Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідачі), обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 2,9357 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Щасливської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серія ЯБ №679423. До кола спадкоємців першої черги спадкування за законом увійшли сторони спору, - [PERSON] та [PERSON] , будучи дітьми спадкодавця, спадщину прийняли шляхом своєчасного звернення до нотаріуса із заявами відповідного змісту, утім позивачеві було відмовлено у видачі на її ім`я нотаріального акту, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд визнати за нею право власності на частку зазначеного нерухомого майна у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . В межах визначеного судом строку відповідачем було направлено до суду зустрічний позов, відповідно до якого він просив визнати за ним, [PERSON] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 2,9357 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ №679423 від 06.07.2006, виданого на підставі розпорядження №102 Липовецької райдержадміністрації від 03.04.2006, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , обґрунтовуючи підставність вимог аналогічними обставинами вказаними позивачем та неможливість у нотаріальному порядку реалізувати свої спадкові права з мотивів втрати правовстановлюючого документа на майно, що увійшло до складу спадкової маси та відмовою йому нотаріуса з цих підстав. Інші заяви по суті учасниками цивільного процесу до суду не надавались. Ухвалою суду від 24.01.2025 позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 19.02.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд за правилами загального позовного провадження, за клопотанням позивача витребувано матеріали спадкової справ після смерті спадкодавця. Ухвалою суду від 27.03.2025 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву №136/536/25 [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, та присвоєно справі єдиний унікальний номер №\~136/154/25. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, визнали вимоги зустрічного позову, не заперечували щодо його задоволення, розгляд справи просив проводити за їх із позивачем відсутності. Представник відповідача надав до суду заяву, відповідно до якої первісний позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, а зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, розгляд справи просили проводити за їх відсутності. У відповідності\~до положень\~ч.\~3\~статті 200\~ЦПК України,\~приймаючи до\~уваги визнання\~відповідачем заявленого\~позову,\~а також\~позивачем зустрічного\~позову,\~суд вважає\~за можливе\~ухвалити рішення\~за результатами\~підготовчого провадження,\~на підставі\~наявних в\~матеріалах справи\~письмових доказів,\~за відсутності\~сторін спору\~та їх\~представників,\~при цьому\~не здійснюючи\~фіксування процесу\~технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів наданих нотаріальною установою на вимогу суду встановлено, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №15/2024 до майна померлого, із якої слідує, що своїм правом на спадкування скористались наступні особи, подавши заяви про прийняття спадщини: - [PERSON] , будучи рідною сестрою спадкодавця в підтвердження чому є свідоцтво про народження та одруження (а.с.33, 34); - [PERSON] , будучи рідним сином спадкодавця, в підтвердження чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.39); - [PERSON] , дочка спадкодавця, на що вказує свідоцтво про народження серії [NUMBER] та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.42, 43). Зібрані у справі докази підтверджують, що до кола спадкоємців першої черги увійшли [PERSON] та [PERSON] 11.07.2024 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 2,9357 га., цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Щасливської сільської ради, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка мотивована тим, що заявником не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на підтвердження права власності спадкодавця на майно. 05.12.2024 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. було винесено аналогічну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 2,9357 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Щасливської сільської ради, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до підпунктів 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. У пункті 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 роз`яснено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в\~державному акті\~є\~неточності,\~які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно листа Відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.10.2024 (а.с.9), [PERSON] було видано державний акт Серії ЯБ №679423 на право власності на земельну ділянку, площею 2,9357 га., кадастровий номер земельної ділянки: 0522287000:06:000:0045, на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, від 06.07.2006, в підтвердження чому надано копію державного акту. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.43, 44), власником земельної ділянки, площею 2,9357 га, кадастровий номер 0522287000:06:000:0045, що розташована на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зазначено [PERSON] . Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19), зроблено висновок, що: «визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку». Як було встановлено в ході розгляду даної цивільної справи спадкодавець за життя набув у законний спосіб право власності на земельну ділянку, яка є предметом цього спору, [PERSON] та [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, спадщину прийняли, відтак вона їм належить в рівних частках по кожному, з моменту відкриття спадщини, інші спадкоємці цієї черги відсутні, утім в нотаріальному порядку спадкоємці позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права від незалежних від них обставин, що були встановлені судом. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм, суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній та зустрічній заяві знайшли своє підтвердження. Крім цього, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом надали суду заяви про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та позивачем за зустрічним позовом та виносить рішення про їх задоволення.

Outcome: approved