Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначається, що «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» АТ «НАЕК\~«Енергоатом» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку з надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води, водовідведення та є єдиним підприємством та території м. Нетішин, що надає послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення. [PERSON] \~є співвласником\~секції,\~до складу\~якої входить\~кімната за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на яку законом покладено обов`язок утримувати таке майно та нести усі інші витрати, пов`язані з об`єктом власності. 18.01.2022 між [PERSON] та позивачем було укладено договір про надання комунальних послуг за вказаною адресою № 86/22153/63-124-SD-22-16928 від 18.01.2022, а саме про надання послуг із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Також [PERSON] було підписано заяви-приєднання до індивідуальних договорів із позивачем № 86/22155/63-124-SD-22-16930 від 13.01.2022 про надання послуги з постачання гарячої води та № 86/22154/63-124-SD-22-16929 від 13.01.2022 про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідач користувалася вказаними комунальними послугами, які надавалися позивачем своєчасно та належної якості, і жодних скарг із цього приводу від неї не надходило, при цьому не виконувала свої зобов`язання щодо їх оплати, у зв`язку з чим станом на 31.12.2024 за нею утворилася заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 14877,79 грн, що призводить до порушення права позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 15276,34 грн, а саме: 1) 14877,79 грн заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилася за період часу із серпня 2021 року по грудень 2024 року включно; 2) 321,04 грн інфляційні втрати за весь час прострочки; 3) 77,51 грн три відсотки річних. 11.02.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 27). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлена про розгляд справи відповідач не подала, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.11.2017 є власником 13/100 частки приватизованої частини секції у гуртожитку, до якої входить кімната за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 13). 18.01.2022 [PERSON] уклала із Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» договір про надання комунальних послуг за вказаною адресою № 86/22153/63-124-SD-22-16928 від 18.01.2022, а саме про надання послуг із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем). Також [PERSON] було підписано заяви-приєднання до індивідуальних договорів із позивачем № 86/22155/63-124-SD-22-16930 від 13.01.2022 про надання послуги з постачання гарячої води та № 86/22154/63-124-SD-22-16929 від 13.01.2022 про надання послуги з постачання теплової енергії (а.с. 17-19, 20, 21). Із довідки про стан заборгованості [PERSON] вбачається, що остання станом на 31.10.2024 має заборгованість перед позивачем у розмірі 13851,23 грн за надані комунальні послуги із постачання теплової енергії та гарячої води, а також централізованих водопостачання та водовідведення за вказаною адресою, що утворилася за період часу\~із серпня 2021 року по жовтень 2024 року включно (з урахуванням сальдо станом на 01.08.2021 у розмірі 3802,05 грн) (а.с. 14-15). Також позивачем були надані суду розрахунки (з якими суд погоджується) інфляційних втрат за весь час прострочки, що становлять 321,04 грн, а також 3% річних від простроченої суми, що склали 77,51 грн (а.с. 15-16). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162\~Житлового кодексу\~України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як наголошується у п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1\~ст.\~12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.\~Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач користувалася наданими позивачем комунальними послугами та не вносила оплату за спожиті послуги у повному обсязі у встановлені строки, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надала, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилася за період часу із серпня 2021 року по жовтень 2024 року включно (10049,18 грн), з урахуванням інфляційних витрат (321,04 грн) та трьох відсотків річних (77,51 грн), що у загальному розмірі складає 10447,73 грн. У той же час суд вважає відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] включеного у довідку про заборгованість сальдо станом на 01.08.2021 у розмірі 3802,05 грн, оскільки така заборгованість виникла поза межами (до початку) періоду часу (з 01.08.2021 по 31.12.2024), заборгованість за який просив стягнути позивач. Також не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги за період часу з 01.11.2024 по 31.12.2024, оскільки будь-яких доказів наявності такої заборгованості позивачем не надано, позаяк довідка про стан заборгованості, що додається до позову, складена станом на 31.10.2024. Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Також відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № 1128 від 03.02.2025 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 1, 26). Враховуючи те, що задоволенню підлягають 68,39% позовних вимог (10447,73 грн х 100% / 15276,34 грн), суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2070,85 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3028 грн х 68,39% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial