Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 30.06.2023 укладено кредитний договір № 30.06.2023-100000254. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 42 дні. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, а відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 11292,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 000,00 грн. та процентам в розмірі 5292,00, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Від представника відповідача, адвоката Груздова М.І. надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких, просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вказував, що відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерція» електронний правочин вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Вказував, що позивач не надав доказів, які підтверджують факт, що саме відповідач підписав договір або ознайомився з усіма його умовами, окрім того, наданий позивачем доказ у якості листа від ТОВ «СТАРТ-МОБАЙЛ» не спростовує доводів відповідача і не дає змоги ідентифікувати абонента, який є власником номера телефону [NUMBER] та який отримав 30.06.2023 року о 06:20:10 СМС повідомлення з текстом «Код ШвидкоГроші: Р47» Тому доводи позивача у цій частині безпідставні та необґрунтовані. Також, вказував, що згідно ст.81 ЦПК України, належність і допустимість доказів визначається судом. Відповідь позивача не містить належних доказів, які б підтверджували, що саме відповідач використовував зазначений ідентифікатор для підписання договору, а тому надані докази не доводять прямого зв`язку між відповідачем та операціями зазначеними у квитанціях, просив в задоволенні позову відмовити. Просив слухати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 30.06.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 30.06.2023-100000254 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про перерахування коштів. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №30.06.2023-100000254 від 30.06.2023 року, згідно якого - заборгованість відповідача по кредитному договору становила 11 292,00 грн, з яких: 6000,00 грн - основний борг; 5292,00 грн - проценти (за період з 30.06.2023 року до 10.08.2023року); копію квитанції Liqpay від 30.06.2023 року, згідно якої - ID платежу - 2333258906, сума 6000,00 грн, дата та час платежі - 30.06.22023 року 06:22, призначення - видача за договором №30.06.2023-100000254, платник - Швидкий кредит, сайт - sgroshi.com.ua, отримувач - 414962*56; копію додатку до анкети позичальника від 30.06.2023 року, у якому наявна інформація - контактні дані клієнта - [PERSON] , номер телефону [NUMBER] , фактична адреса - місто Олександрія, сума, яка цікавить - 6000,00 грн. на 14 календарних днів. Зазначено, що підписано одноразовим ідентифікатором Р747; копію заявки від 30.06.2023 року, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферту), з якою позичальник [PERSON] ознайомився 30.06.2023 року, де кредитодавцем є ТОВ «Споживчий центр». Зазначено, що відповідно до умов кредитного договору №30.06.2023-100000254 від 30.06.2023 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту - 6000,00 грн.;копію картки з анкетними даними [PERSON] . Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) та заявка, яка є частиною кредитного договору, підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з розрахунком загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11 292,00 грн. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зі свого боку не виконав умови договору, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість за кредитним договором. На спростування позовних вимог відповідачем та його представником доказів суду не надано. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що судом достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання останнім умов укладеного кредитного договору № 30.06.2023-100000254 від 30.06.2023, отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Згідно квитанції, що долучена до справи, позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам та стягує з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved