Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Адвокат Божок Світлана Костянтинівна від імені [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ в окреме домоволодіння частини житлового будинку, припинення спільної часткової власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2007, виданого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори (номер спадкової справи 982, зареєстровано в реєстрі за N? 3-228), вона є власником 1/2 частини житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок під літ. «А» загальною площею 101,5 кв.м, житловою площею 52,10 кв.м, має надвірні будівлі: сарай під літ. «Б», вбиральня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «Д», гараж під літ. «Е», сарай під літ. «М», колодязь під N? 1, колодязь під N? 8, огорожа під N? 2-7, вигрібна яма під N? 9, вигрібна яма під N? 10. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2007, виданого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори (номер спадкової справи 982, зареєстровано в реєстрі за N? 3-230), вона також є власником земельної ділянки, площею 0,0500 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3210900000:01:114:0022 та земельної ділянки площею 0,0216 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3210900000:01:114:0023. Земельні ділянки розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зазначене речове право на земельні ділянки позивач зареєстрував у Державному реєстрі речових прав 27.05.2024 відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.06.2018 відповідачка [PERSON] є власником: 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] під літ. «А» загальною площею 101,5 кв.м, житловою площею 52,10 кв.м, та надвірних будівель і споруд: сарай під літ. «Б», вбиральня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «Д», гараж під літ. «Е», сарай під літ. «М», колодязь під N? 1, колодязь під N? 8, огорожа під N? 2-7, вигрібна яма під N? 9, вигрібна яма під N? 10; земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3210900000:01:114:0172; земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0099 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Отже, позивачу та відповідачу належав на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному) житловий будинок з відповідними частинами надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами відсутній спір щодо користування житловим будинком, надвірними будівлями і спорудами, земельними ділянками. Відповідач у липні 2018 року звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою про поділ житлового будинку в натурі (справа N? 367/5285/18), де просила: поділити в натурі житловий будинок [ADDRESS] на два самостійні об`єкти нерухомого майна, шляхом виділення їй в натурі частини житлового будинку, що складається з приміщень: 2-1 житлова кімната площею 16,5 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 10,2 кв.м, 2-3 веранди площею 9,5 кв.м., 2-4 кухня площею 6,10 кв.м., 2-5 санвузол площею 4.1 кв.м. та господарських споруд: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «М», вбиральня під літ. «Ж», гараж під літ. «Е», колодязь під N? 8, огорожа під N? 2-3, вигрібна яма під N? 9, право власності на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок. В межах вказаного провадження позивач подала до Ірпінського міського суду Київської області зустрічну позовну заяву, де просила виділити їй в окреме домоволодіння 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з приміщень: 1-1 кухня площею 9,0 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 10,2 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 15,2 кв.м., 1-4 коридор площею 7,1 кв.м., 1-5 ванна кімната площею 13,6 кв.м., загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 25.4 кв.м., та надвірних будівель: вбиральня під ліг «Д», колодязь N? 1, огорожа N? 4-5, вигрібна яма N? 10; виділити відповідачу в окреме домоволодіння частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з приміщень: 2-1 житлова кімната площею 16,5 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 10,2 кв.м, 2-3 веранди площею 9,5 кв.м., 2-4 кухня площею 6,10 кв.м., 2-5 санвузол площею 4.1 кв.м. загальною площею 46, кв.м., житловою площею 26,7 кв.м. та надвірних споруд: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «М», вбиральня під літ. «Ж», гараж під літ. «Е», колодязь під N? 8, огорожа під N? 2-3, вигрібна яма під N? 9. Проте, позивач, в межах вказаного судового провадження, уточнила позовні вимоги за зустрічною позовною заявою та просила виділити їй в натурі 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в окреме домоволодіння, що складається з приміщень та господарських споруд, збільшивши загальну площу до 205,4 кв.м., житлову площу до 62.6 кв.м, за рахунок житлової добудови літ. «В» до вищезазначеного житлового будинку житловою площею 62,1 кв.м., загальною площею 149,8 кв.м., стверджуючи, що оскільки проведення добудови до житлового будинку здійснено на підставі дозвільних документів виконавчого комітету Ірпінської міської ради, то у неї виникло право власності на неї, проте, не зумовило зміну розміру часток у праві власності на будинок, а також визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 205,4 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м. Щодо відповідача, то крім виділу відповідачу в натурі 1/2 частину житлового будинку в окреме домоволодіння, відповідно до встановленого порядку користування доповнила вимогу щодо визнання за відповідачем права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м. Крім того, просила припинити право спільної часткової власності позивача та відповідача на даний житловий будинок. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2021 у справі N? 367/5285/18 ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] (відповідач за цим позовом) задоволено: поділено в натурі житловий будинок [ADDRESS] на два самостійні об`єкти нерухомого майна шляхом виділення [PERSON] в натурі 1/2 частину житлового будинку, що складається з приміщень: 2-1 житлова кімната площею 16,5 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 10,2 кв.м, 2-3 веранда площею 9,5 кв.м., 2-4 кухня площею 6,10 кв.м., 2-5 санвузол площею 4.1 кв.м. та господарських споруд: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «М», вбиральня під літ. «Ж», гараж під літ. «Е», колодязь під N? 8, огорожа під N? 2-3, вигрібна яма під N? 9 та визнав за [PERSON] право власності на окремий об?єкт нерухомого майна - житловий будинок. У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом - відмовив, оскільки позивач не оформила право власності на вказане будівництво в зазначеному розмірі у визначеному законодавством порядку. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2021 у справі N? 367/5285/18 набрало законної сили 13.01.2022 (відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 384094078) від 24.06.2024 відповідач 18.07.2023 зареєструвала у Державному реєстрі речових прав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 46,4 кв.м., житлова площа 26,7 кв.м. як окремий об`єкт нерухомого майна (об?єкт власності), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2768830832080. Позивачка 25.06.2024 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області із заявою про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державний реєстратор виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області 01.07.2024 прийняв рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за N? 73894340, зазначивши, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділ житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за реєстраційним номером: 1578025032109 знаходиться в процесу поділу. 1/2 частина житлового будинку, що належала [PERSON] , виділена в окремий об?єкт власності - в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2021 у справі N? 367/5285/18 встановлені обставини: житловий будинок [ADDRESS] перебував у спільній частковій власності позивача та відповідача; співвласники домовилися про порядок володіння та користування даним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, який є їх спільною частковою власністю; співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; виділ в натурі частки із спільного майна є можливим: житловий будинок можна конструктивно розділити на два окремі домоволодіння. З огляду на викладене, позивачка просить суд виділити їй в натурі в окреме домоволодіння - 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з наступних приміщень: 1-1 кухня площею 9,0 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 10,2 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 15,2 кв.м., 1-4 коридор площею 7,1 кв.м., 1-5 ванна кімната площею 13,6 кв.м., загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 25.4 кв.м., та надвірних будівель: вбиральня під літ «Д», колодязь N? 1, огорожа N? 4-5, вигрібна яма N? 10. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок під літ. «А», загальною площею 101,5 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористалася, проте подала до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.01.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено до розгляду на 24.02.2025. У засідання позивачка та її представник з`явилися, у зв`язку з неявкою відповідача розгляд відкладено на 13.03.2025. 24.02.2025 вже після відкладення засідання до суду надійшла заява [PERSON] про те, що позов [PERSON] вона визнає, просить розглянути у її відсутність. 26.02.2025 представник відповідача адвокат Шевченко З.В. копію позовної заяви з додатками отримала. Також 26.02.2025 від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача, разом з тим, остання повідомила, що заявлений позов визнає у повному обсязі. У судовому засіданні 13.03.2025 позивачка та її представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. У судове засідання 13.03.2025 відповідач та її представник не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, у заяві від 26.02.2025 представник відповідача просила провести розгляд справи без їх участі. Частиною восьмою статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачка звернулась до суду із заявою, в якій зазначала про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення у справі. У судовому засіданні 13.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України, оголошено, що рішення суду буде проголошено 19.03.2025 о 12:45. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2021 у справі № 367/5285/18, яке набрало законної сили 13.01.2022, поділено в натурі житловий будинок [ADDRESS] на два самостійні об`єкти нерухомого майна шляхом виділення [PERSON] в натурі 1/2 частини житлового будинку, що складається з приміщень: 2-1 житлова кімната площею 16,5 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 10,2 кв.м., 2-3 веранда площею 9,5 кв.м., 2-4 кухня площею 6,10 кв.м., 2-5 санвузол площею 4,1 кв.м. та господарських споруд; сарай «Б», сарай «М», вбиральня «Ж», гараж «Е», колодязь № 8, огорожа № 2-3, вигрібна яма № 9; визнано за [PERSON] , право власності на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про виділ частини житлового будинку, що є у спільній частковій власності в окреме домоволодіння відмовлено, оскільки нею не було оформлено у встановленому законом порядку право власності на будівництво у розмірі: загальною площею 205,4 кв.м., житловою 62,6 кв.м. з господарськими та надвірними будівлями (а.с.25-31). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2024 [PERSON] є власницею земельних ділянок площею 0,0152 (кадастровий номер 3210900000:01:114:0023) та площею 0,05 (кадастровий номер 3210900000:01:114:0022) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2007, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 15-16). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2007 [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] ; як зазначено у свідоцтві житловий будинок, як об`єкт нерухомого майна, в цілому складається з житлового шлакобетонного будинку літера «А» загальною площею 101,5кв.м., житловою площею 52,1кв.м. та надвірних будівель і споруд: сараїв літери «Б», «М»; вбиралень літери «Ж», «Д»; гаражу літера «Е», колодязів під № 1,8; огорожі під № 2-7, вигрібних ям № 9, 10 (а.с.14). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.06.2024 за [PERSON] 18.07.2023 здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2021 № 367/5285/18, документа, що підтверджує присвоєння закінченому будівництву об`єкту адресу та технічного паспорту. Тобто після набрання рішення суду від 13.12.2021 № 367/5285/18 законної сили нею здійснено реєстрацію 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , з присвоєнням нової адреси, тобто виділено в окремий об`єкт власності. Водночас будинок [ADDRESS] , на сьогодні в статусі «об`єкт в процесі поділу», оскільки 1/2 частина вказаного будинку з надвірними будівлями, належних [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2007, не виділена їй в натурі (а.с.17-18). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 01.07.2024 № 73894340 відмовлено у проведенні реєстраційних дій на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вказаний будинок (реєстраційний номер 1578025032109) знаходиться в процесі поділу, 1/2 частина житлового будинку, що належала [PERSON] виділена в окремий об`єкт власності - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). IV. Норми права, які застосував суд. У відповідності до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Поняття спільної часткової власності визначено частиною першою статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності. Відтак, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне в цілому майно, ці частки є ідеальними. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці у праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Статтею 367 ЦК України передбачено право співвласників поділити в натурі між ними майно, що перебуває в спільній частковій власності. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частина друга статті 367 ЦК України). Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 № 7 (зі змінами) підкреслює, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. За змістом статті 364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Таким чином системний аналіз статей 183, 356, 358, 364, 379, 380 та 382 ЦК України свідчить, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності; якщо виділ (поділ) є технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 № 7 (зі змінами), виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Зазначена правова\~позиція викладена\~також в\~постанові Верховного\~Суду України\~від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1 та 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 вказаної Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Крім того, згідно з пунктом 2.6 під час проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою є обов`язковим при вирішенні такого питання. Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна в обов`язковому порядку має містити посилання на документи, якими підтверджується право власності (користування) земельною ділянкою (додаток 2 до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна). Отже, виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання таких умов: поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами; виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом; наявність реєстрації земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» від 22.12.1995 №20 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що житлова нерухомість, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316 та 317, а також частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 344/8200/14-ц. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частини перша та четверта статті 82 ЦПК України). V. Мотивована оцінка і висновки суду. З метою реалізації свого права [PERSON] звернулася з позовними вимогами про виділ в натурі в окреме домоволодіння 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яке складається з наступних приміщень: 1-1 кухня площею 9,0 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 10,2 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 15,2 кв.м., 1-4 коридор площею 7,1 кв.м., 1-5 ванна кімната площею 13,6 кв.м., загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 25.4 кв.м., та надвірних будівель: вбиральня під літ «Д», колодязь N? 1, огорожа N? 4-5, вигрібна яма N? 10. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок під літ. «А», загальною площею 101,5 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказані вимоги мотивовані тим, що вони з [PERSON] є власниками по 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями домоволодіння та земельних ділянок за вказаною адресою, між ними погоджений порядок володіння та користування вказаною нерухомістю, який існував ще при попередніх власниках, крім того наявна технічна можливість виділити належну їй частку із спільного майна. Як встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2021 у справі № 367/5285/18 згідно зі звіту про проведення обстеження та оцінки технічного стану і експлуатаційної придатності будівельних конструкцій та інженерних мереж будинку літера «А» за адресою: [ADDRESS] , з визначенням технічної можливості розподілу на два окремих домоволодіння, виготовленого ТОВ «Будлідер Парк» 01.03.2019, на замовлення [PERSON] - житловий будинок літера «А» за адресою: [ADDRESS] можна розділити на два домоволодіння згідно фактично існуючого варіанту розподілу з обмеженням для власників обох домоволодінь у праві виконання ремонтно-будівельних робіт, перепланування, реконструкції, добудови, знесення, тощо. За умови виконання наведених вище рекомендацій будинок можна конструктивно розподілити на два окремі домоволодіння. Як убачається з матеріалів справи кожному співвласнику спірного домоволодіння належить по 1/2 частині цього будинку, [PERSON] її частка визначена у вигляді відокремленого нерухомого майна під номером 55-а. Земельні ділянки [PERSON] приватизовані. Таким чином наявні всі умови для виділення 1/2 частини [PERSON] . Аналізуючи вищенаведені норми законів у сукупності, суд приходить до переконання, що фактично поділ житлового будинку [ADDRESS] з господарськими та надвірними будівлями в натурі на два самостійні об`єкти між сторонами уже існує, даний факт сторони не заперечували. Під час розгляду справи відповідачка [PERSON] визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, дослідивши надані сторонами докази, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Судом встановлено, що між сторонами у справі відсутній спір щодо порядку користування спірним житловим будинком та земельною ділянкою, крім того, кожен з них користується відокремленими частинами спірного будинковолодіння, що мають окремі входи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, виділити [PERSON] в натурі в окреме домоволодіння 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнати за нею, право власності на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок. Право спільної часткової власності припинити.

Outcome: approved