Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом його вселення. У обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є співвласником зазначеної квартири та не має можливості вселитися до помешкання, оскільки відповідач чинить перешкоди в доступі до нього. Зазначає, що у зв`язку з вищевказаними обставинами, він неодноразово звертався до відповідача та правоохоронних органів із метою відновлення свого порушеного права. Проте, зазначені дії не усували перешкод у користуванні житловим приміщенням. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, заперечував чинення перешкод і вказував, що його довіритель не збирається виконувати рішення суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є єдинокровними братами по батьку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Таким чином, спадкоємцями першої черги майна померлого [PERSON] були його сини [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.02.2016 року за [PERSON] визнано право власності на частину спадкового майна, а саме на частину квартири [ADDRESS] . У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім іншого, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.02.2016 року встановлено, що з часу смерті [PERSON] , співмешканка останнього [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] не надавала оригінали документів на квартиру нотаріусу роблячи усі спроби оформити спадщину лише на свого сина. Також, вказаним рішенням встановлено, що з часу смерті [PERSON] , [PERSON] почала перешкоджати [PERSON] у вступі у спадщину щодо майна померлого батька. Крім того, у зазначеному рішенні встановлено право власності [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно частина квартири [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] . У відповідності до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Зі змісту вказаної статті вбачається, що обсяг прав кількох співвласників на один об`єкт не може бути більшим, ніж обсяг індивідуального (одного) прав власника на такий самий об`єкт. Однак обсяг прав співвласника спільного об`єкта не може бути адекватним обсягу індивідуального права власника на такий самий об`єкт, оскільки аналогічне право мають й інші співвласники. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження чинення перешкод у користуванні своєю часткою квартири [ADDRESS] [PERSON] надав лист Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 28.12.2022 у якому зазначено, що заява позивача щодо можливих неправомірних дій з приводу його майна Оболонським УП ГУНП у м. Києві розглянута. Та рекомендовано звернутися до суду. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з рекомендованими листами про надання можливості користуванням спадковим майном, однак відповіді не отримав. Крім іншого, матеріалами справи підтверджується звернення [PERSON] до свого брата 18.11.2022 року з вимогою про усунення перешкод у користуванні спільним помешканням. Підтвердженням неможливості потрапити [PERSON] до квартири [ADDRESS] є заява останнього, адресована 15.11.2022 року до голови Оболонської РДА, керівнику КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», [PERSON] , представнику [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами чинення перешкод у користуванні [PERSON] належною йому часткою спадкової квартири. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що надані позивачем докази у своїй сукупності є достатніми для підтвердження факту існування між сторонами спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору. Приймаючи рішення у даній справі суд звертає увагу відповідача та його представника, що основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України). За ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved