Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулось 20.12.2024 р. до суду з позовом, сформованим в системі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 18.05.2021 між ТОВ ««ФК «АВІРА ГРУП», правонаступником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 32870 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. На виконання умов договору 18.05.2021 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Строк кредиту 30 днів. Стандартна процентна ставка 2,5% в день. 17.02.2022 між ТОВ ««ФК «АВІРА ГРУП»» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ ««ФК «АВІРА ГРУП»» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, і за кредитним договором № 32870 від 18.05.2021 відносно боржника [PERSON] . Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв`язку з чим станом на 22.07.2024 утворилась заборгованість на загальну суму 12500,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 10500,00 грн. Посилаючись на ст.ст. 15,16, 524, 525, 526, 533, 536, 610, 611, 625, 629, 1049, 1050 ЦК України та умови кредитного договору № 32870 від 18.05.2021 р., ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12500,00 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. Ухвалою судді від 23.12.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачу для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. 26.12.2024 від представника позивача, через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 06.01.2025 р. відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 20.02.2025 р. 20.02.2025 р. розгляд справи відкладено на 24.03.2025 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Представник позивача, в поданій до суду позовній заяві, просить розглядати справу без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що 18.05.2021 між ТОВ ««ФК «АВІРА ГРУП»» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 32870 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За умовами вищевказаного договору, сума кредиту складає 2000,00 грн. (п. 1.1); строк кредиту 30 днів (п. 1.2); стандартна процентна ставка 2,5 % в день (п. 1.3). На виконання умов договору 18.05.2021 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 4442/05 від 21.05.2024. 17.02.2022 між ТОВ ««ФК «АВІРА ГРУП»» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУГОУ» укладений договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ ««ФК «АВІРА ГРУП»» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, і за кредитним договором № 32870 від 18.05.2021 відносно боржника [PERSON] . Вказане також підтверджується Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 22.07.2024 в нього утворилась заборгованість на загальну суму 12500,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами 10500,00 грн. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закон), електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону). Наведене знаходить своє підтвердження у постанові Верховного Суду по справі №524/5556/19 від 12.01.2021. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Під час розгляду справи встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеної заборгованості в загальному розмірі 12500,00 грн. Щодо правничої допомоги, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачпросить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. На підтвердження понесених витрат надані наступні докази: копія довіреності від 29.12.2023 на ім`я адвоката Пархомчука С.В.; копія договору про надання правової допомоги, укладеного 29.12.2023 між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В.; копія акта про отримання правової допомоги від 17.02.2025 на загальну суму в розмірі 10500,00 грн.; копія рахунку № 17.02.2025-9 від 17.02.2025 на загальну суму в розмірі 10500,00 грн.; копія платіжної інструкції № 35178 на загальну суму в розмірі 10500,00 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved