Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

26.12.2024 Акціонерне товариство «Акцент-Банк», від імені та в інтересах якого діє представник - Шкапенко Олександр Віталійович, звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.05.2020 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору зі строком кредитування 240 місяців, проте відповідач допустив заборгованість за кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в результаті чого станом на 18.11.2024 має заборгованість у розмірі 46253,17 грн., з яких: 29998,64 грн - заборгованість за кредитом; 16254,53 грн. заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь разом з понесеними судовими витратами. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку 21.01.2024 повернуто до суду з довідкою про причини повернення, у якій зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 48). Відповідно до\~ч.\~7\~ст.\~128\~ЦПК України\~у разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи. 05.05.2020 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з сплатою процентів у розмірі 46,8% на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладений шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.15). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. \~ \~ \~ \~Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» додано до позовної заяви (а.с. 20-28). До матеріалів справи позивачем долучено завірену Колійчуком 05.05.23020 та копію його паспорту серії [NUMBER] , яку завірено спеціалістом банку (а.с.28-29). Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 16). Так, в паспорті споживчого кредиту зазначено наступні умови: тип кредиту: відновлювальна кредитна лінія; сума ліміту: до 200000 грн; строк кредитування: 240 місяців; спосіб надання кредиту: кредитні кошти надаються клієнту шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну картку; базова процентна ставка: фіксована 3,7% в місяць (44,4% річних). Паспорт споживчого кредиту підписано клієнтом простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2-2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг картка є власністю Банку і видається у тимчасове користування. Після одержання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви Банк виконує перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку у будь який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Банк на боргові зобов`язання за кредитом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п. 4.9 цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку клієнт має виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно до п. 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за Договором, Клієнт сплачує Банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної визначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в Тарифах, нараховуються від суми загальної Заборгованості з моменту виникнення Заборгованості під час дії Пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення Щомісячного мінімального платежу в повному обсязі. При цьому Сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього Договору та/або зміною процентної ставки за Договором, що здійснюється банком в односторонньому порядку, і відповідно внесення змін до Договору не потребується. Відповідач погодився із зазначеними умовами кредитного договору, на що вказує часткове погашення ним заборгованості за кредитом, однак зобов`язання за вказаним договором не виконав в повному обсязі. Згідно з довідкою за картами [PERSON] відкрито рахунок у АТ «А-Банк» та видано платіжну картку зі строком дії до 2027 року (а.с. 17). Відповідно до довідки за лімітами клієнту [PERSON] за період з 05.05.2020 по 1.11.2024 встановлено наступні ліміти: 05.05.2020 - 2000 грн, 26.12.2020 - 3000 грн, 12.03.2021 - 4000 грн, 14.05.2021 - 6000 грн, 15.05.2021 - 8000 грн, 16.12.2022 - 30000 грн, 25.04.2024 - 30000 грн (а.с. 18). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 18.11.2024 відповідач має заборгованість у розмірі 46253,17 грн., з яких: 29998,64 грн - заборгованість за кредитом; 16254,53 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 6 - 14). Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~положень ст.\~638\~ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до\~положень ст.\~640\~ЦК України договір\~є укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності) тощо. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, зокрема, між ними укладено договір кредиту. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначене підтверджується письмовими доказами: Анкетою-Заявою відповідача [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-банку від 05.05.2020; копією витягу з Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк»; паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка»; довідкою за картами; довідкою за лімітами. Порушення відповідачем умов договору шляхом невиконання відповідачем умов договору щодо належного і своєчасного повернення кредиту (його складових) та розмір заборгованості за кредитним договором позивачем обґрунтовано його розрахунком заборгованості за договором, відповідно до якого заборгованість [PERSON] станом на 18.11.2024 становить 46253,17 грн., з яких: 29998,64 грн - заборгованість за кредитом; 16254,53 грн. - заборгованість за відсотками. Надані позивачем докази в сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Отже, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, який відповідає вимогам цивільного законодавства, що висуваються до договорів такого типу, на виконання умов укладеного договору кредитодавцем відкрито відповідачу рахунок, випущено платіжну картку на його ім`я та видано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту. Таким чином, кредитний договір є укладеним. Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач в період з 05.05.2020 по 21.11.2022 активно користувався кредитними коштами та умов договору не порушував. Починаючи з 22.11.2022 відповідачем порушено свої зобов`язання за умовами договору та отримані кредитні кошти із нарахованими процентами банку не повернуто. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, здійсненим позивачем, оскільки він проведений відповідно до умов кредитного договору в межах строку кредитування. За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, тому права позивача відповідачем порушені та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором від 05.05.2020 у розмірі 46253,17 грн., з яких: 29998,64 грн - заборгованість за кредитом; 16254,53 грн - заборгованість за відсотками Розподіл процесуальних витрат. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 3028 грн, які він сплатив згідно платіжного доручення №6005315411063 від 18.11.2024 (а.с.38). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог, сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved