Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У лютому 2025 року позивач ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2023 року в розмірі 80200,00 грн., яка складається зі: заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 10000,00 грн., заборгованості за нарахованими первісним кредитором процентами - 48200,00 грн.; заборгованості за нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» процентами за 110 календарних днів - 22000,00 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 29 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4178721. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 10000 грн., строком на 350 днів: з 29.11.2023 року по 13.11.2024 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Кредитний договір укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «83798», за допомогою ITC товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7». 26 липня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24 липня 2024 до Договору факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 58200,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 48200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Крім того, на підставі договору факторингу від 26 липня 2024 року №26/07/2024 та в межах строку дії договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4178721 від 29 листопада 2023 року (строк кредиту 350 днів: з 29.11.2023 року по 13.11.2024 року), укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 26 липня 2024 року по 13 листопада 2024 року (110 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 22000,00 грн. 10000,00 грн. * 2.00% = 200,00 грн.*110 календарних дні = 22000,00 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4178721 від 29 листопада 2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 70200,00 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 48200,00 грн., проценти нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у сумі 22000,00 грн.). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 80200,00 грн., яку позивач просить суд стягнути та судові витрати. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 20 березня 2025 року. 17 березня 2025 року представник позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - Дідух Є.О. за допомогою документа, сформованого в системі «Електронний суд», звернувся до суду з клопотанням про доручення доказів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 19 березня 2025 року представник позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - Дідух Є.О. за допомогою документа, сформованого в системі «Електронний суд», звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся без вручення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Текст повідомлення у додаток «Viber» та документ в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду» доставлені відповідачу, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4178721. Кредитний договір укладено в електронній формі за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7». Згідно п. 2.1. договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит в сумі 10000 грн., строком на 350 днів: з 29.11.2023 року по 13.11.2024 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Відповідно до п.1.4 договору, стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «83798», відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору (а.с.69-78) . 29 листопада 2023 року ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» перераховано на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 314175450, призначення платежу: зарахування 10000,00 грн. на картку № [NUMBER] , відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» (а.с.41). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4178721 від 29 листопада 2023 року, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , станом на 26 липня 2024 року наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000,00 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 48200,00 грн., що разом становить - 58200,00 грн. (а.с.60-64). Згідно Договору факторингу № 26/07/2024, укладеному між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 26 липня 2024 року, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло Права Вимоги до Боржників , зокрема до [PERSON] в сумі 58200,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 48200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.30-34, 81). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за договором № 4178721 про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2023 року за 110 календарних днів (27 липня 2024 року по 13 листопада 2024 року), наданого позивачем, сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами склала 22000,00 грн. (а.с.98-99). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639ЦКУкраїни якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються стороні договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Згідно долучених до матеріалів справи розрахунків, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за договором № 4178721 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29 листопада 2023 року: - за період з 29 листопада 2023 року по 26 липня 2024 року в розмірі 58200,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 48200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.60-64); - за період з 27 липня 2024 року по 13 листопада 2024 року за нараховані проценти за користування грошовими коштами в розмірі 22000,00 грн. (а.с.98-99). Позивачем надано суду копію договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору факторингу, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» одержав від первісного кредитора право вимоги по заборгованості. Договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у встановленому порядку також недійсним не визнаний, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Судом перевірені розрахунки заборгованості, надані представником позивача, які суд вважає вірними. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 80200,00 грн. підлягає стягненню зі [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 1 серпня 2024 року, укладений між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та адвокатом Дідухом Є.О.; копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю; акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 11 грудня 2024 року на суму 10000,00 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг) №4178721 від 11 грудня 2024 року. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову та розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати, по сплаті судового збору - 2422,40 грн., відповідно до копії платіжної інструкції №883 від 17 січня 2025 року, та витрати на правничу допомогу - 10000,00 грн.

Outcome: approved