Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

\~Представниця позивача звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами, а саме за: кредитним договором №20116885732 від 19.09.2020 у розмірі 34592,50 грн; кредитним договором №1001802777901 від 30.01.2021 у розмірі 8535,16 грн та кредитним договором №1010129843 від 24.06.2021 у розмірі 17001,81 грн на захальну суму 60129,47 грн та судовий збір у розмірі 7267,20 грн. Позов мотивує тим, що між АТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитні договори, а саме: 19.09.2020 кредитний договір №20116885732, за яким позичальнику видано кредит у сумі 19100,00 грн.; 30.01.2021 кредитний договір №1001802777901, за яким надано позичальнику кредит у сумі 11000,00 грн та 24.06.2021 кредитний договір №1010129843 за яким позичальнику видано кредит у сумі 15300, 00 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 09.09.2024 склала за: кредитним договором №20116885732 від 19.09.2020 у розмірі 34592,50 грн; кредитним договором №1001802777901 від 30.01.2021 у розмірі 8535,16 грн та кредитним договором №1010129843 від 24.06.2021 у розмірі 17001,81 грн. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам становить 60129,47 грн. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була, а тому представник позивача і звернувся до суду з даним позовом. Представниця позивача у судове засідання, не з`явилася, проте у позовній заяві просила суд провести розгляд справи за відсутності представника банку та зазначила, що не заперечує проти винесення судом заочного рішення в справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася також, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої на час розгляду справи до суду не надходило. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялася судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за останнім відомим зареєстрованим місцем її проживання, а також в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомила, відзив на позов не подала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився\~в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Згідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом установлено,\~що 19.09.2020 між акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді Заяви №20116885732 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.п.13) та видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 3000,00 грн, де стандартна процентна ставка 47,88%, реальна річна процентна ставка 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 1257,86 грн, строком на 12 місяців рівними платежами, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту, копією публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 30.01.2021 між АТ «Перший Український\~міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді Заяви №1001802777901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.п.8) та видано кредит у розмірі 11000,00 грн на загальні споживчі цілі, шляхом переказу на особовий рахунок позичальника в АТ «ПУМБ», де розмір процентної ставки 0,01% річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, реальна річна процентна ставка 77,3125%, орієнтовна загальна вартість кредиту 18894,59 грн, строком на 24 місяців, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту, копією публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 24.06.2021 між АТ «Перший Український\~міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді Заяви №1010129843 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.п.10 зворот) та видано кредит у розмірі 15300,00 грн на загальні споживчі цілі, шляхом переказу на особовий рахунок позичальника в АТ «ПУМБ», де розмір процентної ставки 0,01% річних, комісія за обслуговування кредиту 2,99%, реальна річна процентна ставка 76,876%, орієнтовна загальна вартість кредиту 26280,72 грн, строком на 24 місяці, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту, копією публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Однак відповідачка порушила умови договорів, своєчасно не повернула АТ «Перший український міжнародний банк» кредитні кошти, не сплачує відсотки за користування кредитами та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитним договорам, ігнорує письмові вимого (повідомлення) Банка про наявність простроченої заборгованості та необхідність її погашення (а.п.42-44), у зв`язку з чим станом на 09.09.2024 з розрахунку заборгованості за кредитним договором №20116885732 від 19.09.2020 заборгованость становить 34592,50 грн, з яких 19096,86 грн - заборгованість за кредитом, 15495,64 грн заборгованість за процентами; заборгованості за кредитним договором №1001802777901 від 30.01.2021 становить 8535,16 грн, з яких: 4916,53 грн заборгованість за кредитом, 0,73 грн заборгованість за процентами, 3617,90 грн заборгованість за комісією; заборгованості за кредитним договором №1010129843 від 24.06.2021 становить 17001,81грн, з яких: 10140,60 грн заборгованість за кредитом, 1,53 грн заборгованість за процентами, 6859,68 грн заборгованість за комісією (а.с. 48-52). Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 4 умов заяви №1001802777901 від 30.01.2021 та п.5 умов заяви №1010129843 від 24.06.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також паспортом споживчого кредиту, які підписані сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України\~«Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 - остання редакція до набуття чинності\~Законом України\~«Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України\~«Про споживче кредитування»\~від 15.11.2016 №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України\~«Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції:\~Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України\~«Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України\~«Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України\~«Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною другою\~статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче кредитування»\~(10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України\~«Про споживче кредитування». Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. У пункті 4 умов заяви №1001802777901 від 30.01.2021 та п.5 умов заяви №1010129843 від 24.06.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної [PERSON] встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України\~«Про споживче кредитування». За вищенаведених обставин, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 4 умов заяви №1001802777901 від 30.01.2021 та п.5 умов заяви №1010129843 від 24.06.2021укладених між [PERSON] та АТ «Перший Український\~міжнародний банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за заявою №1001802777901 від 30.01.2021у розмірі 3617,90 грн та за заявою №1010129843 від 24.06.2021у розмірі 6859,68 грн задоволенню не підлягають. Статтями 526 та 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися у встановлений строк та належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається зі ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.549 - 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, яким він і скористався, звернувшись з даним позовом до суду (ст.1050 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Виписками по рахунках за період з 19.09.2020 по 09.09.2024 підтверджується, що відповідачка використовувала кредитні кошти, а також сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.53-62). Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що фактично отримані відповідачем надані йому позивачем грошові кошти, в добровільному порядку [PERSON] банку не повернуті, а також приймаючи до уваги приписи\~ст.530 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за: кредитним договором №20116885732 від 19.09.2020 у розмірі 34592,50 грн; кредитним договором №1001802777901 від 30.01.2021 у розмірі 4917,26 грн та кредитним договором №1010129843 від 24.06.2021 у розмірі 10142,13 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Надана позивачем роздруківка Публічної пропозиції АТ «Перший Український\~міжнародний банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, не може бути належним доказом у справі, та не може бути прийнята до уваги судом, оскільки вказана Публічна пропозиція не містить в собі підпису відповідачки, при цьому, її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідна\~правова\~позиція\~Великої\~Палати\~Верховного\~Суду викладена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. Відповідно до приписів ч.1,6\~ст.81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, в частині задоволення позовних вимог АТ «Перший Український міжнародний банк»\~до [PERSON] про стягнення заборгованість по сумі кредитів у загальному розмірі 49651,89 грн, що становить тіло трьох кредитів та відсотки за їх користування. А в іншій частині позовних вимог, щодо стягнкення комісії за користування кредитними коштами - відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 49651,89 грн, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача у сумі 6000,52 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог АТ «Перший Український міжнародний банк»,\~а саме: 82,57%. На підставі наведеного та Закону України\~«Про споживче кредитування», ст.526, 530, 549-552, 625, 627, 629, 634, 1049, 1050, 1052, 1054 ЦК України,

Outcome: partial