Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

12.12.2024 року позивач в особі свого представника за довіреністю Бобрицького Сергія Павловича звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2022 року до 31.10.2024 року у розмірі 5142,44 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн., який складається із судового збору в даній справі у розмірі 2759,60 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн. у цивільній справі 632/1082/24, а також повернути судові витрати у вигляді переплаченого судового збору у розмірі 34,40 грн. Підставою заявлених позовних вимог стало отримання відповідачкою комунальної послуги від позивача та не внесення відповідної плати за вказані послуги у визначений Житловим кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» строк, що дозволяє позивачу вимагати стягнення вказаного боргу у судовому порядку після скасування судового наказу. При цьому первинно позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачки, який був виданий, однак в подальшому ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області у складі судді Библіва С.В. у справі №632/1082/24, провадження №2-с/632/17/24 від 29.08.2024 року був скасований, що і стало підставою для позивача для звернення до суду у порядку позовного провадження. Ухвалою судді від 30.12.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, відмовлено позивачу у поверненні судового збору у розмірі у розмірі 34,40 грн. за квитанцією №63574 від 14.05.2024 року (а.с.29-30). Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.32-33), а відповідачка засобами поштового зв`язку (а.с.34). В межах визначеного судом строку 16.01.2025 року відповідачка подала відзив, в якому проти позову заперечувала, оскільки позивач не має рахунку в ГУ ДПС України, на якій акумулуються кошти, сплачені споживачами, що вказує на відсутність факту належної реєстрації позивача як суб`єкта господарювання у вказаних відносинах та не дозволяє контролювати рахунки позивача, по-друге, комунальні послуги за побутових споживачів відповідно до норм ст.55 Конституції України повинна сплачувати органи місцевого самоврядування, і, нарешті, по-третє, відповідачка відмовилася від укладеного договору, що дозволяє зробити висновки, що вона не укладала договір із позивачем, а відповідно без укладеного договору будь-які нарахування з боку позивача є протизаконними (а.с.35-40). Інші заяви по суті позову до суду не надходили, як і клопотання сторін у справі та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач є надавачем універсальної послуги з постачання електричної енергії для побутових споживачів Харківської області на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №505 від 19.06.2018 року та постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1268 від 26.10.2018 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії». Згідно з ч.4 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Національною комісією, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений позивачем на офіційному веб-сайті позивача: https://zbutenergo.kharkov.ua. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2024 року у справі №632/1082/24 скасовано судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості за спожиту електричну енергію, виданий 24.07.2024 року (а.с.8). Відповідачка зареєстрована та мешкає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджує довідка виконавчого комітету Златопільської міської ради Лозівського району Харківської області від 23.12.2024 року №753/20-27 (а.с.28). Послуги з розподілу та постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , відповідачка отримує, що підтверджують її оплати за користування вказаними послугами, остання з яких надійшла у вересні 2023 року. На підставі ч.4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. До позовної заяви додано копію типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційні пропозиції №24, №26 та №28 (а.с.15-21), договір №23029 про користування електричною енергією з відповідачкою, укладений 25.02.2015 року АТ «Харківобленерго»(а.с.11-12) та заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 29.11.2018 року, підписану відповідачкою (а.с.13), які підтверджують публічність послуг з розподілу та постачання електричної енергії, які надає позивач та погодження станом на 29.11.2018 року відповідачки із вказаними умовами. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) та «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою №312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року та є однаковими для всіх споживачів. Відповідно до п.2.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Пунктами 5.8 та 5.10 Договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць; оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем. Згідно пункту 6.2 Договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг відповідно до умов Договору, а також відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за Договором. Відповідно до пункту 9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 4.1 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою №312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року (далі - Правила) розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно з п.4.7 Правил оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п.5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості встановлено, що відповідачка за період з 01.01.2022 року до 31.10.2024 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 5142,44 грн. (а.с.22), яку відповідачка не оспорювала, вважаючи, що наявні інші підстави для відмови у позові. Таким чином під час судового розгляду встановлено, що саме відповідачка повинна нести відповідальність за оплату послуг з розподілу та постачання електричної енергії, саме вона прийняла на себе обов`язки споживача за публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та позивач довів розмір заборгованості, яка мається перед позивачем у відповідачки. Відносно доводів відповідачки суд зазначає, що для підтвердження факту не отримання послуг відповідачка повинна навести докази того, що електрична енергія у її квартирі відсутня та вона не користується вказаною комунальною послугою. За відсутності іншого, вважається, що відповідачка вказану послугу, які чітко облікована, отримала та не оплатила її у визначені строки. Посилання на те, що за відповідачку вказану послугу повинен оплачувати орган місцевого самоврядування суд відхиляє як таку, що не грунтується на вимогах закону. Також суд відхиляє міркування відповідачки щодо того, що позивач не зареєстрований у ГУ ДПС України в Харківській області з відповідним рахунком для отримання платежів, зокрема відповідачки, оскільки рахунки за електропостачання, газ, розподіл газу та опалення з гарячою водою взагалі по Україні безвідносно юридичних осіб, які такі послуги надають, мають спеціальний характер та плата по ним зараховується не юридичній особі, які такі послуги надає, а напряму постачальнику послуги, яким для електроенергії є оператор ринку, визначений діючим законодавством. Незгода з порядком оплати, визначеним регулятором ринку, яким є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, порядком взаємодії позивача з відповідачкою під час надання послуг з електропостачання не можуть слугувати підставою для відмови у позові, оскільки головним при отриманні житлово-комунальних послуг за новою редакцією Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є наступний алгоритм: отримуєш послуги - повинен сплати безвідносно наявності відповідного договору та його підпису, не бажаєш отримувати послуги - подаєш заяву на відімкнення від мережи та забезпечуєш себе вказаною послугою самостійно на власний розсуд, не згоден з умовами, якістю послуги, супроводженням послуги, однак продовжуєш користуватися послугою - оскаржуєш дії відповідного регулятора ринку в адміністративних судах або дії безпосереднього постачальника в судах цивільної юрисдикції. Неоплата вже отриманих послуг за власними міркуваннями до вказаного алгоритму дій не входить та порушує засади забезпечення населення відповідними послугами та прямі вимоги діючого законодавства. На підставі ст.141 ЦПК України з урахуванням норм ч.2 ст.164 ЦПК України щодо зарахування судового збору, який був сплачений при зверненні до суду із судовим наказом, у вартість судового збору в разі подальшого звернення до суду із відповідним позовом, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved