Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить встановити факт належності договору дарування квартири [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Живолуп І. В. 29.11.2000 року за реєстровим № 3-2504 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування вимог заявниця зазначає, що вона, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Живолуп Т. В. 29 листопада 2000 року за реєстровим № 3-2504. Договір був помилково виданий на ім?я [PERSON] . Відповідно до паспорту громадянина України прізвище ім?я по батькові заявниці [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження ім?я на російській мові зазначено « [PERSON] ». У вересні 2024 року заявниця звернулася до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, де був посвідчений договір дарування квартири з метою внесення виправлень до договору. 19 вересня 2024 року за № 706/01-16 отримала відповідь в якій вказано, що заявниці неодхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON] документу, а саме договору дарування квартири [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Живолуп Т. В. 29 листопада 2000 року за реєстровим № 3-2504, на ім?я [PERSON] . Також заявниця звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області з приводу реєстрації права власності на квартиру на ім?я [PERSON] , але 18 вересня 2024 року за № 75097132 отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв?язку з невідповідністю імені. Всі ці обставини стали перешкодою в ресстрації права власності на ім?я заявниці. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 року заяву [PERSON] залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення недоліків. 18.12.2024 на виконання зазначеної ухвали [PERSON] надала до суду заяву, відповідно до якої заявник усунула всі зазначені недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 25.11.2024. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, вимоги заяви підтримує в повному обязі. Заінтересована особа, Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомила, заяв про відкладення судового засідання заінтересована особа не надала. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексомвипадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Верховний Суд України у листі від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд може встановлювати факти належності особі документів, що посвідчують особу, наприклад: довідок про поранення чи перебування у госпіталі через поранення, повідомлення військових частин, військкоматів та інших органів військового управління про загибель чи безвісну відсутність у зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, довідки про реабілітацію тощо». Судом встановлено, що 29.11.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, який посвідчено державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп Т. В. та зареєстровано в реєстрі за № 3-2504, відповідно до п. 1 якого, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , загальна площа якої 38,3 кв. м, в тому числі жила площа 20,4 кв. м, і складається з коридору пл. 5,0 кв. м, кладової пл. 1,0 кв. м, санвузлу пл. 3,3 кв. м, кухні пл. 7,7 кв. м, жилої кімнати пл. 20,4 кв. м, балкону пл. 0,9 кв. м. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке складено російською мовою: « [PERSON] родилась [INFO] , отец [PERSON] , мать [PERSON] ». Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану 11.08.2001 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружилися, про що в книзі реєстрації актів про одруження 11.08.2001 року зроблено відповідний актовий запс за № 178. Прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 24.10.2001 року, [PERSON] народилася [INFO] . З копії картки платника податків [PERSON] , [INFO] , остання зареєстрована в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків з реєстраційним номером облікової картки платника податків: [NUMBER] . 18.08.2024 року державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] , розглянувши заяву від 17.09.2024 за реєстраційним номером 62983940, прийняла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, яке мотивоване тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: при розгляді наданих документів суб?єктом права був встановлений факт розбіжностей щодо ім?я заявника - у відповідності до наданого договіру дарування за № 3-2504 від 29.11.2000 року ім`я вказано як [PERSON] , так само підтверджено реєстраційні дії на ім?я [PERSON] (права виникли та зареєстровані до 01.01.2013 року), однак в паспортному документі, що посвідчу особу громадянина України ім?я заявниці вказано як [PERSON] ?я, вказані обставини унеможливлюють проведення рестраційних дій. Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області у листі від 19.09.2024 року за № 706/01-16 повідомила [PERSON] про необхідність звернутися до судових органів для встановлення факту належності [PERSON] документу, а саме договору дарування, посвідченого 29.11.2000 року державним нотаріусом Живолуп І. В. Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстром № 3-2504, на ім`я [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом шостим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~роз`яснено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Судом досліджено докази, надані заявником в обгрунтування своїх вимог та встановлено наступне. Так, в договорі дарування від 29.11.2000 року, факт належності якого [PERSON] просить встановити заявник, зазначена « [PERSON] ». В копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану 11.08.2001 року, вбачається, що прізвище, ім`я, по батькові заявника до шлюбу зазначено як « [PERSON] ». У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке складено російською мовою, ім`я заявника зазначено « [PERSON] ». З копії паспорту громадянина України, який заявник отримала після укладення шлюбу з [PERSON] , вбачається, що він був виданий на ім`я « [PERSON] ». Також, в копії картки платника податків ім`я заявника зазначено « [PERSON] ». Отже, заявником надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, а заінтересованою особою не спростовано доводи, викладені у заяві. На підставі викладеного, повно та всебічно дослідивши надані заявником документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені [PERSON] , оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності документу є обґрунтованою, підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved