Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

В жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики від 06.06.2017 в розмірі 10\~000,00 доларів США, борг за договором позики від 02.08.2017 в розмірі 2\~000,00 євро, а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачкою 06 червня 2017 було укладено договір позики, згідно якого відповідачці було передано грошові кошти в розмірі 10\~000,00 доларів США, які вона зобов`язалась повернути до 06.06.2018. На підтвердження укладення договору позики відповідачем було надано розписку. 02 серпня 2018 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого відповідачці було передано грошові кошти в розмірі 2\~000,00 євро, які вона зобов`язалась повернути до 02.08.2018. На підтвердження укладення договору позики відповідачем було надано розписку. Проте [PERSON] не виконала свої зобов`язання, грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом до суду. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача Островський С.Б., який приймав участь у справі в режимі відео конференції, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити, проти постановлення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 06.06.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики в простій письмовій формі, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 доларів США, які остання зобов`язалась повернути в строк до 06.06.2018. На підтвердження отримання грошових коштів в сумі 10 000,00 доларів США [PERSON] було складено розписку від 06.06.2017 (а.с. 6). 02.08.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики в простій письмовій формі, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 000,00 євро, які остання зобов`язалась повернути в строк до 02.08.2018. На підтвердження отримання грошових коштів в сумі 2 000,00 євро [PERSON] було складено розписку від 02.08.2017 (а.с. 7). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610\~ЦК\~України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню позики відповідачем. Відповідно до статті 1046\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК\~України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049\~ЦК\~України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з частиною третьою статті 1049\~ЦК\~України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до частини першої статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), №\~464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження №\~14-446цс18). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору позики від 06.06.2017 та 02.08.2017, оскільки останній взяті на себе зобов`язання не виконала та не повернула грошові кошти у визначені договорами строки. Беручи до уваги те, що відповідачка доказів належного виконання умов договорів позики не надала, а також не спростувала наявність боргу, з неї підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 06.06.2017 року у розмірі 10 000,00 доларів США та заборгованість за договором позики від 02.08.2017 року у розмірі 2\~000,00 євро на користь позивача, тому суд дійшов висновку, що позов про стягнення суми позики обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5040,05 грн.

Outcome: approved