Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 04.07.2024 року, представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , житловою площею 96,2 кв.м., загальною площею 128,8 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 17.10.2018 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141568068 право власності на даний житловий будинок зареєстровано за позивачем. Однак, позивач не може проживати та користуватись належним йому даним житловим будинком, оскільки в ньому незаконно, без правових підстав та реєстрації, безоплатно, проживають відповідачі по справі, які вселились більш як 30 років тому коли будинок перебував у комунальній власності. Відповідачі не є родичами чи членами сім`ї позивача, будь-яких правочинів з позивачем, як і попереднім власником спадкодавцем позивача, щодо проживання в будинку не укладали. Правових підстав для продовження їх проживання не має. На правомірні вимоги позивача про виселення не реагують на протязі останніх років. Відповідачі поводяться як господарі, не допускають позивача та його родичів в житлові приміщення будинку, пошкоджують замки, зберігають в будинку та господарських приміщеннях особисті речі та предмети домашнього вжитку, інші матеріальні цінності, утримують курей, качок, дві собаки. До них також приходять в гості їх родичі та знайомі, які зневажливо ставляться до позивача, що створює останньому дискомфорт та почуття незахищеності, унеможливлює користування житлом на власний розсуд. Відповідачі привели житловий будинок в занедбаний стан, бруд, антисанітарія, що підтверджується фотознімками, які додаються до позовної заяви. Позивач має намір зробити капітальний ремонт будинковолодіння, привести його в порядок з метою особистого проживання та проживання членів його сім`ї, однак позбавлений такої можливості через проживання відповідачів та їх поведінку. Позивач зобов`язаний сплачувати податок за нерухомість за даний будинок, що підтверджується податковим повідомленням рішенням на ім`я позивача, яке додається до матеріалів позовної заяви. Мати позивача [PERSON] , яка має доручення від позивача, змушена була неодноразово звертатись в Коломийський РВП ГУНП в Івано-Франківській області з приводу перешкод відповідачами у користуванні належним позивачу на праві власності житлового будинку, зокрема пошкодження відповідачем [PERSON] навісної колодки, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 8121 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. Згідно відповіді Коломийського РВП ГУНП в Івано - Франківській області від 18.08.2023 року № 11705/108/56-2023 звернення [PERSON] було об`єднано та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». За результатами звернення було проведено профілактичну бесіду з відповідачами, а також їх родичами [PERSON] та [PERSON] для недопущення протиправної поведінки у майбутньому. Рекомендовано звернутись по даному факту до суду в порядку цивільного судочинства. Згідно довідки управління «ЦНАП» Коломийської міської ради № 10759 від 11.08.2023 року, яка видана позивачу, в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні. Тому, просить усунути позивачу перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , шляхом виселення і виселити з даного житлового будинку: [PERSON] , та [PERSON] , та стягнути з відповідачів у користь позивача всі понесені судові витрати у рівних частках. 01.08.2024 року, від [PERSON] , поступило звернення, у якому заначено, що вона та [PERSON] , проживають у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з 1963 року, та їй це житло надано державою, через те, що вона з дитячого будинку і піти не мають куди, також просить надати їй та [PERSON] , дозвіл на проживання. В судовому засіданні представник відповідачів просила у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачі проживають на підставі ордеру у будинку [ADDRESS] , а не 246 як вказує позивач. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 08.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Григорець М.В., 30.05.2013 року, по реєстру № 932, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її онук [PERSON] , [INFO] , останній є власником житлового будинку [ADDRESS] , житловою площею 96,2 кв.м., загальною площею 128,8 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2018 року, виданим державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. (а.с. 10). Відповідно до копії Довідки про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг», [PERSON] , про те, що за вищевказаною адресою ніхто не зареєстрований (а.с. 14). Відповідно до копії Податкового повідомлення-рішення від 04.04.2024 року № 0046420-2411-0917- [NUMBER] , яке адресоване [PERSON] , та зазначено про те, що йому необхідно сплатити податок на нерухоме майно, а сае житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як власнику, у розмірі 1\~226 грн. 44 коп. (а.с. 15). Відповідно до копії талону-повідомлення Єдиного обліку № 8121 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.08.2023 року, 02.08.2023 року до чергової частини Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , про те, що 01.08.2023 року, у [ADDRESS] , на території житлового будинку сина [PERSON] , [PERSON] , пошкодив навісну колодку (а.с. 16). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141568068 від 17.10.2018 року, власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за повітом від 17.10.2018 року, виданим Коломийською міською державною нотаріальною конторою, є [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно до копії Листа Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області № 11705/108/56-2023 від 18.08.2023 року, Коломийським РВП ГУНП в Івано-Франківській області, звернення [PERSON] , розглянуто, та за результатами розгляду звернення було опитано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та проведено з ними відповідну профілактичну бесіду для недопущення вчинення протиправних дій у майбутньому, також повідомлено про те, що [PERSON] , та [PERSON] , мають право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства, оскільки у даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, що відносяться до компетенції суду (а.с. 9). Згідно копії договору найму від 09.11.1966 року, управління будинками № 6 житлового управління (відділу комунального господарства) м. Коломиї [PERSON] надано у користування житлове приміщення по [ADDRESS] (а.с.76). Згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.09.2010 року № 22-ц-3424 /2010р. апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] задовольнити. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 2 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення. В позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору житлового найму, виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації\~у квартирі [ADDRESS] відмовити. ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями\~статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу приписів\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частини другої\~статті 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, Верховний Суд України вказав, що\~стаття 391 ЦК України\~визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з\~ст. 9 ЖК\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У ст. 116 ЖК Української РСР зазначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до\~статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини другої\~статті 156 ЖК України\~за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно до ст. 158 ЖК України\~наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Як передбачено ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Положенням статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Підставою позову позивач зазначає те, що він є єдиним власником будинку за адресою: [ADDRESS] , у вказаному будинку незаконно, без правових підстав та реєстрації проживають відповідачі, які вселились більше 30 років тому. Ще однією підставою вказує, що відповідачі не допускають позивача та його родичів в житлові приміщення будинку, пошкоджують замки, зберігають в будинку та господарських приміщеннях особисті речі та предмети домашнього вжитку, інші матеріальні цінності, утримують курей, качок, дві собаки. Привели житловий будинок в занедбаний стан, бруд, антисанітарія, що підтверджується фотознімками, які додаються до позовної заяви. Що стосується незаконності проживання відповідачів, суд доходить таких висновків. Так, суду доведено що [PERSON] , є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, сам факт переходу права власності на квартиру до іншої особи не є безумовною підставою для виселення членів сім`ї власника цього нерухомого майна, у тому числі і колишніх. Такого висновку дійшла ВП ВС у Постанові від 21 серпня 2019 року по справі №\~569/4373/16-ц Суд вважає, що відповідачі не є такими, що самоправно вселилися до жилого приміщення. Так, судом встановлено, що вони проживають там як члени сім`ї колишнього наймача - [PERSON] , з яким було укладено договір найму від 09.11.1966 року (а.с.76). Підстави для виселення особи без надання іншого жилого приміщення передбачені у\~статті 116 ЖК УРСР. Позивачем серед таких підстав зазначено не допуск позивача та його родичів в житлові приміщення будинку, пошкодження замків, приведення будинку в занедбаний стан, бруд, антисанітарія. Однак, додані фотографії на підтвердження вказаних обставин, не дають можливості суду дійти висновку про доведеність цих обставин. Також, не доведено неефективність попереджувальних заходів Тому, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст.\~319,\~386,\~391 ЦК України,

Outcome: dismissed