Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 22.02.2020 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №6 501238812 . Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 20 \~000 грн., а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором до 24.02.2024 року повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 45 %, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав покладені обов`язки, в той же час відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 56021, 44 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 20 000 грн., заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги 25911, 86грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного догоовру з моменту відступлення права вимоги і по дату виготовлення розрахунку заборгованості 10109, 58 грн 17.05.2021 між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Фінансова компанія Флексіс« укладено договорі факторингу №2 відповідно до якого ПАТ «Альфа банк» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія Флексіс« у т.ч. за кредитними договорами, що укладені між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія Флексіс« та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №18-05\\2021 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія Флексіс« відступила на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія Флексіс« у т.ч. за кредитними договорами, що укладені між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023 року, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у т.ч. за кредитними договорами, що укладені між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] . Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір, що підлягає стягненню відповідно до розрахунку заборгованості 56021, 44 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 20 000 грн., заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги 25911, 86грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного догоовру з моменту відступлення права вимоги і по дату виготовлення розрахунку заборгованості 10109, 58 грн. Ухвалою суду від 30.10.2024 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8ст.\~178\~ЦПК України зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що 22.02.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 501238812, про що свідчить оферта на укладення угоди про надання кредиту, за умовами якого [PERSON] \~\~отримав кредит в сумі 20 000 грн, процентна ставка 45,00 %; тип ставки - фіксована, строк кредиту 48 місяців; дата повернення кредиту 24.02.2024 року. Відповідно до п. 3 оферти на укладення угоди про надання кредиту відповідачка, зокрема, підтвердила, що перед укладенням угода ознайомлений у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною дій прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту; і нормами\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та нормативними актами НБУ. Окрім того, підписанням вказаної оферти підтвердила, що всі відносини між нею та банком, що не врегульовані угодою, врегульовуються Договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.com.ua. Також, між сторонами узгоджений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (додаток №1 до угоди про надання кредиту), а також Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог\~ст. 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2\~ст. 639 Цивільного кодексу України\~визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Зважаючи на викладене, між АТ «Альфа Банк» та\~\~ [PERSON] був підписаний кредитний договір № 501238812 від 22.02.2020 року, при цьому, позивачем належно чином виконані покладені на них зобов`язання, а саме надано можливість відповідачу користуватись кредитними коштами. Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та АТ «Альфа - Банк» укладено Договір факторингу №2, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право вимоги за кредитним договором №CCNG-616875193 від 19.10.2018 року відповідно до Витягу з Додатку 1-1 до Договору факторингу №2 від 17 травня 2021 року характеристики права вимог, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами. Також, 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №18-05/21, відповідно до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №CCNG-616875193 від 19.10.2018 року відповідно до Витягу з Додатку 1-1 до Договору факторингу №18-05/21 від 18 травня 2021 року характеристики права вимог, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами. Окрім того, 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги №10-03/2023/01, відповідно до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №CCNG-616875193 від 19.10.2018 року відповідно до Реєстру боржників до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купвлі-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до\~ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 1081 Цивільного кодексу України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до\~ст. 1082 Цивільного кодексу України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Згідно положень\~\~частини першої\~статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порядку ч.1\~ст.1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді\~\~не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. (ч.1\~ст.1051 Цивільного кодексу України) При цьому, за змістом ч.2\~ст.1051 Цивільного кодексу України\~при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість\~\~такого договору не можу ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними та допустимими доказами. (ч.2 ст.58, ст.59 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Зі \~ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15№ «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». З матеріали справи вбачається, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, [PERSON] свої зобов`язання за умовами кредитного договору № 501238812 від 22.02.2020 року не виконав. Тому, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість [PERSON] , відповідно до розрахунку заборгованості становить 56021, 44 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 20 000 грн., заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги 25911, 86грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного догоовру з моменту відступлення права вимоги і по дату виготовлення розрахунку заборгованості 10109, 58 З огляду на викладене суд приходить до висновку що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 56021, 44 грн., є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконує покладені на нього зобов`язання в частині сплати платежів, що має відображення у виписці по рахунку, в той же час, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив до позовної заяви, яким спростувати надані позивачем розрахунки. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що\~КАС України\~(та відповідно,\~ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що\~відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.» Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копію логовору про надання правової допомоги, витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року про надання правової допомоги на загальну суму 16000 грн У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. В порядку\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~ необхідно стягнути з відповідача \~на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. та у повернення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн., На підставі викладеного,

Outcome: approved