Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

09.10.2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та\~ [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна»\~було укладено електронний Договір № 5248806 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті. Згідно умов Кредитного договору сума кредиту складає 15 000 грн., строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 19.01.2022 року вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 15 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 41\~342,45 грн, що складається з 14\~071,70 грн - тіло кредиту; 27\~270,75 грн нараховані відсотки. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 5248806 від 20.12.2021 року у розмірі 41\~342,45 грн, інфляційні втрати 2439,21 грн, три відсотки річних 1182,51 грн та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 20 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та\~ [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М545762» було укладено електронний Договір № 5248806 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті. Згідно Паспорту споживчого кредиту сума кредиту складає 15 000 грн, строк кредитування 30 дні з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, стандартна процентна ставка 1,90 % в день, знижена процентна ставка 0,285% в день. 29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 29.05/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 5248806 від 20.12.2021. Як вбачається з п.1.3. Договору сума кредиту складає 15 000,00 гривень. Згідно п.1.4. Договору строк кредиту 30 днів. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. У відповідності до п.1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Згідно п.1.5.2. Договору знижена процентна ставка становить 0,285 % в день. Пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту \~ \~ \~ \~ споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Відповідно до\~реєстру боржників\~(витяг)\~Додаток №1\~до Договору\~Факторингу №\~29-05/2023\~від 29\~травня 2023\~року сума заборгованості складає 41\~342,45 гривень, з яких: 14\~071,70 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 27\~270,75 гривень заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно розрахунку позивача, інфляційні втрати складають 2\~439,21 грн. за період з 16.10.2022 по 29.09.2023 та\~3 % річних складають (41342,45 грн.*3) : 100 : 365 * 348 = 1\~182,51 грн. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Зокрема, частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України). Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір\~домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Таким чином, електронна форма договору прирівнюється \~ \~ \~ \~ до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. З огляду на матеріали справи, між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту 20.12.2021 в електронній формі, дана форма укладення за згодою сторін прирівнюється до паперової. Сторонами погоджено умови отримання кредиту, повернення коштів, сплати процентів та строк кредиту. У зв`язку із неналежним виконанням умов даного договору, відповідач має заборгованість в сумі 41 342 грн 45 коп.. Згідно розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідачем не своєчасно та не в повному обсязі вносилися кошти на погашення заборгованості, тобто неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договром, а тому позивач має право, в порядку ст. 625 ЦК України, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідачем, із урахуванням приписів ст. 81 ЦПК України, розрахунок заборгованості не спростовано, суд вважає за можливе позов задовільнити. Рішенням №251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ Україна" від 25.11.2024 відбулася зміна найменування товариства, а саме з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ Україна" на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", а 10.12.2024 внесенозапис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09.01.2025 змінено найменування позивача на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ". А тому стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ". Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Позивачем при подачі позовної заяви заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійно правничу допомогу в сумі 10 000 гривень. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано наступні документи, а саме: Договір № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 року; Звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року; рахунок на оплату по замовленню № 22/28/09 від 28 вересня 2023 року; платіжна інструкція № 1043 від 28.09.2023 року. А тому витрати понесені позивачем на оплату професійно правничої допомоги в розмірі 10 000 грн. підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 2147,20 грн.

Outcome: approved