Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, що зареєстрований 09 червня 2016 року виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Свої вимоги мотивував тим, що 09.06.2016 року вона уклала шлюб з [PERSON] , що зареєстрований 09 червня 2016 року Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2. За час спільного проживання в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Тривалий час, як відносини між сторонами розладналися, приблизно після народження старшого сина між ними почали виникати непорозуміння. Відповідач поводиться нестерпно по відношенню до позивача, що полягає в застосуванні фізичного та морального насильства, проявляє неповагу до її особистості. Між сторонами втрачено взаєморозуміння, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. Почуття довіри та любові між ними втрачено. Позивач в судове засідання не прибула, представник позивача адвокат Топалова О.Є. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Також в судове засідання не прибув і відповідач, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд 22.01.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.ст. 110, 112 вищевказаного Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та в рішенні від 27 листопада 1992 року в справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.06.2023 року (а.с. 8), сторони по справі 09 червня 2016 року зареєстрували шлюб у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис № 2. Про те, що у цьому шлюбі в них народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 07.09.2016 року, видане Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 9). Крім того, [INFO] в сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого міською адміністрацією Праги 5, запис № 1754. В судовому засіданні встановлено, що в сторін по справі виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, що стало причиною розпаду їх сім`ї. Як стверджує позивач відносини між сторонами розладналися, приблизно після народження старшого сина, між ними почали виникати непорозуміння. Між сторонами втрачено взаєморозуміння, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. Почуття довіри та любові між ними втрачено. \~ \~ \~ \~ За таких обставин суд вважає, що укладений між сторонами по справі шлюб існує формально, фактично їхня сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити, укладений між ними шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з позивачем. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112-114, 141 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed