Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] (далі-позивач) Акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (далі-відповідач), третя особа - Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування обтяження (заборони) на нерухоме майно, скасування та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про обтяження. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті чоловіка залишилась спадщина, зокрема нерухоме майно, будинок за адресою: [ADDRESS] , проте при оформленні спадщини виявилося, що на вказаний об`єкт накладено обтяження, реєстраційний номер обтяження № 4784608 на нерухоме майно, будинок за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис, підстава обтяження: повідомлення б/н, 12.08.1996, Ощадбанк №_6720; Додаткові дані: архівний номер:9423DNIPER1, архівна дата: 30.07.1997, Дата виникнення: 28.01.1997, № реєстра 911-3, внутр. № FC01033F28EE2C302322. Враховуючи те, що відсутні будь-які виконавчі провадження та відсутні підстави для продовження арешту майна, просить скасувати обтяження та виключити відповідний запис. Представника позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечуються. Так вказується, що АТ «Ощадбанк» не є належним відповідачем, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування кредитних або інших правовідносин як між відповідачем та позивачем, так і між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , які б могли бути підставою для обтяження нерухомого майна. Представником третьої особи подано заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрито спадкову справу № 732/2023 Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою. [PERSON] є дружиною померлого, звернулася із заявою про отримання спадщини та отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, з урахуванням частки від якої відмовився син спадкодавця [PERSON] , від 19.06.2024 року. Також долученими до матеріалів справи доказами підтверджено, що спадкодавець [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Водночас згідно відомостйе Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження № 4784608 на нерухоме майно, будинок за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис, підстава обтяження: повідомлення б/н, 12.08.1996, Ощадбанк №_6720; Додаткові дані: архівний номер:9423DNIPER1, архівна дата: 30.07.1997, Дата виникнення: 28.01.1997, № реєстра 911-3, внутр. № FC01033F28EE2C302322, комментарий: 5, зареєстроване: 11.04.2007 15:10:09 за № 4784608 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, 49102, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 14, (056) 767-97-35; dnarhiv@ukr.net. Листом від 05.12.2024 року Амур-Нижньодніпровський ВДВС повідомив про те, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень до відділу на виконання не надходили виконавчі документи за якими боржником є [PERSON] . Листом від 21.12.2024 року Четверта дніпровська державна нотаріальна контора надала позивачу відомості на підставі яких було зареєстровано (накладено) відповідне обтяження. Додано повідомлення про видачу позики від 12.08.1996 року відділом банку: ОСБ № 6720 (рос. мова) АНД р-на, на капітальний ремонт будинку за адресою [ADDRESS] . Щодо позицій представника відповідача про те, що АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" є неналежним відповідачем, суд виходить з наступного. Відповідно до п.2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) - постанова Вищого господарського суду України від 29.09.2009 року у справі №2/112. Крім того, пряма вказівка на безпосереднє правонаступництво банківських установ міститься в постановах Кабінету Міністрів України від 09.01.2008 року №1 «Про виплату в 2008 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР», від 23.04.2012 року №346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» (пункти 1). Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно доЗакону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність»і входить в банківську систему України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України"на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України". Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне». ПостановоюКМУ від 5 червня 2019 р. № 568 «Питання акціонерного товаристваДержавний ощадний банк України»затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4. З вищенаведеного слідує, що як з моменту створення системи Ощадбанків так і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником відповідного банку України, який видав позику та в інтересах якого накладено заборону. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідност. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно дост. 16 ЦК Україниспособом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами,установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд звертає уваги на те, що правова природа у забороні на майно полягає у реальному забезпеченні зобов`язання, тоді як в дійсній справі відсутні відомості про те, що зобов`язання щодо наданої позики державним ощадним банком продовжує діяти зі спливом вже більше 25 років з моменту надання такої позики, все це з урахуванням відсутності відомостей про здійснення будь-яких виконавчих дій щодо відповідних боргових зобов`язань чи інших дій , які б були направлені на забезпечення погашення боргу чи навіть наявності будь-якого боргу свідчить про те, що наявна спірна заборона не виконує свою основну роль й не направлена на реальне забезпечення зобов`язання. Оскільки судом не встановлено наявності на даний момент відповідного зобов`язання щодо позики наданої позивачу , в забезпечення виконання чого було накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а також суб`єкт, в інтересах якого зареєстровані заборони на відчуження, не здійснював протягом більше ніж 25 років будь-яких дій направлених на забезпечення погашення боргу й саме відповідачем заявлено про відсутність перед ним боргу зі сторони позивача , проте саме позивач є на даний момент спадкоємцем майна щодо якого накладена заборона, права якого обмежені, наявна заборона не направлена на реальне забезпечення зобов`язання, тому існування такого обтяження на думку суду є суттєвим втручанням у здійснення позивачем його права на спадкування на нерухоме майно, яке порушує баланс між публічним й приватним інтересом, у зв`язку з чим необхідно припинити відповідне обтяження. Вищезазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду , викладеною у постанові від 28.10.2020 року у справі 446/1366/18. З огляду на те, що по справі на цей час відсутні жодні докази на підтвердження доцільності й необхідності продовження дії обтяження зазначеного вище нерухомого майна, що як наслідок впливає на можливість позивачки повноцінно реалізувати свої права як власника майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна. При цьому суд враховує, що у справі відсутні жодні відомості на підтвердження того, що внаслідок скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб. На підставі викладеного суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки заборгованості перед відповідачем не встановлено.

Outcome: approved