Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

20.08.2024 позивач в інтересах якої діє представник, - адвокат Валочкін В.В. звернулась до суду з зазначеним позовом, згідно з яким просить усунути перешкоди [PERSON] в користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом зняття арешту та припинення обтяження нерухомого майна накладеного на підставі станови без номера, від 18.09.2009 року, державним виконавцем ВДВС Вільнянського РУЮ Куратченко І.В. на невизначене майно, все нерухоме майно боржника [PERSON] , дата народження [INFO] , РНКППО [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] , обтяження зареєстровано 09.12.2009, реєстраційний номер обтяження:9327937. Позов обґрунтовано тим, що на території Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області він має у власності земельну ділянку площею 3,3695 га. землі, яку отримав у спадщину від батька. В 2024 році, під час переоформлення договору оренди земельної ділянки, він дізнався, що 18.09.2009 року державним виконавцем ВДВС Вільнянського РУЮ Куратченко І.В. винесено постанову без номера, якою накладено арешт на все його майно та заборону на його відчуження. Ухвалою судді 30.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Визначити дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України), а також роз`яснено право на пред`явлення зустрічного позову. Ухвалою суду від 04.10.2024 клопотання представника позивача задоволено та в порядку витребування доказів зобов`язано Вільнянський відділи державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження при примусовому виконанні якого накладено обтяження на підставі постанови без номеру від 18.09.2009, державним виконавцем ВДВС Вільнянського РУЮ Куратченко І.В. на невизначене майно, все нерухоме майно боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Обтяження зареєстровано 09.12.2009, реєстраційний номер 9327937. В порядку витребування доказів зобов`язано Шевченківську районну державну адміністрацію м.Києва, (яка є зберігачем реєстраційної справи) інформацію щодо юридичної особи Акціонерного страхового товариства «АИС Поліс» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Український страховий стандарт» код ЄДРПОУ 22229921. З обов`язковим зазначенням відомостей щодо повного найменування юридичної особи та скороченого у разі його наявності, дати державної реєстрації, місцезнаходження юридичної особи, відомості щодо перебування юридичної особи у процесі припинення, ліквідації або реорганізації. На виконання ухвали суду від 04.10.2024 начальником Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Усенко С., надана інформація, що згідно перевірки бази даних ВП/ВД (спец розділ) та АСВП відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] встановлено, що інформація щодо виконавчого провадження відсутня. Відповідно надати належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження при примусовому виконанні якого накладено обтяження на підставі постанови без номеру від 18.09.2009, на невизначене майно, зареєстроване 09.12.2009 за реєстраційним номером 9327937 неможливо. На виконання ухвали суду від 04.10.2024 начальником відділу державним реєстратором відділу з питань держаної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківського районну державної адміністрації м.Києва Берковець Т., інформацію щодо юридичної особи Акціонерного страхового товариства «АИС Поліс» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Український страховий стандарт» код ЄДРПОУ 22229921. Ухвалою суду від 16.01.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних клопотань, зустрічного позову у справі не подано. Під час розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, передбаченим ч.4 ст.174 ЦПК України, поважних причин його ненадання не повідомив, тому, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, судом під час проведення судового засідання 19.03.2025 постановлено вирішувати справу за наявними матеріалами. Третя особа Вільнянський відділ державно виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджено відповідними доказами у справі, про причини своєї неявки суд не повідомив. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме, ухвалив згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Звертаючись до суду з позовними вимогами позивач зазначив, що є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою Запорізька область, Вільнянський район, с.Матвіївка, однак через наявність арешту накладеного на його власність, позивач позбавлений права та можливості розпоряджатися свою власністю, іншого способу захисту порушеного права, окрім як звернення до суду не має, оскільки виконавче провадження знищено. Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка (а.с.9-10). Судом встановлено, що позивач зверталась до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про скасування арешту. Згідно листа Вільнянського ВДВС за підписом начальника відділу Усенко С. повідомлено, що згідно перевірки бази даних ВП/ВД (спец розділ) та АСВП відносно, на примусовому виконанні у Вільнянському відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу. Також, в листі зазначено, що відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби-завершені виконавчі провадження передаються до архіву та строк зберігання завершених проваджень, передбачених на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. З урахуванням викладеного, заявника повідомлено щодо питанням про звільнення майна з під арешту слід звернутися до суду (а.с.15). Оскільки дані виконавчі провадження є завершеними на підставі п. 7 ч. 1\~ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»\~(попередній редакції), не передбачає зняття арешту з майна боржника, на підставі\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», на момент закінчення даного виконавчого документа підстав для звільнення майна з під арешту не було, позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язковою для суду. На сьогодні позивач, має намір розпорядитись належним йому майном, проте через наявність арешту на майно, позбавлений можливості це зробити. Таким чином, безпідставно накладений арешт на майно порушує його право, позивача у справі. Відповідно до вимог ч.1 ч. 2 ст. 56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. З матеріалів справи вбачається, що на даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з позивача та те, що [PERSON] , є боржником. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Відповідно до ст. ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, як було встановлено судом, що [PERSON] , мав борги по яким перебували виконавчі провадження, які завершені. На час розгляду позовної заяви підстав знаходження нерухомого майна під забороною відчуження немає. Арешт накладений на майно порушує права позивача. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується розгляд справи. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та нових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 ля 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61- св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження 1-18160св19). Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст.\~41\~Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, наявність обтяження на майно обмежує право позивача, реалізувати законні права щодо зазначеного майна. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно та заборони здійснення відчуження майна, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність зняття такого арешту. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved