Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

В листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог вказав, що він народився [INFO] . Його матір`ю є відповідачка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. На даний час він є повнолітнім та навчається на I курсі ВСП ТФК ДДТУ на заочному відділенні за спеціальністю: 192 Будівництво та цивільна інженерія. Наразі він потребує додаткових коштів для повноцінного навчання та життя. Просить позовну заяву задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Судом вживалися заходи щодо її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який навчається на I курсі ВСП ТФК ДДТУ на заочному відділенні за спеціальністю: 192 Будівництво та цивільна інженерія. Термін навчання з 01.10.2024 року по 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою № 105 від 18.11.2024 року. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідачка не надає. Позивач вважає, що відповідачка зобов`язана та у змозі надавати матеріальну допомогу на його утримання у встановленому законом розмірі. Статтею 199\~СК України встановлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом статей 191, 200\~СК України,\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які, за наявності можливості, зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, п.20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№ 3\~від 15\~травня 2006\~року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, хоча має таку можливість. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), які підлягають стягненню починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч.2 ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідачки належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved