Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Представник АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 14.09.2016 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підтвердження чого підписав відповідну анкету-заяву. Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір. Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 01.10.2024 року, позивач нарахував заборгованість за кредитом у розмірі 29084 грн. 86 коп., з яких: 17737 грн. 63 коп. -заборгованість за кредитом, 11347 грн. 23 коп. заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив, де зазначив, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобовязався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Таким чином, Відповідач сам погодився як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, тарифів та Умов. Відповідачем 04.06.2018 року було підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. На підтвердження вірності розрахунку в матеріалах справи наявна банківська виписка (яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до ЗУ "Про бухгалтерський облік"), де в тому числі відображено використання Відповідачем кредитного ліміту. Також до позову було додано довідку про видачу картки та довідку про встановлення/зміну кредитного ліміту, та звертаємо увагу суду, що ініціатором встановлення/зміни кредитного ліміту може бути як Банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лиш можливістю їх використання (відповідно до всіх умов договору), а не обов`язком. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач до позовної заяви додав копію анкети заяви приєднання до Умов и Правилам надання банківських послуг в А-Банку від 14.09.2016 року, яка нібито підписана відповідачем, що заперечує відповідач і це підтверджується тим, що підпис в паспорті Відповідача відрізняється від підпису на анкеті заяві від 14.09.2026 року. Виписку розрахунки без підпису відповідальної особи за такі розрахунки і довідки банку про видані банківські картки та суму боргу, яку відповідач не визнає. Копію витягу Умов та Правил надання банківських послуг АТ "Акцент-Банку" без дати, що унеможливлює встановити чи це ті ж умови та правила які існували на день отримання банківської картки відповідачем. Позовні вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані і з огляду на додані документи до позову та отриманої Відповідачем виписки по картці з банку через додаток та закінчення терміну дії банківської картки за номером [NUMBER] в лютому 2021 року, відкриття на свій розсуд у 2024 році нової картки за номером [NUMBER] для покладення на Відповідача боргу за сплачений судовий збір строком до 09.2026 року. Позивач незаконно нарахував проценти за користування кредитом шляхом накопичувального підсумку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі 444/9519/12 вказано, що після спливу строку кредитування (строк дії кредитної картки) відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за кредитом припиняється. Тому з лютого 2021 року у позивача взагалі відсутнє право нараховувати відповідачу проценти за кредитом. Із поданого позивачем розрахунку вбачається, що з березня 2021 року по вересень 2023 року сума процентів за користування відповідачем нібито кредитного ліміту становить 15 839 грн і це при заблокованій банківській картці, з розрахунку вбачається що були і надходження на картку але з особистих коштів відповідача. З розрахунку отриманим відповідачем з банківського додатку від 02.11.2024 року вбачається, що банківською карткою відповідач почав користуватися з жовтня 2017 року та станом на 25.02.2021 року банківську картку поповнював власними коштами в розмірі 25 475 грн із них було списано процентів 7917 грн. Потім картку було заблоковано і Позивач списував відсотки в порушення вимог закону. Відповідач не заперечував, що користувався кредитним лімітом але стверджує і тіло і відсотки він повністю перед банком погасив. Розмір кредитного ліміту по картці було встановлено 12 000 грн і більше його не збільшували Крім того, з наданих позивачем виписок не вбачається збільшення кредитного ліміту. А довідка за лімітами від позивача суперечить самим випискам із карткового рахунку банку. Оскільки термін дії банківської карти закінчився в лютому 2021 року і претензій до відповідача не було, остання не отримувала довідки про повний розрахунок із банком. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості позичальника, є саме первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», однак банк таких не представив, розрахунки які містяться в матеріалах справи не підписані жодною відповідальною особою. Із долученого розрахунку заборгованості вбачається, що за користування кредитом у розмірі 12 000 грн., відповідач повернув 7917 грн коп., тому вважає, що борг у нього взагалі відсутній. Щодо стягнення відсотків, то у заяві-анкеті не зазначена відсоткова ставка, однак банк, зазначивши в односторонньому порядку її розмірі 46,8 % річних, і Умовах та правилах приєднання наданих до суду вбачається відсоткова ставка 58,23%. Разом з тим, з виписки за рахунком відповідача, вбачається, що за період з 02.10.2017 року по лютий 2021 року залишок по боргу був 2 989 грн.04 коп., та з 31.03.2021 по 30.01.2022 року картковий рахунок поповнювався на суму 4 450 грн. які підлягають погашенню на фактично отриману суму кредиту. Отже, сплачені відповідачем 25475 грн. у повному обсязі покривають заборгованість пред`явлену банком в розмірі 17000 грн. Отже, відповідач виконав обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів. У зв`язку із чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог, та розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 14.09.2016 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку і вказана обставина визнається стороною відповідача у відзиві на позов. Згідно інформації, викладеній в цій заяві, відповідач підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та користування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 14.09.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які підписані відповідачем, розрахунок заборгованості за договором та виписку по картці станом на 01.10.2024 року, з яких встановлено, що відповідач дійсно користувалася кредитними коштами, а також здійснювала часткове погашення заборгованості протягом вказаного періоду, довідку за картами, з якою вбачається, що на [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] строком до лютого місяця 2021 року та № [NUMBER] строком дії до вересня місяця 2026 року, довідку за лімітами з якої встановлено, що за ініціативи відповідача банком було здійснено збільшення кредитного ліміту за період з 14.09.2016 по 01.10.2024 року до суми 43000,00грн., а потім зменшувався кредитний ліміт до 17800,00грн. Вищезазначені докази по справі повністю підтверджують той факт, що відповідачем дійсно було отримано від позивача кредит внаслідок підписання Анкети-Заяви від 14.09.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок на який було зараховано кредитні кошти, та позивачем неодноразово змінювався кредитний ліміт на карті шляхом його то збільшення, то зменшення, при цьому такі зміни відбувалися без узгодження з відповідачем, а тому суд визнає їх такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Також позивачем до позову додано витяги з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD». Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 01.10.2024 року, позивач нарахував заборгованість за кредитом у розмірі 29084 грн. 86 коп., з яких: 17737 грн. 63 коп. -заборгованість за кредитом, 11347 грн. 23 коп. заборгованість по відсоткам. Відповідно до ч 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як слідує з матеріалів справи, зокрема із анкети-заяви позичальника, в ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості. АТ «А-Банк», звернувшись із вимогою про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав позичальник), стягнути відсотки. Обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, позивач, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також Тарифи, як невід`ємну частину договору, яким визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пені та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. За таких обставин, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд звертає увагу на те, що витяг з умов та правил надання банківських послуг не є документом, котрий може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна» та «Універсальна GOLD», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися з відповідачем. Крім того, Витяг з умов та правил надання банківських послуг не підтверджує домовленості між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами кредитного договору конкретних умов стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою та містить два типи кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Отже, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитом, оскільки таких положень, підписана відповідачем Анкета-заява від 14.09.2016 року не містить. Такого висновку суд дійшов також з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відтак враховуючи вищевикладене, а також погоджується із викладеними запереченням відповідача в частині безпідставного нарахування процентів за користування кредитом, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь банку 11347 грн. 23 коп. грн. заборгованість по відсоткам необхідно відмовити. Отже з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 17737 грн. 63 коп., оскільки в ході судового розгляду встановлено те, що відповідачем дійсно отримувалися вказані кошти в кредит шляхом зарахування на картковий рахунок, який було відкрито у відділенні банку\~позивача, відповідач користувалася ними, здійснювала дії щодо збільшення банком кредитного ліміту, і у зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань у неї утворилася заборгованість за кредитом у вказаній сумі і дані обставини відповідачем не спростовано в ході судового розгляду. Також, судом враховується те, що відповідачем не заперечується що нею підписана анкета-заява та вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, оскільки сама зазначає у відзиві щодо внесення нею коштів на погашення заборгованості протягом дії договору. Наведені відповідачем заперечення щодо існування взагалі такої заборгованості, про які вона зазначає у відзиві, судом відхиляється, оскільки такі твердження та розрахунки не підтверджено належними та допустими доказами, які б спростовували наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитом в розмірі 17737 грн. 63 коп., а саме надання квитанцій чи інших документів, які б підтверджували сплату кредиту та погашення заборгованості. Крім того, відповідно до довідки про заборгованість [PERSON] \~вбачається, що відкритий рахунок, згідно угоди №70.40.0000035148 від 01.10.2024р., що з карткового рахунку відповідача при зверненні до суду з позовом списані кошти в розмірі 3028,00грн., як витрати по сплаті судового збору. Проте, списання коштів у розмірі 3028,00 грн. з карткового рахунку відповідача при зверненні до суду з позовом, як витрат по сплаті судового збору, не передбачено ні договором, ні законом, отже, є неправомірним.

Outcome: partial