Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за\~кредитним договором\~в сумі\~49523,23\~гривень,а також судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2023 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1280-3016. Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:\~сума кредиту\~10400 грн.;\~строк кредитування\~300 днів;\~базовий період\~14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту; \~знижена % ставка\~1,20 % в день;\~стандартна % ставка\~1,50 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, та не повернув\~в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Так, станом на 02.01.2025 р., загальний розмір заборгованості відповідача складає 55409,63 гривень, що складається з\~простроченої заборгованості за кредитом\~у сумі 10400 гривень,\~простроченої заборгованості за нарахованими процентами\~ 44179,20 гривень, простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту - 830,43 гривень. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 5886,40 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 49523,23 гривень. Таким чином, з боку відповідача має місце порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Зважаючи на викладене, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитним договором в сумі 49523,23 гривень, а також судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою від 28.01.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. У визначений в ухвалі строк відповідач подав\~відзив на позов, в якому позов визнав частково, просить відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення простроченої заборгованості за процентами. Відповідач посилається на те, що з 20 березня 2022 року він перебуває за межами Чернігівської області у зв`язку з військовими діями на території області. Протягом цього часу, перебуваючи з сім`єю в іншій області як ВПО, він неодноразово приймав участь в різноманітних програмах від міжнародних організацій, так як його родина належить до категорії вразливих (багатодітна родина + дитина з інвалідністю), тому допускає, що даними його банківських реквізитів, в тому числі електронним підписом, могли скористатися треті особи. Також, просить врахувати, що законом № 2120 внесено зміни до розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" і доповнено його п. 61, який встановлює нові правила звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит. Так, згідно п. 61 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті З цього Закону. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідач зазначає, що встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 39123,33 гривень є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 10400 гривень. Згідно з частиною третьою статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту. Також, відповідач просить надати йому час для врегулювання спору у позасудовому порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання повторно\~не з`явився.\~18\~березня 2025\~року від\~нього (повторно)\~надійшло клопотання\~про відкладення\~розгляду справи\~у зв`язку\~із пребуванням\~за межами\~області та\~вжиття заходів\~для врегулювання\~спору з\~представником позивача.\~Проте,\~будь-яких\~даних,\~які б\~свідчили про\~вжиття заходів\~для врегулювання\~спору клопотання\~не містить.\~Аналогічне клопотання\~ним було\~подано 21\~лютого 2025\~року,\~розгляд справи\~було відкладено\~на підставі\~п.2\~ч.2\~ст.223\~ЦПК України,\~а саме,\~першої неявки\~в судове\~засідання учасника\~справи,\~якого повідомлено\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~якщо він\~повідомив про\~причини неявки,\~які судом\~визнано поважними)\~на 19\~березня 2025\~року.\~Зважаючи на\~викладене,\~ враховуючи\~положення п.1\~ч.3\~ст.223\~ЦПК України,\~згідно якого,\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд вважає, що оскільки відповідачем не надано доказів поважності причин неявки в судове засідання (чи доказів неможливості залучення представника), подання ним необгрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, які суд розцінює як зловживання своїми правами відповідачем, а тому справа може бути розглянута у даному судовому засіданні за відсутності відповідача. Разом з цим, як видно із доповідної записки секретаря судового засідання, на її звернення у телефонному режимі до представника позивача Гуренко Г.Д., остання повідомила, що будь-яких звернень для врегулювання спору від [PERSON] станом на 19.03.2025 не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 30.09.2023 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1280-3016 (а.с.19-32). За умовами договору сума кредиту складає 10400 гривень, строк кредитування 300 днів; дата повернення кредиту 25.07.2024; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту; стандартна % ставка 1,50 % в день; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 53705,32 гривень. Позичальником також було підписано Паспорт споживчого кредиту від 30.09.2023, що свідчить про його обізнаність та згоду з нарахуваннями по кредиту. Даний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А2804 (електронного підпису). Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували його позицію, що даними його банківських реквізитів, в тому числі електронним підписом, могли скористатися треті особи. При цьому, він не заперечує укладення кредитного договору. Про це свідчить також його клопотання у якому відповідач зазначає про вжиття заходів для вирішення спору з позивачем та зменшення суми заборгованості. Таким чином, підписавши даний договір відповідач погодився з його умовами та взяв на себе обов`язок виконувати його умови. Такий договір він не оскаржував та у судовому порядку він не визнавався недійсним. Протягом встановленого Законом 14-ти денного строку з дня укладення договору, відповідач не відмовлявся від кредитного договору. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт стверджується довідкою про перерахування кредитних коштів, кредитні кошти в сумі 10400 гривень перераховано на карту вказану позичальником у Договорі про відкриття кредитної лінії 30.09.2023 (а.с.59,74). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, у порушення зазначених вище норм закону та умов кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав\~та допустив заборгованість, яка згідно розрахунку банку, станом на 02.01.2025, складає 55409,63 гривень та складається з\~простроченої заборгованість за кредитом\~10400 гривень,\~простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 44179,20 гривень, простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту - 830,43 гривень. При цьому нарахування відсотків здійснено станом на 25.07.2024 (кінцева дата повернення кредиту) (а.с.75-81). Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 5886,40 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 49523,23 гривень. Відповідач, як на заперечення вимог банку, покликається на те, що Законом № 2120 внесено зміни до розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" і доповнено його п. 6-1, який встановлює нові правила звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит. Так, згідно п. 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Положення ч. 4 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, регулюють питання застосування змінюваної процентної ставки, порядок розрахунку якої із застосуванням погодженого сторонами індексу встановлюється у кредитному договорі. При застосуванні такої ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Тож, в усіх інших випадках у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування збільшення процентної ставки за користування кредитом у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит забороняється. Між тим, звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту, сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів Законом № 2120, на який покликається відповідач,\~не передбачено. В даному ж випадку, у відповідача наявна прострочена заборгованість \~за нарахованими відсотками у сумі 39123,23 гривень, а не\~за неустойкою (штрафом чи пенею). Разом з цим, суд зазначає таке. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідач посилається на те, що встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті\~становить 39123,23 гривень, є\~несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 10400 гривень. При цьому суд зауважує, що норми ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається відповідач, стосуються визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, проте у судовому засіданні не встановлено, що умови кредитного договору № 1280-3016 від 30.09.2023 року у судовому порядку були визнані недійсними. Також суд зазначає, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У судоволму засіданні було встановлено, згідно п. 4.9 кредитного договору, строк кредитування становить\~- до 25.07.2024 р. Згідно розрахунку заборгованості, наданого суду позивачем,\~залишок непогашених відсотків нараховувався включно до 25.07.2024. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] \~процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, підлягають задоволенню, оскільки такі нараховані у межах строку кредитування. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не повернуті, а також вимоги частини першої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін), відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення заборгованості за надані кредитні кошти, які не повернуті відповідачем у строк визначений Договором про відкриття кредитної лінії. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, а з відповідача стягненню 49523,23 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved