Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] через законного представника звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт реєстрації шлюбу між прадідом [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та прабабою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в с. Пісочне Ковельського району Волинської області в 1940 році. Необхідність встановлення факту мотивована неможливістю повністю реалізувати спадкові права після смерті батька [PERSON] в позасудовому порядку. Так заявник має намір успадкувати право на земельну частку (пай) розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах у КСП «Пісочне», яке належало прадіду [PERSON] . Перешкодою для реалізації права є відсутність інформації про державну реєстрацію шлюбу його прадіда та прабаби, в той час як інші документи погосподарського обліку свідчать про перехід права на пай до дружини прадіда [PERSON] . Згодом прабаба заповіла усе своє майно батькові заявника [PERSON] і тепер це майно успадковується заявником. У жодного члена сім`ї не збереглася копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , архівні документи щодо реєстрації шлюбів (метричні книги) збереглися лише частково, тому відновити актовий запис про шлюб прадіда і прабаби в позасудовому порядку неможливо. Ухвалою суду від 28.02.2025 суд відкрив провадження у справі, визначив розглядати справу в порядку окремого провадження в судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання учасники провадження не з`явилися, кожен зокрема у заявах клопотали про розгляд справи у їх відсутності, заінтересовані особи засвідчили відсутність заперечень щодо заяви [PERSON] . Неявка учасників провадження не перешкоджають судовому розгляду заяви по суті; у зв`язку із їх неявкою фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється (статті 247, 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Особливості розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначені главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України. Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України), якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18. До таких фактів законодавець у пункті 4 частини першої статті 315 ЦПК України відносить факт реєстрації шлюбу. У частині першій статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до частини другої статті 9 вказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно із частиною першою статті 12 Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 31.03.95 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до пункту 4 статті 273 ЦПК (1502-06) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Заявник просить встановити факт реєстрації шлюбу між прадідом [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та прабабою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в с. Пісочне Ковельського району Волинської області в 1940 році. Від встановлення даного факту відповідно до вимог статті 1268 ЦК України залежить виникнення у заявника права на спадкування майна після смерті батька за законом, тому цей факт може бути встановлений в судовому порядку. Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що: Заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.06.2007), онуком [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 03.06.1977) та правнуком [PERSON] та [PERSON] (повторне свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 27.12.1957). Прадід заявника - [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в селі в [ADDRESS] (довідка Поворської сільської ради №1145 від 10.10.2024), помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.06.1994. Від імені [PERSON] заповіти не посвідчувалися (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 80334400 від 04.03.2025). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, яке йому належало, в тому числі на право на земельну частку (пай) розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах у КСП «Пісочне» (Сертифікат серії ВЛ №0228835 від 11.04.2001). Відповідно до довідки Поворської сільської ради №1145 від 10.10.2024, на день смерті [PERSON] з ним в [ADDRESS] була зареєстрована та проживала дружина останнього [PERSON] . [PERSON] відповідно до приписів статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якою регулювалися правовідносини щодо спадкування на момент смерті [PERSON] , прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак свої спадкові права не зареєструвала, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 80334407 від 04.03.2025). Суд встановив, що інших спадкоємців, які б мали право на спадкування або прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім дружини, немає. Їх син [PERSON] помер раніше батьків, а саме [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (довідка Поворської сільської ради №1146 від 10.10.2024), померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2011). Від імені [PERSON] Пісочненською сільською радою 19.05.2011 посвідчений заповіт (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 80334438 від 04.03.2025). Згідно з заповітом [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона буде мати право заповіла своєму онукові [PERSON] , [INFO] (батькові заявника). [PERSON] прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України (довідка Поворської сільської ради від 10.10.2024, №1146), однак право власності на спадкове майно не зареєстрував (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №80334417 від 04.03.2025). Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.03.2024. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняв його син (заявник) [PERSON] , оскільки був неповнолітнім на момент смерті батька і не відмовився від спадщини у встановленому порядку. У приватного нотаріуса Козоріз Н.С. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №100/2024. За її матеріалами єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син (заявник). [PERSON] (дружина спадкодавця, мати заявника) та [PERSON] (дочка спадкодавця, сестра заявника) від спадщини після смерті [PERSON] відмовилися, про що подали нотаріусу відповідні заяви. 05.11.2024 приватний нотаріус видала заявнику свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах у КСП «Пісочне», яке належало [PERSON] та було успадковане [PERSON] , але не зареєстроване ним. 03.09.2024 заявник також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали його батькові [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Пісочне» розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах, яке належало прадіду заявника [PERSON] на підставі Сертифіката серії ВЛ №0228835 від 11.04.2001 і яке за життя успадкувала його дружина [PERSON] , заявнику нотаріус відмовила через відсутність інформації про реєстрацію шлюбу прадіда і прабаби заявника [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відповідей Державного архіву Волинської області від 11.02.2025, №55/01.23 та від 25.10.2024, №817/01.22, в наявних в архіві метричних книгах не виявлено актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] / [PERSON] . Частина метричних книг в архіві відсутня. Актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не зберігся. Однак та обставина, що вони з 1940 року перебували в зареєстрованому шлюбі підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, згідно з повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.09.1978 [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.09.1976 [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] у прадіда заявника [PERSON] та прабаби [PERSON] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження повторне серії [NUMBER] від 27.12.1957), місце народження - с.Пісочне Ковельського (тоді Маневицького) району Волинської області. Згідно з записами в погосподарській книзі Пісочненської сільської ради №5 за 1994 рік рахувалося господарство [PERSON] , який з 1953 року проживав та був зареєстрований на [ADDRESS] . Крім нього в цьому господарстві, відповідно до даних погосподарської книги, проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] . Заповітом, посвідченим від імені [PERSON] 19.05.2011 за №24, додатково підтверджується, що її онуком був [PERSON] , [INFO] , і вона на нього зробила розпорядження щодо всього належного їй майна. Враховуючи викладене, з огляду на дані про народження прадіда і прабаби заявника, їх однакові прізвища, наявність у них спільної дитини, запис їх як батьків з прізвищем « [PERSON] » в свідоцтві про народження сина, спільне місце проживання протягом життя, наявність спільного фото прабаби та прадіда заявника зроблене в 1950-х роках, факт реєстрації в 1940 році в с. Пісочне Ковельського району Волинської області шлюбу [PERSON] та [PERSON] (у дівоцтві [PERSON] ) суд вважає встановленим. Смерть осіб, щодо яких встановлюється юридичний факт, не є перешкодою для ухвалення рішення, оскільки встановлення юридичного факту між померлими не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, не пов`язано з їхньою цивільною правоздатністю та дієздатністю, а лише підтверджує існування обставин, які будуть використані як спеціальний процесуальний інструмент для захисту прав заявника. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 у справі 691/1237/20. Також суд дійшов висновку, що встановлення такого факту не пов`язане із вирішенням подальшого спору. У постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №200/14136/17 викладений правовий висновок, відповідно до якого справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та або за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З точки зору закону, під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Суд перевірив та встановив відсутність інших осіб, у яких могли би виникнути спадкові права після смерті [PERSON] . За викладених обставин заяву про встановлення факту належить задовольнити.

Outcome: approved