Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним\~рішення №\~76\~V\~сесії V\~скликання Великодимерської\~селищної ради\~Броварського району\~Київської області\~від 20\~грудня 2006\~року про\~безкоштовну передачу\~у приватну\~власність [PERSON] \~земельної ділянки,\~площею 0,1340\~га,\~цільове призначення\~земельної ділянки\~обслуговування жилого\~будинку і\~господарських будівель\~та споруд,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 028911, виданий громадянину України [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1340 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого 13 грудня 2011 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 322120001013022, кадастровий номер земельної ділянки: 3221281201:01:092:0094. Скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1340 га, кадастровий номер: 3221281201:01:092:0094, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 квітня 2023 року, виданого державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори Юхтою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-717, спадкова справа № 460/2019, позивач є власником 2/3 часток житлового будинку [ADDRESS] 98. Позивач успадкував 2/3 частини вищезазначеного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами після смерті рідного племінника, [PERSON] , який помер [INFO] . Іншим співвласником, тобто власником 1/3 частки вищезазначеного будинку є [PERSON] . Згідно з договором конкретного користування будинком від 20 червня 1995 року посвідченого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Попович Л.С., [PERSON] (колишньому співвласнику) перейшло у конкретне користування 1-6 коридор корисною, площею 7,2 кв.м, 1-7 житлова кімната, площею 10,9 кв.м, 1-1 коридор корисною, площею 4,3 кв.м, 1-8 котельня корисною, площею 8,0 кв.м., а [PERSON] (колишньому співвласнику) кімната 1-5 жилою площею, 28,7 кв.м. У конкретне користування [PERSON] перейшли наступні кімнати житлового будинку: 1-4 кімната жилою, площею 14,4 кв.м, 1-3 кухня корисною, площею 10,8 кв.м., 1-2 комора корисною, площею 6,8 кв.м. Надвірні будівлі: сарай, гараж, вбиральня, погріб, колодязь, огорожа перейшли у користування сторін порівну. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3813. Виходячи з вищенаведеного, позивач зазначав, що має право на виділення йому 2/3 часток земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки будинок належить на праві спільної часткової власності. Разом з тим, рішенням № 76 V сесії V скликання Великодимерської селищної ради Київської області від 20 грудня 2006 року про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок було безкоштовно передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1340 га, цільове призначення земельної ділянки обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При прийнятті вказаного рішення органом місцевого самоврядування не було враховано, що власниками вищевказаного жилого будинку, господарських будівель та спору, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] були не тільки [PERSON] , а й померлі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, рішення № 76 V сесії V скликання Великодимерської селищної ради Київської області від 20 грудня 2006 року про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок, яким безкоштовно передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0.1340 га, цільове призначення земельної ділянки обслуговування жилого будинку, господарських будівель, та споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підлягає скасуванню. До 01 січня 2013 року за правилами статті 126 3емельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом. На підставі вищезазначеного рішення на ім`я відповідача [PERSON] видано державний акт серії ЯК № 028911 на земельну ділянка, площею 0,1340 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований13 грудня 2011 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322120001013022, кадастровий номер земельної ділянки 3221281201:01:092:0094. Згідно з довідкою № 229 від 09 червня 2023 року, виданою Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, [PERSON] володіє земельною ділянкою, комунікації, на які діють обмеження (обтяження) на даній ділянці відсутні. Відповідно до витягу з погосподарської книги по Великодимерській сільській раді Броварського району Київської області, станом на 21 квітня 2000 року біля домоволодіння по [ADDRESS] обліковувалася земельна ділянка, площею 0,2000 га. З лютого 2000 року село Велика Димерка стало селищем Велика Димерка, що відповідно до Земельного кодексу України в редакції від 18 грудня 1990 року з усіма наступними змінами та доповненнями та згідно із Земельним кодексом України в редакції від 20 грудня 2001 року, що набув чинності з 01 січня 2002 року, передбачало передання у власність або у користування земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га. Враховуючи вищезазначене, співвласники повинні здійснювати приватизацію земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , спільно, відповідно до своїх часток у житловому будинку, господарських будівлях і спорудах, із зазначенням часток у правовстановлюючих документах на землю. Позивач вважає, що при ухвалені оскаржуваного рішення № 76 V сесії V скликання Великодимерської селищної ради Київської області від 20 грудня 2006 року про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок в частині передачі безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,1340 га, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , порушено вимоги Земельного кодексу України, отже є підстави для визнання даного рішення незаконним та його скасування. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 22 листопада 2023 року на адресу суду надійшов відзив, поданий представником відповідача [PERSON] адвокатом Терещенко О.М., в якому вона зазначала, що [PERSON] власник 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 грудня 1994 року. Також, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1340 га, кадастровий номер 3221281201:01:092:0094, за адресою: [ADDRESS] , що передана їй у власність в порядку безоплатної передачі (приватизації) на підставі рішення № 76 V сесії V скликання Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 грудня 2006 року. 12 червня 1995 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір конкретного користування будинком. Сторони, володіючи жилим будинком кожний в рівних частинах, що знаходиться у [ADDRESS] , що належав сторонам на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Броварською районною державною нотаріальною конторою 13 грудня 1994 року за № 2-6896, зареєстрованого в Броварському бюро технічної інвентаризації від 22 грудня 1994 року за № 936 встановлено порядок конкретного користування жилим будинком. У конкретне користування [PERSON] перейшли кімнати жилого будинку: 1-5, коридор площею 7,2 кв.м., 1-7 кімната площею 10,9 кв.м., 1-1 коридор площею 4,3 кв.м., 1-8 котельня площею 8,0 кв.м. В конкретне користування [PERSON] перейшли: кімнати жилого будинку: 1-4 кімната площею 14,4 кв.м., 1-3 кухня площею 10,8 кв.м., 1-2 комора площею 6,8 кв.м. У конкретне користування [PERSON] перейшли кімнати жилого будинку: 1-5 кімната жилого будинку площею 28,7 кв.м. Надвірні будівлі: сарай, гараж, вбиральня, погріб, колодязь, огорожа перейшли в користування сторін порівну. Відповідно до реєстраційного посвідчення за № 336 від 17 липня 2000 року Броварське БТІ посвідчило, що житловий будинок по [ADDRESS] належить в рівних частинах за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 13 жовтня 1997 року за рішенням виконкому Великодимерської сільської ради «Про трансформацію землі та закріплення земельних ділянок громадянам» із земель запасу сільської ради закріплено у постійне користування [PERSON] земельну ділянку, площею 0,21 га по [ADDRESS] біля 1/3 частини спадкового будинку. 21 квітня 2000 року сім`я [PERSON] придбала 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого нотаріусом Базир В.Г. та зареєстрованого 21 квітня 2000 року у реєстрі за № 3378, за умовами якого продавцями [PERSON] та [PERSON] відчужено на користь покупців - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 2/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] був її рідний брат - [PERSON] та мати - [PERSON] . Спадкова справа не відкривалася. [INFO] померла [PERSON] (яка доводилась матір`ю [PERSON] та померлій до неї [PERSON] ). Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги був рідний син померлої - [PERSON] . Спадкова справа не відкривалася. [INFO] помер [PERSON] (син [PERSON] , рідний брат [PERSON] та племінник [PERSON] ). 10 липня 2019 року Другою броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області відкрито спадкову справу за № 460/2019 до майна померлого [PERSON] за заявою спадкоємця за законом дядька померлого - [PERSON] 10 квітня 2023 року Другою броварською державною нотаріальною конторою на ім`я спадкоємця [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого оформлено право власності на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . За життя спадкодавці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не зверталися до органу місцевого самоврядування із заявою про приватизацію земельної ділянки, на якій розміщено 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . З огляду на викладені обставини вважає, що у позивача не виникло право на спадкування земельної ділянки приватизацію, якої б спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Також зазначала, що спадкодавці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не зверталися до суду з позовом щодо оскарження рішення № 76 V сесії V скликання Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 грудня 2006 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 028911. Позивач як спадкоємець, не має правових підстав для звернення з позовом про оскарження рішення № 76 V сесії V скликання Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 грудня 2006 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 028911, оскільки його власний інтерес чи права спадкоємця, не були порушені в цих правовідносинах. Також, позивач не набув право процесуального правонаступництва у будь-якій справі за позовом спадкоємців в автентичному предметі спору. Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору. Тобто позивачем має бути доведено, що його права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним рішенням органу місцевої влади та виданим на його виконання державним актом і в результаті визнання його недійсними майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Також позивач початок перебігу строку позовної давності пов`язує з тим, що в лишні 2023 року, у нього виникла необхідність у приватизації земельної ділянки і саме з цього часу він дізнався, що [PERSON] здійснила приватизацію ділянки під спільним будинком. Водночас відповідач вважає, що необхідність в оформленні/приватизації земельної ділянки виникла у позивача не з липня 2023 року, а з часу відкриття спадщини [INFO] . За змістом наданого до матеріалів справи договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 21 квітня 2000 року між продавцями [PERSON] та [PERSON] та покупцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] предметом купівлі-продажу є 2/3 частини будинку з господарським спорудами без визначення площі земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно, плану, меж цієї ділянки, тощо. Станом на 21 квітня 2000 року, тобто дату укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, земельна ділянка не була сформована, як об`єкт цивільних правовідносин, на якій був розміщений відчужуваний будинок (2/3 частини) та господарські споруди. При цьому, наданий до справи витяг з Державного земельного кадастру міг бути замовлений на публічній кадастровій карті України або ж у ЦНАПі за місцем розташування земельної ділянки в будь-який час. Витяг з Державного земельного кадастру в паперовій формі надається заявнику в день надходження заяви. Витяг з Державного земельного кадастру в електронній формі надається в режимі реального часу. Відтак, з 24 травня 2019 позивач знав, що до складу спадщини не увійшла земельна ділянка та з відкритих джерел міг дізнатися, про обставини, які ним повідомляються для поновлення, пропущеного строку позовної давності. Отже, строк позовної давності обчислюється з 24 травня 2019 року та з врахуванням вищевикладених обставин, сплив станом на 26 травня 2022. З наведених вище підстав просила відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Ліщук О.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Терещенко О.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила. 08 грудня 2023 року від представника селищної ради Андруша О.М. надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради. Вислухавши пояснення позивача, його представника, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії витягу з державного реєстру речових прав та копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 квітня 2023 року, виданого державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори Юхтою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-717, [PERSON] є власником 2/3 часток житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 94,4 кв.м, житловою площею 68,1 кв.м., опис: житловий будинок позначений на плані літерою «A-1», прибудова-а, з відповідними надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», гараж «В», вбиральня «Г», погріб «Д», погріб «И», навіс «3», навіс «I», колодязь «К1», огорожа- № 1-4 у [ADDRESS] , успадковані після смерті його рідного племінника [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з копією договору купівлі-продажу житлового будинку АВК № 132801 від 21 квітня 2000 року, [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в рівних частинах кожному, по 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з копією договору конкретного користування будинком від 20 червня 1995 року посвідченого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Попович Л.С., [PERSON] перейшло у конкретне користування 1-6 коридор корисною, площею 7,2 кв.м, 1-7 житлова кімната, площею 10,9 кв.м, 1-1 коридор корисною, площею 4,3 кв.м, 1-8 котельня корисною, площею 8,0 кв.м. В конкретне користування [PERSON] перейшли наступні кімнати житлового будинку: 1-4 кімната жилою, площею 14,4 кв.м, 1-3 кухня корисною, площею 10,8 кв.м., 1-2 комора корисною, площею 6,8 кв.м. В конкретне користування [PERSON] перейшли: кімната 1-5 жилою, площею 28,7 кв.м. Надвірні будівлі: сарай, гараж, вбиральня, погріб, колодязь, огорожа перейшла у користування сторін порівну. Відповідно до копії витягу інформації з державного реєстру речових прав № 339411967 від 17 липня 2023 року, [PERSON] є власником 1/3 часток житлового будинку, загальною площею 94,4 кв.м, житловою площею 68,1 кв.м., опис: житловий будинок позначений на плані літерою «A-1», прибудова-а, з відповідними надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», гараж «В», вбиральня «Г», погріб «Д», погріб «И», навіс «3», навіс «I», колодязь «К1», огорожа- [ADDRESS] . Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 028911, [PERSON] на підставі рішення Великодимерської селищної ради № 76 5 сесії 5 скликання від 20 грудня 2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1340 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 13 грудня 2011 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322120001013022, кадастровий номер земельної ділянки 3221281201:01:092:0094. Відповідно до довідки № 229 від 09 червня 2023 року, виданої Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, [PERSON] володіє земельною ділянкою. Комунікації, на які діють обмеження (обтяження) на даній ділянці відсутні. Згідно з копією витягу з погосподарської книги по Великодимерській сільській раді Броварського району Київської області, станом на 21 квітня 2000 року, тобто на день укладення договору купівлі-продажу, біля домоволодіння по [ADDRESS] обліковувалася земельна ділянка, площею 0,2000 га. Відповідно до вимог частини першої статті 377 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до особи, яка право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Згідно із частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України) в редакції 2001 року при переході права власності на будівлю і споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки у будинку. Згідно зі статтею 30 ЗК України (чинного до 1 січня 2002 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) роз`яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 3К України Законом України від 27 квітня 2007 року № 997- V - і згідно зі статтею 120 3К України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувану. У разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року № 1702-VI. Відповідно до статті 19 Конституції України, частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно із вимогами статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Правилами статті 88 3К України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно із договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. У статті 155 Земельного Кодексу України в редакції 2001 року, встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. За приписами пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу. Частиною першою статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною восьмою статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та адвокатом Ліщук О.В. укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 27/22 від 20 жовтня 2022 року. Також між [PERSON] та адвокатом Ліщук О.В. підписано акт-розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу та акт прийому-передачі наданих послуг, з якого вбачається, що загальна вартість професійної правничої (правової) допомоги становить 5\~905 грн. 00 коп. Відповідно до копії платіжного доручення від 08 серпня 2023 року [PERSON] на користь адвоката Ліщук О.В. перераховано грошові кошти у розмірі 5\~905 грн. 00 коп. З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~905 грн. 00 коп. підтверджені належними доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону. При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3\~220 грн. 80 коп. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3\~220 грн. 80 коп.

Outcome: approved