. Отже, відповідачка [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за цим кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Оскільки відповідачка [PERSON] порушила умови договору кредиту №500822068 від 26 вересня 2019 року, допустила прострочення з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, тому з неї на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», яке набуло право вимоги за кредитним договором №500822068 від 26 вересня 2019 року, підлягає стягненню заборгованість в розмірі 41659,91 грн. При цьому, суд враховує, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] кредитних коштів не отримувала, остання суду не надала. Також нею не оспорюється і визначений позивачем розмір заборгованості. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн суд враховує таке. Відповідно до положень ч.1 3 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч. 6 ст.\~137\~ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання від відповідачки про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката із зазначенням обґрунтування на спростування співмірності витрат відповідачки на правничу допомогу до суду не надходило. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved