Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

30.08.2024 року представник позивача - Столітній М.М., який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії АІ №1672748 від 06 серпня 2024 року (а.с.73), звернувся до суду\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за електронним договором про надання споживчого кредиту №6379237 від 18.02.2023 року у розмірі 70 546,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. і на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову представник посилається на те, що 18.02.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №6379237 про надання споживчого кредиту за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 20 000,00 грн. на строк 364 днів, дата повернення кредиту 17.02.2024. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало, надало відповідачу кредит в сумі 20 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , зі сплатою стандартної процентної ставки 1,99% в день. 25.02.2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (25.09.2023 23.11.2023) в межах строку договору 20\~000,00 грн., тому загальна сума заборгованості по кредиту склала 70\~546,00 грн. Відповідач у встановлений договором строк свої зобов`язання не виконав, не сплачував необхідні платежі. 25.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №25-09/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло прав нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Станом на дату звернення позивача до суду борг відповідача за кредитним договором становить 70\~546,00 гривень та складається з тіла кредиту 20\~000,00 грн. та 26\~666,00 грн. нараховані проценти кредитором, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 23\~880,00 грн., які ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» просить стягнути з відповідача разом з витратами по сплаті судового збору та витратами на правову допомогу. Ухвалою судді від 06.09.2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. Ухвалою від 20.03.2025 року замінено найменування позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». 18.10.2024 року представником позивача - Столітнім М.М. надано додаткові пояснення щодо нарахування процентів позивачем на підтаві договору Фактоингу, при цьому він посилається на пп.3 п.4.1 кредитного договору в якому передбачено, що ТОВ "Авентус Україна" може укладати договори відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача. На думку представника заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. Сторони у перше судове засідання не з`явилися. Представник позивача Столітній М.М. в позовній заяві клопоче про розгляд справи у відсутності представника позивача, окрім цього він подав 20.03.2025 до суду, шляхом використання підсистеми "Електронний суд", заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, при цьому судові повістки він отримував своєчасно, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо укладання електронного Договору №6379237 про надання споживчого кредиту. Судом встановлено, що 18.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» в особі директора Довгаля В.В., який діяв на підставі Статуту, та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №6379237 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000,00 гривень (п.1.3. Кредитного договору), зі сплатою стандартної процентної ставка становить 1,99 % (п.1.5.1 Кредитного договору). Строк кредиту 364 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 7 днів (1.4 договору). Дата повернення кредиту 17.02.2024 року вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору (а.с.10-14). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 20\~000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. В пункті 1.5.2 кредитного договору зазначено, що знижена процентна ставка 1,692 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 25.02.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з цим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С8246». Отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в сумі 20 000,00 грн. на платіжну карту № [NUMBER] підтверджується листом за вих.№2640 від 28.09.2023 року та додатком до нього, про перерахування коштів, що свідчить про виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, а саме 18.02.2023 року о 06:18, номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» - 203583327 (а.с.64 на звороті а.с.65). Кошти на рахунок відповідача було перераховано ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі договору на переказ коштів №ФК-20/11/2019 від 28 листопада 2019 року укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Авентус Україна». Окрім цього на запит суду АТ «Універсал банк» було надано листа за вих.№927-Л від 28.01.2025 року, з якого встановлено, що Банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та 18.02.2023 року саме на цю картку було зарахування коштів в сумі 20\~000,00 грн. від IPAY_CREDIT_VISA1. Відповідно до картки обліку Договору за період з 18.02.2023 року до 24.09.2023 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №6379237 від 18.02.2023 розмір якої складає 46\~666,00 гривень, з яких: 20\~000,00 грн. тіло кредиту та 26\~666,00 грн. нараховані проценти (а.с.20-25). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч.6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено: якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача склала 46\~666,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Щодо укладання договору факторингу та відступлення права вимоги 25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №25-09/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором № 6379237 від 18.02.2023 року (а.с.10-14). 25.09.2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило відповідача [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту відповідача, яка зазначена ним у договорі про надання споживчого кредиту (а.с.18). Згідно з п.1.2 Договору Факторингу права Вимоги щодо конкретного боржника переходять до Фактора (Позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно його заборгованості. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №25-09/23-Ф від 25.09.2023 року, акту прийому-передачі реєстру боржників (а.с.34), витягу з реєстру боржників, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №6379237 від 18.02.2023 року в загальному розмірі 46 666,00 грн. (а.с.26). Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В порядку ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» наділено правом грошової вимоги до [PERSON] , а ТОВ «Авентус Україна» таке право втратило. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо нарахування позивачем відсотків за 60 календарних днів в розмірі 23 880 грн. Як вже зазначалося судом відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Ураховуючи зазначені вище вимоги закону, а також передбачений договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року обсяг прав нового кредитора, який обмежений виключно правом грошової вимоги у межах боргу [PERSON] на загальну суму 46\~666,00 грн., що прямо передбачено у додатку №1 до договору факторингу, ТОВ "Фінансова компанія" ФІНТРАСТ УКРАЇНА" не має права здійснювати нарахування та вимагати стягнення процентів за користування кредитом поза межами договору. Право нараховування процентів за користування кредитом ТОВ "Фінансова компанія" ФІНТРАСТ УКРАЇНА", як новий кредитор, за умовами договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року не набуло, а тому позовні вимоги про стягнення 23\~880,00 грн. нарахованих відсотків за 60 календарних днів (25.09.2023 - 23.11.2023), які не входили до обсягу предмету договору факторингу, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Посилання представника на п.1.2 Договору факторингу, а саме права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості, також підтверджкє той факт, що в договорі не обумовлено вимогу фактору щодо майбутньої заборгованості, а тільки тієї що їснує на момент відступлення права вимоги. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України зазначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так як позовні вимоги задоволені частково, стягненню підлягають судові витрати в розмірі 1\~602,15 грн. (46\~666,00 х 2\~422,40 / 70\~546,00). При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 10 000 грн. суд виходить з такого. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до положень п.1 ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача надано докази на підтвердження вимог понесених витрат на правничу допомогу, а саме: - договір про надання правничої допомоги №17/07-2024 від 17.07.2024 року, в якому сторони не визначили конкретну суму гонорару, а за їх домовленістю вона складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі (а.с.66-67); - акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно Договору №17/07-2024 від 17 липня 2024 року; - рахунок на оплату замовлення №4036/06/08 від 06.08.2024 року, в якому зазначено наступний обсяг робіт виконаний адвокатом: зустріч адвоката та клієнта для надання консультації 1 година 1\~000,00 грн., збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви 1 година на суму 1\~000,00 грн.; оформлення додатків, підготовка та направлення адвокатського запиту 3 години 3 000,00 грн., підготовка (складення) позовної заяв 4 години 4\~000,00 грн. та участь в судових засідання 1 година 1 000,00 грн. (а.с.19), участі адвокат в судових засідання не приймав. Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 10 000 грн. Представник позивача зазначає те, що позивачем було понесено витрати на послуги адвоката, що пов`язані з підготовкою, складанням та поданням позовної заяви, на що витрачено 10 годин. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 5 000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial