Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Анненкова О.Ю. звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд: 1.Стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 34 561 (тридцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят одна) грн. 75 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісяця починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. 2.Стягнути з [PERSON] додаткові витрати на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 97 354 грн. (дев`яносто сім тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. разово. 3.Стягнути з [PERSON] судові витрати, які складаються з витрат на переклад документів українською мовою у розмірі 14 100 (чотирнадцять тисяч сто) грн. 00 коп. 4.Стягнути з [PERSON] судовий збір. В обґрунтування пред`явлених вимог вказала, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Оскільки, спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2023 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, у зв`язку з чим, позивачка звернулась з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Козлова Р.Ю. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Козлова Р.Ю. від 04 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, з повідомленням (викликом) сторін. 16.01.2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Вітер В.М. надійшов відзив, в якому він позов визнав частково, а саме: не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 4 000 грн., в решті позовних вимог просив відмовити. 20.01.2025 на адресу суду від представника позивачки [PERSON] - адвоката Анненкової О.Ю. надійшла відповідь на відзив. 30.01.2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Вітер В.М. надійшли заперечення, в яких він позов визнав частково, а саме: не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 3 500 грн., в решті позовних вимог просив відмовити. 15.02.2025 від представника позивачки [PERSON] - адвоката Анненкової О.Ю. надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи. 18.02.2025 від представника позивачки [PERSON] - адвоката Анненкової О.Ю. надійшла заява про збільшення позовних вимог та судових витрат. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Судом встановлено, що 27 квітня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, про що було видано свідоцтво про шлюб серії - [NUMBER] та Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва зроблено відповідний актовий запис № 409. Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.04.2018 року, видане Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис про народження № 885. Однак, шлюбне життя між сторонами не склалося. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2023 шлюб між сторонами розірвано. Щодо вимог позивачки в частині про стягнення аліментів, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із позовної заяви, 01 березня 2022 року позивачка з дитиною виїхали з України до Польщі, де проживали три місяці до отримання візи Канади. 09 травня 2022 року [PERSON] з сином переїхала в місто Квебек, Канада, де проживають до сьогодні. В листопаді 2022 року відповідач приїхав до родини, але через постійні сварки, свідком яких була дитина, проживання разом було практично неможливе. 07 березня 2023 року відповідач виїхав до Німеччині, а з часом був вимушений повернутись до України через погіршення здоров`я своєї матері. Починаючи з серпня 2023 року, відповідач виплачує допомогу на утримання дитини у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. щомісячно переказом на картку Монобанку. Іншої участі в житті дитини не приймає. Разом з тим позивачка витрачає набагато більше коштів на утримання, навчання, підтримання здоров`я, відпочинок, проживання та забезпечення всіх необхідних потреб спільної дитини. Також, позивачка стверджує, що факт відсутності офіційної зайнятості відповідача не повинен впливати на утримання дитини. Так, положеннями ч. 1 ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, відповідно до ч 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За таких обставин, спосіб стягнення аліментів також визначається виключно позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При цьому, відповідач надав відзив, в якому зазначені в позові обставини, частково спростував. Як вбачається із відзиву, в березні 2022 року, відповідач разом з дружиною та дитиною, втікаючи від збройної агресії рф, виїхав до Польщі, де вони разом проживали та паралельно займались оформленням візи в Канаду. В травні 2022 року відповідач, позивачка та їхня спільна дитина разом переїхали до Канади, в місто Квебек. У березні 2023 року відповідач був змушений повернутися до України через різке погіршення стану здоров`я своєї матері, у якої було діагностовано тяжке онкологічне захворювання. У цей складний період відповідач залишився в Україні один, присвятивши свій час і зусилля організації лікування та підтримки своєї матері в боротьбі з цією важкою хворобою. В решті, матір відповідача померла. При цьому, відповідач стверджує, що не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати свого сина, постійно приймав участь у його утриманні та добровільно сплатив аліменти. В період від 01.01.2022 по 01.01.2025, відповідно до банківських виписок, на утримання дитини, в тому числі і додаткових витрат, відповідачем було надіслано на картку позивачки наступні суми: вересень 2022 року - 3 000,00 грн.; жовтень 2022 року - 13 000,00 грн.; листопад 2022 року - 3 000,00 грн.; серпень 2023 року - 3 000,00 грн.; вересень 2023 року - 3 500,00 грн.; жовтень 2023 року - 3 500,00 грн.; листопад 2023 року - 3 584,09 грн.; грудень 2023 року - 7 007,40 грн.; січень 2024 року - 3 500,00 грн.; лютий 2024 року - 3 500,00 гри.; березень 2024 року - 3 640,00 грн.; квітень 2024 року - 3 500,00 грн.; травень 2024 року - 11 500,00 грн.; червень 2024 року - 3 640,00 грн.; липень 2024 року - 3 500,00 грн.; серпень 2024 року - 3 640,00 грн.; вересень 2024 року - 3 639,74 грн.; жовтень 2024 року - 3 500,00 грн.; листопад 2024 року - 3 640,00 грн.; грудень 2024 року - 3 500,00 грн. Отже, за період від 01.01.2022 по 01.01.2025, відповідачем було добровільно перераховано на утримання дитини: 90 291 (дев`яносто тисяч двісті дев`яносто одна гривня) 23 коп. Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості /середня заробітна плата в м. Києві станом на березень 2025 року становить 27,5 тисяч гривень/. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мати зобов`язання щодо утримання. При цьому, суд зауважує, що розміри аліментів у 2025 році становлять: Мінімальний гарантований розмір: - до 6 років - 1 281,5 грн. - 6-18 років - 1 598 грн. Рекомендований мінімум: - до 6 років - 2 563 грн. - 6-18 років - 3 196 грн. Максимальний розмір (10 прожиткових мінімумів): - до 6 років - 25 630 грн. - 6-18 років - 31 960 грн. Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою дитину на підставі описаних вище норм права, тому суд вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів в сумі 34 561,75 грн. щомісячно, є завищеним. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягувати на користь позивачки [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісяця починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 7 000,00 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимог позивачки в частині про стягнення додаткових витрат, суд дійшов наступного висновку. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка вказує, що витрачає набагато більше коштів на утримання, навчання, підтримання здоров`я, відпочинок, проживання та забезпечення всіх необхідних потреб спільної дитини. Для проживання з дитиною позивачка орендує квартиру, що підтверджується Договором оренди від 01.02.2024. Орендна плата становить 920 CAD канадських доларів щомісячно. Таким чином, вартість оренди, яку сплачує позивачка за себе і дитину, станом на день написання цієї позовної заяви за курсом НБУ, становить 27 894 (двадцять сім тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 40 коп. Таким чином, лише на проживання дитини в місяць позивачка витрачає 13 947 (тринадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 20 коп. Згідно виписки з дитячого садка при школі Святого Апостола Павла з 26.01.2024 по 31.05.2024 позивачкою було сплачено 694,50 CAD = 21 057 (двадцять одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 24 коп. З 10.04.2024 дитина займається карате. Форма для занять 51,75 CAD = 1 569 (одна тисяча п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 06 коп. та сплата за заняття кожні два тижні 43,70 CAD = 1 325 (одна тисяча триста двадцять п`ять) грн. Станом на день написання цієї заяви позивачкою було сплачено 15 платежів на загальну суму 19 875 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. Також, з дня подання позовної заяви пройшло 4 місяці. За цей час дитина відвідувала заняття спортивної секції, за які позивачкою було сплачено 333,54 CAD, що еквівалентно 9 809 (дев`ятьом тисячам вісімсот дев`яти) грн. 41 коп. Тобто, додаткові витрати на дитину збільшились на суму 9 809 (дев`ять сяч вісімсот дев`ять) грн. 41 коп. Отже 50 % від зазначеної суми становить 4 904 (чотири тисячі дев`ятсот чотири) грн. 70 коп. Влітку дитина перебувала в денному таборі Сен - Рош, за який щотижнево авансовим платежем) позивачка сплачувала по 61 CAD = 1 849 (одна тисяча вісімсот сорок дев`ять) грн. 52 коп. за кожен тиждень, що підтверджується випискою банківського рахунку. Разом за літній табір було сплачено 12 946 дванадцять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн. 64 коп. Перекуси на день з собою до табору додатково обійшлись позивачці у 98,79 CAD, що відповідно 2 995 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 31 коп. Лікування у стоматолога 86 CAD = 2 607 (дві тисячі шістсот сім) грн. 52 коп. Лікування сезонних захворювань 54,55 + 35,95 + 68,93 = 159,43 CAD, що становить 4 833 (чотири тисячі вісімсот тридцять три) грн. 92 коп. З 09 червня 2024 року по 19 червня 2024 року позивачка з дитиною перебувала на відпочинку в Домініканській республіці, про що свідчать посадкові талони та роздруківка з електронної пошти про підтвердження замовлення. Вартість відпочинку дитини була сплачена позивачкою та становить 759 CAD, що відповідно 23 012 (двадцять три тисячі дванадцять) грн. 88 коп. Разом з тим, на відпочинку дитина раптово захворіла, почала блювати і позивачка була змушена викликати швидку допомогу. Вартість виклику невідкладної допомоги склала 1 496, 92 доларів США, що дорівнює 61 702 (шістдесят одна тисяча сімсот дві) грн. 90 коп. за курсом НБУ. Також, дитина пішла до першого класу в школу. Матір самостійно придбала все необхідне обладнання для цього. В наш час діти з раннього віку вже потребують мати особистій телефон, планшет для навчання та інтернет. Оплата інтернету щомісячно 62,09 CAD = 1882 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дві) грн. 57 коп. Одночасно для ведення особистої справи в школі було необхідно зробити фото, за яке позивачка сплатила 57,49 CAD = 1 743 (одну тисячу сімсот сорок три) грн. 09 коп. Окрім зазначеного, дитина давно просила купити йому ігрову платформу «Nintendo Switch», яка дуже популярна серед хлопчиків, тому позивачка при першій можливості придбала гру та необхідне приладдя. Загалом сума чеку становить 598,25 CAD, що дорівнює 18 138 (вісімнадцять тисяч сто тридцять вісім) грн. 94 коп. Разом з тим, як вже зазначалось в відзиві відповідачем - він не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати свого сина, постійно приймав участь у його утриманні та добровільно перераховував кошти в період від 01.01.2022 по 01.01.2025 у загальному розмірі 90 291 (дев`яносто тисяч двісті дев`яносто одна гривня) 23 коп. Слід зазначити, що оплата відповідачем садка, лікування, ліків і є оплатою додаткових витрат на дитину, оскільки спрямована на забезпечення розвитку певних її здібностей та може вважатися особливими обставинами у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України. При цьому, витрати на придбання продуктів харчування, проїзду в транспорті, туризм, тощо, є такими, що не відносяться до додаткових в розумінні ст. 185 СК України, а охоплюються аліментними платежами, які відповідач сплачував в добровільному порядку. Також, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей», під оздоровленням дитини слід розуміти комплекс спеціальних заходів соціального, виховного, медичного, гігієнічного, спортивного характеру, спрямованих на поліпшення та зміцнення фізичного і психічного стану здоров`я дітей, що здійснюються в дитячому закладі оздоровлення та відпочинку протягом оздоровчої зміни. При цьому, відповідно до вимог тієї самої статті, дитячий заклад оздоровлення та відпочинку - постійно або тимчасово діючий, спеціально організований або пристосований заклад, призначений для оздоровлення, відпочинку, розвитку дітей, що має визначене місце розташування, матеріально-технічну базу, кадрове забезпечення та технології для надання послуг з оздоровлення та відпочинку дітей відповідно до державних соціальних стандартів надання послуг з оздоровлення та відпочинку. Однак, позивачкою не було долучено жодного доказу, що підтверджував би такі витрати, а лише надано документи, які стосуються туристичних витрат позивачки у Домініканській республіці. При цьому, беручи до уваги рахунок за виклик невідкладної допомоги у Домініканській республіці, можна дійти висновку, що здоров`ю дитини там було завдано шкоду (рахунок за лікування майже втричі перевищує вартість самої подорожі). Також, на думку суду та відповідно до державних соціальних стандартів надання послуг з оздоровлення та відпочинку, під критерії дитячого закладу для оздоровлення не підпадає і денний табір. При цьому, позивачкою не доведено, що перебування в ньому може вважатися особливими обставинами у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України. Крім цього, з матеріалів справи не вбачається, що сторони домовлялись про відшкодування вартості туристичних поїздок їх спільної дитини, відвідування денних таборів, та відповідно, що відповідач брав на себе обов`язок сплачувати такі витрати. Більше того, позивачкою не доведено, що вона зверталась до відповідача із будь-якими заявами, листами або іншими зверненнями про відшкодування витрат на оздоровлення та відпочинок дитини. Таким чином, у позивачки відсутні підстави вимагати від відповідача сплати будь-яких витрат, пов`язаних із туризмом, а у відповідача немає обов`язку покривати їх за власний рахунок. Окремо слід зазначити, що всі інші витрати на дитину, зокрема: секції, гуртки, денні табори, приставки, комп`ютерна техніка, тощо - повинні здійснюватися за домовленістю між батьками. Так, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи вищезазначене, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами всі обставини, що є процесуальним обов`язком позивача, наявність попередньої домовленості між нею та відповідачем щодо додаткових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину, а саме: стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати, згідно з вимогами ст. 141 СК України у розмірі 50 % від зазначеної суми: за відвідування дитячого садка при школі Святого Апостола Павла з 26.01.2024 по 31.05.2024, за лікування у стоматолога, за лікування сезонних захворювань, тобто у розмірі 28 498,68 грн./2 = 14 249,34 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, стороною позивача надано докази на понесення витрат за переклад документів (доказів), які долучені до позовної заяви, у розмірі 14 100,00 грн. Зважаючи на часткове задоволення позову (1/6 суми позову), обсяг послуг, складність роботи (обсяг тексту на сторінці), суд вважає, що підстави для відшкодування позивачці у повному обсязі витрат на залучення перекладача (для перекладу документів у справі) відсутні.

Outcome: partial