Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.11.2024 року [PERSON] , через свого представника, звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що 06.05.2019 року, між нею, як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 27, за умовами якого відповідач передав у її власність майнові права на об`єкт нерухомості: двохкімнатну квартиру [ADDRESS] (далі Договір). Згідно умов даного правочину, його сторони після виконання взятих на себе зобов`язань та проведення кінцевих розрахунків повинні укласти Акт приймання-передачі майнових прав (квартири). 06.05.2019 року нею було повністю здійснено розрахунок за Договором. Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] був зданим в експлуатацію 04.03.2021 року, проте по даний час [PERSON] продовжує ухилятися від підписання та передачі їй Акту приймання-передачі майнових прав (квартири). Відсутність належної передачі їй майнових прав на придбану квартиру позбавляє її можливості подальшого оформлення права власності, а й відповідно повноцінно користуватися, володіти та розпоряджатися зазначеним об`єктом нерухомості. Просить суд визнати за нею право власності на майнові права на об`єкт нерухомості: двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~07.01.2025 року [PERSON] подано до суду відзив на вищевказану позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що у 2021 році ним здійснено передачу у власність позивачки квартиру [ADDRESS] , ключів від житла та 25.05.2021 року ними підписано акт приймання-передачі квартири [ADDRESS] , що свідчить належне виконання ним умов укладеного правочину. З огляду на наведене, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору (а.с. 54-56). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував, суду пояснив, що право позивачки на майнові права на об`єкт нерухомості: двохкімнатну квартиру [ADDRESS] він визнає та не оспорює, однак при реєстрації позивачкою майнових прав на вказане нерухоме майно можуть виникнути складності, оскільки він має боргові зобов`язання перед [PERSON] . \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 06.05.2019 року, між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 27, за умовами якого відповідач передав у власність позивачки майнові права на Об`єкт нерухомості: двохкімнатну квартиру [ADDRESS] (п. 2.1 Розділу 1 Договору). \~ \~ \~ \~Пунктом 2.4 Розділу 1 Договору передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві майнові права на квартиру, а покупець прийняти їх. Покупець набуває право власності на майнові права з моменту укладання та підписання цього Договору. Після виконання сторонами зобов`язань та проведення кінцевих розрахунків сторони укладають Акт приймання-передачі майнових прав (квартири) Пунктом 3.3. Розділу 2 Договору передбачено, що розрахункова вартість житла на момент укладання Договору (2019 рік) становила 851200 грн., що еквівалентно 32000 Дол. США (а.с. 11-14). Як вбачається із довідки № б/н, виданої 06.05.2019 року [PERSON] , позивачкою було проведено повний розрахунок за квартиру [ADDRESS] , як це передбачено п. 3 Договору (а.с. 15). У своєму позові [PERSON] зазначає, що попри виконання нею зі своєї сторони усіх покладених на неї зобов`язань за договором, [PERSON] , зі свого боку, не було забезпечено виконання п. 2.4 Розділу 1 Договору щодо укладення Акту приймання-передачі майнових прав (квартири). Зазначена обставина унеможливлює реєстрацію за собою права власності на дане житло. Варто зауважити, пред`являючи даний позов [PERSON] просить визнати за нею право власності на майнові права на спірну квартиру, не заявляючи окремої позовної вимоги щодо зобов`язання [PERSON] вчинити певні дії (укласти/підписати акт приймання-передачі майнових прав), а тому закриття провадження у справі в частині обґрунтувань підстав позову є неможливим. Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає таке. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказане положення матеріального закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, а відсутні такого порушення унеможливлює існування цивільного спору, що є підставою для відмови у позові. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На обґрунтування заперечень щодо обґрунтованості позову [PERSON] подав до суду акт прийому-передачі квартири від 25.05.2021 року, яким підтверджується виконання останнім зі своєї сторони умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 27 від 06.05.2019 року (а.с. 57). Натомість, стороною позивача в ході розгляду даного спору ані спростовано, ані висловлено будь -яких заперечень з приводу належності, допустимості, достовірності та достатності вищевказаного доказу. З огляду на наведене, суд вважає безпідставні доводи сторони позивача щодо порушення відповідачем положень п. 2.4 Розділу 1 Договору. Відтак, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , після виконання позивачкою умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 27 від 06.05.2019 року, передав позивачці [PERSON] усі необхідні документи, необхідні для реєстрації останньою за собою майнових прав на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Тобто, у даному випадку відповідачем не оспорюється набуття позивачкою у власність вищевказаної квартири, а тому судом не встановлено жодних порушень зі сторони [PERSON] цивільних прав [PERSON] , які б потребували захисту. Суд зауважує, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно регламентована ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127. Стороною позивача в ході розгляду справи не було надано жодних доказів, які б свідчили про неможливість реєстрації позивачкою [PERSON] майнових прав на квартиру [ADDRESS] . При цьому, суд не може підміняти інший орган, уповноважений здійснювати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органів, визначених ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В свою чергу, відмова суб`єкта державної реєстрації прав на нерухоме майно може бути підставою для оскарження його дій/рішень в судовому порядку. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку не відповідає вимогам закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майнових прав на нерухоме майно. У зв`язку з відмовою у позові, суд, виходячи із положень ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне понесені позивачкою судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на неї.

Outcome: dismissed