Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся\~у Придніпровський\~районний суд\~м.\~Черкаси\~із заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.08.2019 він з [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено актовий запис № 1376. У цьому шлюбі у них народилася дитина\~ донька [PERSON] , [INFO] . Як зазначено, спільне життя на даний час між ними не склалося, кожний із них має різні погляди на сімейне життя та цінності. У зв`язку з цим шлюбні відносини із грудня 2024 року фактично припинені і носили формальний характер. За таких обставин вони вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON] , про що укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання та сплати аліментів на дитину від 14.02.2025. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] залишається проживати з матір`ю, при цьому батько зобов`язується сплачувати аліменти в сумі 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною 18-ти річного віку. Бідь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. На підставі викладеного вище, заявник просить розірвати шлюб між заявниками, який зареєстрований 23.08.2019, актовий запис №\~1376. Ухвалою суду від 24.02.2025 заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник не з`явився, хоча повідомлявся судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, 18.03.2025 заявник подав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд вказаної справи проводити без його участі. Також вказав, що заяву підтримує в повному обсязі та примирення неможливе через відсутність порозуміння у стосунках. У судове засідання заявник не з`явилася, хоча повідомлялася судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. Разом з тим, 18.03.2025 нею подано до суду заяву, в якій вказала проводити судовий розгляд без неї. Крім того, зазначила, що заяву підтримує у повному обсязі. Майнові спори відсутні. Примирення та збереження шлюбу є неможливим через відсутність порозуміння у стосунках. Враховуючи думку заявників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено актовий запис № 1376 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.2019. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка\~ [PERSON] , дружини\~ [PERSON] \~(а.с.\~5). Також встановлено, що за час перебування в цьому шлюбі, у заявників народилася донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.07.2021, актовий запис №\~1077 від 16.07.2021 (а.с.\~14). Батьком дитини записаний заявник [PERSON] . До того ж, судом не встановлено наявності спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між заявниками. Згода про місце проживання та виховання дитини між заявниками досягнута, а саме, дитина буде мешкати разом з матір`ю, про що свідчить нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання та сплату аліментів на дитину (а.с.15). Суд враховує позицію заявників про можливість розірвання шлюбу, оскільки вони разом як подружжя не проживають з грудня 2024\~року, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю не мають. Відповідно до частини 1\~статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 3\~статті 293 ЦПК України\~визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу\~за заявою подружжя,яке маєдітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Отже, з аналізу даної статті вбачається, що суб`єктом звернення із відповідною заявою є саме подружжя за спільною заявою, а не один з подружжя. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.\~16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного Кодексу України\~подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті\~110 цього Кодексу (ч.\~3 ст.\~105 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Частиною другою ст.\~112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Така ж позиція висловлена у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №\~11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до п. 8\~згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між заявниками носить формальний характер, взаємні почуття між ними втрачені, їх згода на продовження шлюбу відсутня, тобто немає їх вільної і повної згоди на шлюб. Встановлено, що вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин з грудня 2024\~року, а також вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом. Крім того, вони визначили, з ким з них буде проживати їхня спільна дитина і, яким чином вона буде утримуватися. При дослідженні судом фактичних взаємовідносин між заявниками, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які у заявників відсутні. Суд вважає, що причини, які спонукають заявника [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам заявників, що має істотне значення. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне вимоги про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, оскільки намірів зберегти сім`ю заявники не мають, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається, і про це жоден із заявників не заявляли. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved