Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

28.07.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2022 року, справа №203/629/22, провадження №22-ц/803/4705/22, надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] від 08.02.2022 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Лесько Олександр Васильович (далі третя особа-1, державний реєстратор), Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області (далі третя особа-2), про скасування рішення про державну реєстрацію, в якому позивач просить суд: - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Лесько Олександра Васильовича, Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, індексний номер: 63266000 від 04.02.2022, 15:52:22, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (номер запису про право власності 46534210, дата та час державної реєстрації 01.02.2022, 16:59:21). І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, з урахуванням заяви від 17.05.2022 року, зазначила, що 27.11.2007 року між нею та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір №8/2007/840-К/-1651 Н, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у сумі 50800,00 доларів США, строком до 2037 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 27.11.2007 року між банком та позивачем був укладений договір іпотеки №8/2007/840-К/-1651 Н, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О.А. за реєстровим номером №1651, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно позивача, а саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тепер: [ADDRESS] . У липні 2021 року позивач дізналась, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. 24.05.2021 року було відкрито виконавче провадження №65542637, відповідно до якого в примусового порядку на підставі виконавчого напису №662, виданого 01.04.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. з позивача стягується заборгованість у загальному розмірі 1964510,55 грн. У провадженні Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська перебуває справа №203/4472/21 за позовом [PERSON] до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У телефонному режимі позивач 04.02.2022 року отримала повідомлення від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про те, що вона повинна виїхати з квартири, оскільки тепер вона не є власником квартири. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2022 року, позивач дізналась про внесення запису про прийняте державним реєстратором оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63266000 від 04.02.2022 року, про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на квартиру [ADDRESS] , з підставою виникнення права власності: договір про відступлення прав вимоги №GL3N216953, серія та номер №283, виданий 24.04.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., договір іпотеки №8/2007/840-К/11651 Н, серія та номер №1651, виданий 27.11.2007 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Безталанною О.А. Позивач стверджує, що відповідач задовольнив вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та реєстрації на своє ім`я права власності на квартиру [ADDRESS] . На думку позивача, державним реєстратором було незаконно проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, оскільки умовами іпотечного договору не передбачене набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та реєстрація на своє ім`я власності на предмет іпотеки. Реєстраційні дії вчинені за відсутності необхідних документів для проведення такої реєстрації, а підставами виникнення права власності вказані неіснуючі договори. Позивач зазначила, що вона не отримувала вимоги про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, відповідно, звернення стягнення розпочато до спливу тридцятиденного строку з дня отримання цієї вимоги. Також відповідач вчинив виконавчий напис та одночасно звернув стягнення на майно шляхом переоформлення на себе права власності на предмет іпотеки. Тому позивач звернулась до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію. 19.09.2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позовних вимог, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, за твердженнями представника відповідача, внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку було задоволено вимоги за основним зобов`язанням, а тому у позивача відсутній борг за кредитним договором. Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 77, 78 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Жодних підстав для задоволення позовних вимог немає. Всі твердження позивача щодо відсутності відповідного застереження в договорі іпотеки є безпідставними та необґрунтованими. На вимогу пп. 7, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі Порядок №1127) для реєстрації права власності на спірну квартиру державному реєстратору були подані документи в повному обсязі. Так, 01.02.2022 року в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» було здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на предмет іпотеки на квартиру [ADDRESS] . Також представник відповідача зауважив, що державному реєстратору були подані, зокрема, копії рекомендованих поштових відправлень, які направлялись двічі, про направлення вимоги боржнику та які повернулися відправнику у зв`язку з відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення. Отже, твердження позивача щодо неотримання вимоги не є підставою для скасування державної реєстрації. При цьому з 06.03.2020 року Порядком №1127 не передбачено обов`язкового вручення вимоги боржнику, а може бути замінене поверненням рекомендованих повідомлень, у зв`язку з відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, які направляються двічі. 19.09.2024 року в системі «Електронний суд» до суду надійшли додаткові пояснення позивача по суті спору, в яких позивач додатково звернула увагу суду на те, що відповідно до кредитного договору №8/2007/840-К/-1651 Н від 27.11.2007 року, а саме: пункту 5.3 статті 5 договору «Задоволенні вимог Іпотекодержателя»: звернення стягнення на передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Втім, між позивачем та відповідачем не було жодних домовленостей про реєстрацію права власності на квартиру позивача за відповідачем. Належних та допустимих доказів щодо наявності відповідної домовленості між сторонами відповідачем не було представлено ані державному реєстратору Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Леську Олександру Васильовичу при зверненні за реєстрацією права власності на квартиру позивача, ані до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська при розгляді справи. Таким чином, позивач вважає, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» всупереч пункту 5.3 статті 5 кредитного договору №8/2007/840-К/-1651 Н від 27.11.2007 року, незаконно здійснило реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . Це, за твердженнями позивача, ще одне підтвердження того, що товариство незаконно здійснило реєстрацію права власності на спірну квартиру. 26.11.2024 року в системі «Електронний суд» до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, в яких він вказав, що всі твердження позивача щодо відсутності домовленості між сторонами є безпідставними, необґрунтованими, оскільки договір іпотеки містить відповідне застереження для здійснення державної реєстрації, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Тому представник відповідача вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною. Під час судового розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Представник позивача також пояснив, що між сторонами була відсутня домовленість щодо передачі предмета іпотеки, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що на адресу позивача двічі було направлено повідомлення з вимогами про необхідність погашення заборгованості. Проте ці вимоги повернулись на адресу товариства за закінченням терміну зберігання. Водночас умовами договору сторони узгодили звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застереження у договорі, і у сторін договору не було необхідності укладати окремий договір. Так, п. 5.3 договору надає товариству право звернути стягнення на предмет іпотеки, що і було зроблено. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.08.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24.08.2022 року було частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2574528712020; заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку, інші дії, передбачені чинним законодавством), щодо нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2574528712020; у задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено. Ухвалою суду від 21.03.2023 року було задоволено у повному обсязі клопотання представника позивача про витребування доказів, заявлене в усній формі, в цивільній справі, та витребувано у Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (адреса місцезнаходження: 53020, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Миру, 69; код ЄДРПОУ 04339860; електронна пошта: info@lozuvatka.dp.gov.ua) належним чином засвідчені копії: документів реєстраційної справи щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державним реєстратором Леськом Олександром Васильовичем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63266000 від 04.02.2022 року, 15:52:22, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (номер запису про право власності 46534210, дата та час реєстрації 01.02.2022, 16:59:21). Ухвалою суду від 05.06.2023 року було задоволено у повному обсязі клопотання представника відповідача про зупинення провадження в цивільній справі та зупинене провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Лесько Олександр Васильович, Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про скасування рішення про державну реєстрацію до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №204/792/22 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова Алла Володимирівна, про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним. 07.08.2023 року на виконання ухвали суду від 21.03.2023 року засобами електронного зв`язку Лозуватська сільська рада повідомила суд про те, що сільські ради не здійснюють зберігання реєстраційних справ у паперовій формі. Посадовою особою, відповідальною за надання доступу до документів реєстраційної справи, окрім державного реєстратора, може бути посадова особа суб`єкта, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, яким Лозуватська сільська рада не є, а отже, законних підстав уповноважувати посадову особу структурного підрозділу на це немає. Ухвалою суду від 20.11.2023 року було поновлено провадження в цивільній справі та продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25.03.2024 року було задоволено у повному обсязі клопотання представника позивача про витребування доказів в цивільній справі та витребувано у Центру адміністративних послуг «ВІЗА» («Центр Дії») виконавчого комітету Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м.\~Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1; 0-800-500-459; viza@kr.gov.ua) належним чином засвідчені копії: документів реєстраційної справи щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державним реєстратором Леськом Олександром Васильовичем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63266000 від 04.02.2022 року, 15:52:22, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (номер запису про право власності 46534210, дата та час реєстрації 01.02.2022, 16:59:21). 05.04.2024 року та 15.04.2024 року засобами електронного зв`язку Управління з питань реєстрації Виконкому Криворізької міської ради повідомило суд про те, що виконавчий комітет Криворізької міської ради не є суб`єктом, що забезпечує зберігання реєстраційної справи, у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суб`єкта державної реєстрації, який забезпечує її зберігання для отримання документів реєстраційної справи. Ухвалою суду від 08.05.2024 року було задоволено у повному обсязі клопотання представника позивача про витребування доказів в цивільній справі та витребувано у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58, кабінет 213; електронна пошта: adminposlug@dniprorada.gov.ua) належним чином засвідчені копії: документів реєстраційної справи щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державним реєстратором Леськом Олександром Васильовичем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63266000 від 04.02.2022 року, 15:52:22, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (номер запису про право власності 46534210, дата та час реєстрації 01.02.2022, 16:59:21). 25.06.2024 року на виконання ухвали суду від 08.05.2024 року на адресу суду з Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшло повідомлення про те, що станом на 21.06.2024 року, документи реєстраційної справи №2574528712020 на зберігання не надавались, та електронні копії (виготовлені шляхом скасування) документів, які додавались до заяви №50741628 від 01.02.2022 року на об`єкт нерухомого майна (РНОНМ: 2574528712020) за адресою: [ADDRESS] , з Державного реєстру речових прав. Ухвалою суду від 23.10.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У чергове судове засідання, призначене на 26.03.2025 року, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Представники сторін подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях по суті спору. Третя особа-1 не повідомила суд про причини неприбуття у судові засідання, не подала до суду будь-яких заяв, клопотань щодо участі у судових засіданнях. Третя особа-2 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника, при вирішенні спірних питань поклалась на розсуд суду. Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянув справу за відсутності учасників справи, за наявними у справі письмовими доказами та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 27.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (іпотекодержатель) та громадянкою України [PERSON] (іпотекодавець) був укладений кредитний договір №8/2007/840-К/-1651 Н, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (далі кредит) у сумі 50800 доларів США в порядку та на умовах, визначених договором за програмою «Перше житло» кредитний пакет «Житлові рішення» (п.1.1. договору). Цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу, номер в реєстрі нотаріальних дій №1646 від 27.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Безталанною О.А., що укладений між позичальником та [PERSON] , згідно з яким позичальник придбає у власність нерухоме майно (квартиру) вартістю 50000 доларів США, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; оплата комісії за розрахунки за договором складає 800 доларів США. Банк надає позичальнику кредит строком до 10 листопада 2037 року (п. 1.2., п. 1.4. договору). В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплата відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки: нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Опис об`єкта: в житловому будинку лат. А-5, квартира [ADDRESS] , яка складається з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова кімната, І-балкон. Загальна площа: 32,7 кв.м, житлова площа: 16,7 кв.м (іпотека) в день укладення договору (п.2.1. договору). Умови передачі майна в іпотеку, звернення стягнення на майно, що обтяжене іпотекою, викладені у договорі іпотеки, що укладається між банком і позичальником (майновим поручителем) та посвідчується нотаріально (п.2.2. договору). При непогашенні заборгованості позичальника перед банком у повному обсязі за рахунок майна, що обтяжене іпотекою, банк звертає стягнення на майно позичальника у відповідності з діючим законодавством України (п.2.3. договору) (а.с. 17-18, 131-134 Том 1). Також 27.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (іпотекодержатель) та громадянкою України [PERSON] (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки №8/2007/840-К/-1651 Н, за умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки (п.1.1. договору). Визначена сторонами вартість предмета іпотеки складає 256468,00 грн, що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладення договору складає 50785,74 доларів США (п.1.2. договору). У статті 5 договору іпотеки «Задоволення вимог Іпотекодержателя» сторони передбачили, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих Іпотекодержателю за договором (п.5.1. договору). Іпотекодавець в будь-який час до реалізації предмету іпотеки має право припинити звернення стягнення на нього виконанням зобов`язання в повному обсязі (п.5.2. договору). Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: - рішення суду; - виконавчого напису нотаріуса; - домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; - права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (п.5.3. договору). Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3 договору (п.5.4. договору). У випадку звернення стягнення на предмет іпотеки за зобов`язаннями, що витікають з будь-якого із договорів кредитного договору, зобов`язання по іншому договору (незалежно від наявності простроченої заборгованості) іпотекодавець повинен виконати достроково до моменту реалізації предмету іпотеки. Якщо іпотекодавець не виконує достроково такі зобов`язання, іпотекодержатель має право отримати задоволення за рахунок предмета іпотеки свої вимоги, щодо дострокового виконання таких зобов`язань (п.5.5. договору). Договір іпотеки є нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О.А. 27.11.2007 року, зареєстрований в реєстрі за №1651. Також приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанна О.А. 27.11.2007 року наклала заборону відчуження зазначеної в договорі квартири [ADDRESS] , належної [PERSON] , до припинення договору іпотеки; зареєстровано в реєстрі за №24 (а.с. 19-22, 135-137 Том 1). Відповідно до умов договору №GL3N216953 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (новий кредитор), банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до договору (боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку №1 до договору (основні договори, права вимоги). Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених договором (п.1 договору) (а.с. 12-16, 105-115 Том 1). Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів/заставодавців/дебіторів за такими договорами (Додаток №1 до договору №GL3N216953 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року, посвідчений Бочкарьовою А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №283), до нового кредитора було передано право вимоги, в тому числі до боржника (заставодавця) [PERSON] за кредитним договором зі змінами та доповненнями №8/2007/840-К/-1651 Н від 27.11.2007 року та за договором іпотеки зі змінами та доповненнями №8/2007/840-К/-1651 Н від 27.11.2007 року (пункти 101, 102 реєстру) (а.с. 112 Том 1). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2022 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2022 року, 01.02.2022 року державним реєстратором Леськом О.В., Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, було здійснено державну реєстрацію приватного права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , РНОНМ: 2574528712020, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», код ЄДРПОУ: 40696815; підстава для державної реєстрації: договір №GL3N216953 про відступлення прав вимоги, серія та номер: 283, виданий 24.04.2012 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова А.В.; договір іпотеки, 8/2007/840-К/11651 Н, серія та номер: 1651, виданий 27.11.2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Безталанна О.А. (а.с. 24-26, 138 Том 1). Також за рішенням державного реєстраторам Леська О.В., Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63266000 від 04.02.2022 року о 15:52:22, було здійснено державну реєстрацію іпотеки на підставі: договору №GL3N216953 про відступлення прав вимоги, серія та номер: 283, виданий 24.04.2020 року, видавник: Бочкарьова А.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; строк виконання основного зобов`язання: 01.11.2037 року, розмір основного зобов`язання: 50800,00 доларів США; іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», код ЄДРПОУ: 40696815; іпотекодавець: [PERSON] , та обтяження на нерухоме майно у виді заборони на нерухоме майно (а.с. 25 Том 1). Відповідно до звіту про оцінку майна від 27.01.2022 року, об`єктом оцінки є квартира [ADDRESS] , складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , та висновку до нього, наданого у повному обсязі за змістом на 16 аркушах з додатком, ринкова вартість об`єкта оцінки складає: 118000,00 грн (а.с. 140-155 Том 1). На підтвердження факту надіслання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу позивача [PERSON] (за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ) вимог/Іпотечних повідомлень про дострокове погашення заборгованості в порядку ст. ст. 35, 37-38 Закону України «Про іпотеку», позивач надав суду копії відповідних вимог/Іпотечних повідомлень від 21.05.2020 року, від 08.07.2020 року, разом з копіями описів вкладень у цінні листи від 27.05.2020 року та від 11.07.2020 року про відправлення вимог/іпотечних повідомлень про дострокове погашення заборгованості, та копіями конвертів з рекомендованими повідомлень про вручення, які повернулись на адресу відповідача з відміткою пошти: «За закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 116-125 Том 1). На підтвердження того, що позивача було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором від 27.11.2007 року №8/2007/840-К/-1651 Н, за яким в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №8/2007/840-К/-1651 Н від 27.11.2007 року, [PERSON] передала в іпотеку Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] , відповідач надав суду копію повідомлення від 27.04.2020 року. Вказане повідомлення було відправлене на адреси місця проживання позивача (за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ) поштою, що підтверджується копіями конвертів з повідомленнями про вручення поштових відправлень, які повернулись на адресу відповідача з відміткою пошти: «За закінченням терміну зберігання». За змістом повідомлення, відповідач повідомив позивача про те, що внаслідок відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними документами (у томі числі, але не обмежуючись, прав на отримання всіх платежів, передбачених кредитними договорами, і всіх прав іпотекодержателя за іпотечним договором, всіх прав заставодержателя за договором застави, всіх прав кредитора за договором поруки, іпотечним договором та кредитним договором) з 24.04.2020 року (а.с.\~126-130 Том 1). Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. 01.04.2021 року був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №662, про стягнення на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», право вимоги до якого перейшло на підставі договору про відступлення прав вимоги №GL3N216953, посвідченого 24.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №283, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (стягувач), з боржника [PERSON] , [INFO] , заборгованості, яка виникла за договором іпотеки №8/2007/840-К/-1651 Н, посвідченим 27.11.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О.А. за реєстровим №1651, який укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (найменування змінене на ПАТ «КБ «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») в забезпечення за кредитним договором №8/2007/840-К/-1651 Н від 27.11.2007 року, та згідно з випискою з рахунку боржника від 02.03.2021 року становить 1964510,55 грн (а.с. 23 Том 1). Відповідно до заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2022 року, справа №203/4472/21, було задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 01.04.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 662, про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815) заборгованості у загальному розмірі 1964510,55 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 24.06.2022 року. Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2023 року, справа №204/792/22, позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова Алла Володимирівна про визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним, було залишено без розгляду. Вказана ухвала суду набрала законної сили станом на 11.07.2023 року. Відповідно до повідомлення з Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 25.06.2025 року, надісланого на виконання ухвали суду від 08.05.2024 року про витребування доказів, до заяви №50741628 від 01.02.2022 року на об`єкт нерухомого майна (РНОНМ: 2574528712020) за адресою: [ADDRESS] , з Державного реєстру речових прав, надавались такі документи: звіт про оцінку майна та висновок до звіту про оцінку майна від 27.01.2022 року, довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» від 28.01.2022 року вих. №0128/10, договір про відступлення прав вимоги №GL3N216953 від 24.04.2020 року з додатком №1 до договору про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів/заставодавців/дебіторів за такими договорами», вимоги/іпотечні повідомлення від 21.05.2020 року, від 08.07.2020 року, копії конвертів, що повернулись на адресу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», договір іпотеки №8/2007/840-К/-1651 Н від 27.11.2007 року, виконавчий напис від 18.08.2014 року, зареєстрований в реєстрі №3090, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 54-91 Том 2). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Лесько Олександра Васильовича, Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, індексний номер: 63266000 від 04.02.2022, 15:52:22, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (номер запису про право власності 46534210, дата та час державної реєстрації 01.02.2022, 16:59:21). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~положень статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом частини 1 статті 13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог. У частині 2 статті 16 ЦК України\~законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За своїм призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з положеннями статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Відповідно до\~статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У\~статті 575 ЦК України вказано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з частинами 1-4 статті 202 ЦК України, правочин це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину. Отже, правочин це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті\~1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (стаття\~3 Закону України «Про іпотеку»). У частині 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Стаття\~36 Закону України «Про іпотеку»\~(у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Водночас рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (частини 4 статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 4 частини 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Так, пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав. Сама собою державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Державна реєстрація права власності не породжує права власності, з огляду на державну реєстрацію право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту (постанова ВП ВС від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20), постанова ВС від 03.06.2020 року у справі\~№363/4852/17). Відповідно до положень частини 3 статті 26\~ Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~підпунктом «а»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 4 частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі незазначений більш тривалий строк. Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єдиного реєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, не є ефективним способом захисту права власника. Натомість якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер, право позивача порушене тим, що право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, зареєстроване за відповідачем (іпотекодержателем) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), та таке майно не було відчужено до третіх осіб (тобто не відбулось неодноразове відчуження спірного нерухомого майна), то належним способом захисту відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» може бути скасування відповідного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (постанова ВП ВС від 26 липня 2023 року, справа №759/5454/19, провадження №14-81цс22). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зазначено, що: «за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті). Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» (одним документом) слід виходити з пріоритету дотримання саме частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Аналіз викладеного вище вказує на те, що між сторонами виникли договірні відносини, та позивач обрала належний спосіб захисту. При цьому відповідач є правонаступником банку та в укладеному сторонами іпотечному договорі передбачене застереження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (п.5.3 статті 5 договору). Положення Закону України «Про іпотеку» вказують на те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз пункту 5.3 договору іпотеки свідчить про те, що сторони договору у цьому пункті обумовили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі домовленості сторін про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», тобто закріпили іпотечне застереження про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Тобто зазначений вище пункт договору іпотеки містить відповідне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням. Тлумачення вищевказаного пункту договору іпотеки необхідно розуміти як іпотечне застереження, яке не потребує укладення сторонами окремого договору про застосування вказаного позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справа №199/8324/19, провадження № 14-212 цс 21). Крім того, судом встановлено, що відповідач як іпотекодержатель дотримався Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та надання необхідних документів державному реєстратору. Тим більше, що у пункті 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) відсутня вимога про необхідність фактичного вручення вимог/іпотечних повідомлень іпотекодавцю (позивачу), а для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки подаються також і рекомендовані поштові відправлення або поштові відправлення з оголошеною цінністю (поштові конверти), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення. Тому презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання іпотекодавцем (позивачем) не спростована, а прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності, що виникає на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором та договором іпотеки, відповідає вимогам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства. За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку щодо\~належного направлення\~відповідачем повідомлення\~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~на адресу\~позивача.\~У\~державного реєстратора\~не було\~підстав для\~відмови у\~державній реєстрації\~права власності,\~підстави для\~скасування такої\~реєстрації у\~суду відсутні,\~а іпотекодержатель\~надав реєстратору\~усі необхідні\~документи для\~здійснення державної\~реєстрації прав\~на предмет\~іпотеки.\~Оскільки направив\~вимоги/іпотечні\~повідомлення боржнику\~(позивачу)\~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~рекомендованим поштовим\~відправлення з\~оголошеною цінністю,\~які повернулись\~на адресу\~товариства за\~закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, тобто з дотриманням Порядку №1127. Посилання позивача на те, що відповідачем було вчинено виконавчий напис нотаріуса суд не бере до уваги, оскільки здійснення особою (її правонаступником) права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. При цьому, за змістом рішення суду, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, справа №203/4472/21, оспорюваний виконавчий напис стосувався звернення стягнення на розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у загальному розмірі 1964510,55 грн, та був визнаний таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 3\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами , зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно до положень статей 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова КЦС ВС від 13.02.2019 року, справа №369/13976/15-ц; постанова КЦС ВС від 27.03.2019 року, справа №806/2-1093/2011). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію. При цьому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача та їй не відшкодовуються.

Outcome: dismissed