Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Леся Степанівна, в якому просять визнати за ними право власності по 1/20 частині будинку садибного типу загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби [PERSON] і прийняла спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/20 частину будинку садибного типу №33, загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби [PERSON] і прийняв спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/20 частину будинку садибного типу №33, загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, по [ADDRESS] . Також, позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби [PERSON] і прийняв спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/20 частину будинку садибного типу №33, загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби [PERSON] і прийняв спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/20 частину будинку садибного типу №33, загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби [PERSON] і прийняв спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/20 частину будинку садибного типу №33, загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 30.12.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/27754/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 27.02.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їхній представник - адвокат Ороновська О.М. не з`явилися. Представником позивачів подано суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила суд позов задоволити. Представник Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Леся Степанівна в судове засідання не з`явилася, подавши суду попередньо заяву про розгляд справи у відсутності. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] народилася [INFO] в с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, у відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 11.10.1974. [PERSON] народився [INFO] в с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, у відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 25.06.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 15.03.2011 [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] виданого 15.03.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції. [PERSON] народився [INFO] в с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, у відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 06.11.1976. [PERSON] народився [INFO] в с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, у відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 09.04.1973. [PERSON] народився [INFO] в с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, у відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 06.11.1976. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане 10.02.1990 Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, із досліджених в судовому засіданні письмових доказів та аналізу матеріалів справи, Судом встановлено, що позивачі являються рідними онуками [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим повторно 18.05.2024 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77877377 від 05 серпня 2024 року, Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 22 листопада 1996 року заведено спадкову справу №351 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області 22 серпня 2024 року за №926/01-21, єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Крім неї інших спадкоємців немає. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28.03.2002 Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №4. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із належної їй частини житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається із копії спадкової справи №89/2024 заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявами онуків померлої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини за законом від 05.08.2024 за №241. Відповідно до матеріалів спадкової справи, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Спадкоємцями за законом, які спадщину прийняли є онуки спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 24 травня 2024 року за №168, де міститься запис про їх реєстрацію за даною адресою на день смерті спадкодавця, батько яких, [PERSON] , помер [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. №270/02-31 від 28.10.2024, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель та споруд [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність майна спадкодавцеві. Згідно довідки № 162 виданої 17.05.2024 Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року - двір колгоспний, членами якого є: [PERSON] - голова двору (помер [INFO] ), [PERSON] - дружина (померла [INFO] ), [PERSON] - невістка (померла [INFO] ), [PERSON] - внук, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внук, [PERSON] - внук, [PERSON] - внук. Як вбачається із довідки № 833 виданої 08.08.2024 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проведена. 10.08.2024 ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до експлікації приміщень житлового будинку, загальна площа житлового будинку становить 102,0 кв.м., житлова - 67,8 кв.м. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1972 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого ФОП [PERSON] , тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/8 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Враховуючи те, що [PERSON] , як голова колгоспного двору, заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] не складав, а тому спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] , оскільки була спадкоємицею першої черги за законом, що стверджується матеріалами спадкової справи №351 наданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного їй майна - 1/4 частини (1/8 частка успадкована після смерті чоловіки [PERSON] та 1/8 частка належна їй, як члену колгоспного двору) житлового будинку по [ADDRESS] не складала, спадщину після її смерті прийняли онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] успадкували після смерті баби [PERSON] по 1/20 частині житлового будинку кожен. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачі не можуть реалізувати своїх спадкових прав, а тому їх право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності по 1/20 частці будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved