Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У серпні 2024 року до Святошинського районного суду міста Києва звернулося ТОВ «Факторинг Партнерс» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 15 червня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-8402983 шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту 4600 грн., строк дії кредитної лінії 120 днів, строком користування по 13 жовтня 2023 року. Відповідно до пункту 1.3.1, позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 05.07.2023 року протягом дії кредитної лінії, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. За п. 1.4. тип процентної ставки фіксована. Знижена процентна ставка становить 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна процентна ставка складає 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 10 квітня 2024 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 1-10042024, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за договором кредитної лінії, укладеним з відповідачем. За вказаним договором факторингу до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги за зобов`язаннями до [PERSON] за договором кредитної лінії № 00-8402983 від 15.06.2023 року у розмірі 16 330 грн., з яких: 4600,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 11\~500,00 грн. заборгованість за відсотками та 230,00 грн. заборгованість за комісією, яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та 9\~000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва Ул`яновської О.В. від 09 серпня 2024 року цивільну справу було передано за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2024 року визначено головуючим суддю Нестеренка С.Г. Ухвалою судді від 11 листопада 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, призначено судове засідання. 20 листопада 2024 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення відомостей позовної заяви в частині ПІБ відповідача (а.с. 67). Ухвалю суду від 10 лютого 2024 року надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви та її додатків. У судове засідання представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» не прибув. У поданій позовній заяві просили справу розглядати без участі їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибув з невідомих суду причин. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи ТОВ «Качай гроші» у судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки свого представника суд не повідомили. Свого відношення до позову не висловили. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 15 червня 2023 між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-8402983, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 2932V, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до пункту 1.2. договору сума кредитного ліміту складає 4600,00 грн., тип кредиту - кредитна лінія. За п. 1.3. договору, строк дії кредитної лінії 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 13.10.2023 року. За п. 1.3.1 договору, позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 05.07.2023 року протягом дії кредитної лінії, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. Згідно із п. 1.4.1 договору знижена процентна ставка становить 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п. 1.3.1 даного договору. Відповідно до п. 1.4.2 стандартна процентна ставка складає 2,50% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3. договору. Згідно з пунктом 1.4.3 Кредитного договору Позичальник розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки є наперед обумовленим тане є односторонньою зміною умов Договору і застосовується відповідно до п. 1.4.2 Договору. Пунктом 1.5 договору установлено, що за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію в розмірі 5,0% від суми кредиту, що складає 230,00 грн. Відповідно до пункту 1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить 6941,67 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 18\~630,00 грн. (пункт 1.8). За п. 2.3. договору, дата надання/видачі кредиту - дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 4600,00 грн на карту позичальника № [NUMBER] ……8876. До укладання договору кредитної лінії відповідач [PERSON] ознайомився із паспортом споживчого кредиту про що також свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором 2932V. ТОВ «Качай гроші» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором кредитної лінії № 00-8402983 від 15.06.2023 року, надавши відповідачу кредит в розмірі 4600,00 грн. Факт перерахування грошових коштів позичальнику підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 22.04.2024 року за № 647/04, відповідно до якої 15.06.2023 року о 20:05653 на банківську карту № [NUMBER] …8876 були перераховані грошві кошти у розмірі 4600,00 грн. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Згідно з довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ «Качай гроші», підтверджується, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № 00-8402983 від 15.06.2023 року, ідентифікований ТОВ «Качай гроші». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 2932V, час відправки ідентифікатора позичальнику 15.06.2023 о 20:05:20, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор +380983030682. 10 квітня 2024 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу за № 1-10042024, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає право вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 1-10042024 від 10.04.2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 5897, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-10042024 від 10.04.2024 року сума заборгованості за договором кредитної лінії складає 16\~330,00 грн., з яких: 4600,00 грн. заборгованість за кредитом, 11\~500,00 грн. заборгованість за процентами та 230,00 грн. заборгованість за комісією. Така ж сума боргу зазначена у детальному розрахунку заборгованості. Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» вважає, що відповідно до укладеного договору факторингу, до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 16\~300,00 грн., яку просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 \~000,00 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір був підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був направлений йому у смс-повідомленні на його мобільний номер телефону. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору кредитної лінії № 00-8402983 від 15.06.2023 року із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодився з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги за договором кредитної лінії від 15.06.2023 року. Таким чином, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором ТОВ «Факторинг Партнерс» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором за вищевказаним договором. Судом було встановлено, що позов обґрунтований невиконанням відповідачем умов договору кредитної лінії від 15.06.2023 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 16\~330,00 грн. з яких: 4600,00 грн. заборгованість за кредитом, 11 500,00 грн. заборгованість за процентами та 230,00 грн. заборгованість за комісією. Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданими письмовими доказами. Водночас, відповідач відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надав. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту, суд зазначає наступне. За п. 1.5. договору кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5% від суми кредиту, що складає 230,00 грн. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Включення до тексту договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 230,00 грн., а також подальшу вимогу сплати нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Звідси, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії у загальному розмірі 16\~330,00 грн., з яких: 4600,00 грн. заборгованість за кредитом, 11500,00грн. заборгованість за процентами та 230,00 грн. заборгованість за комісією. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат. Згідно з ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позов судом задоволено, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого збору у зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Пунктами 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду подано: копію договору про надання правничої допомоги № 15-02/2024 від 15.02.2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським бюро «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги № 31 від 01.07.2024 року на суму 9000,00 грн., копію платіжної інструкції від 15.07.2024 року на 100 000,00 грн., призначення платежу: надання правової допомоги згідно договору № 15-02/2024 від 15.02.2024 року, копію витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.07.2024 року, відповідно до якого надано наступні правові послуги: надання усної консультації з вивченням документів, у розмірі 3000 грн. (2 год. роботи), складання позовної заяви для подачі до суду, у розмірі 6000,00 грн. (2 год. роботи). Загалом вартість наданих послуг складає 9\~000,00 грн. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатським об`єднанням робіт. Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. Переважна більшість тексту позову у 4 аркушів містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. Підготовка такої позовної заяви для професійного адвоката не може займати 2 год. часу, а також усна консультація не може тривати 2 год., враховуючи сталу судову практику щодо розгляду подібних спорів за участі фінансових компаній. Крім того, до позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача, будь-яких розрахунків Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» не здійснювало. Враховуючи складність справи, яка є типовою для позивача та не є складною, надані адвокатським об`єднанням послуги у такій типовій для позивача справі, значення справи для сторін, враховуючи поведінку сторін у справі - позивача, який надає фінансові послуги та відповідача, який є споживачем послуг з кредитування, тривалість розгляду справи, «шаблонний» характер позовної заяви, масовість таких позовних заяв, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем в розмірі 2 000 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у даному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial