Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

19 грудня 2023 року позивач звернулась в суд з позовом, у якому, з врахуванням заяв про зміну предмета позову від 14 травня 2024 року та 15 жовтня 2024 року, просила визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 12604 від 27 лютого 1997 року, виданий Жирівською сільською радою народних депутатів на підставі Рішення № 1 виконавчого комітету Жирівської сільської ради народних депутатів від 18 січня 1996 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2109; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,0460 га, кадастровий номер 4623682800:08:000:1131, розташованої в Садівницькому товаристві робітників і службовців Львівського заводу "Реактив" на території Солонківської об`єднаної територіальної громади Львівського району Львівської області, яка передана безоплатно у приватну власність [PERSON] на підставі Рішення № 1 виконавчого комітету Жирівської сільської ради народних депутатів від 18 січня 1996 року. Мотивувала позовні вимоги від 19 грудня 2023 року тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. За час свого життя [PERSON] розпорядилась частиною належного майна та заповіла їй квартиру [ADDRESS] . 23 лютого 2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. із заявою про прийняття спадщини. 23 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з квартири [ADDRESS] , та у вказаний день за нею зареєстровано право власності на вказане вище майно. Вказала, що 27 лютого 1997 року Жирівською сільською радою народних депутатів на підставі Рішення № 1 виконавчого комітету Жирівської сільської ради народних депутатів від 18 січня 1996 року, видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 12604 від 27 лютого 1997 року, згідно якого її батьку [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0460 га, розташовану на території Жирівської сільської Ради народних депутатів. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина, яку фактичної прийняла його дружина (матір позивача) [PERSON] , однак права власності на таку за час свого життя не оформила. 06 листопада 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0460 га, кадастровий номер 4623682800:08:000:1131, розташовану в Садівницькому товаристві робітників і службовців Львівського заводу "Реактив" на території Жирівської сільської Ради народних депутатів, з огляду на те, що заповітом не охоплено усієї спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. № 113/02-31 від 06 листопада 2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи на підтвердження реєстрації вказаної земельної ділянки за спадкодавцем [PERSON] . З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0460 га, кадастровий номер 4623682800:08:000:1131, розташовану в Садівницькому товаристві робітників і службовців Львівського заводу "Реактив" на території Солонківської об`єднаної територіальної громади Львівського району Львівської області. Крім цього, просила витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. матеріали спадкової справи № 11/2018, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою від 21.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 28 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. 14 травня 2024 року представником позивача [PERSON] надано належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 11/2018, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , та подано заяву про зміну предмета позову, згідно мотивів якої просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,0460 га, кадастровий номер 4623682800:08:000:1131, розташованої в Садівницькому товаристві робітників і службовців Львівського заводу "Реактив" на території Солонківської об`єднаної територіальної громади Львівського району Львівської області, яка передана безоплатно у приватну власність [PERSON] на підставі Рішення № 1 виконавчого комітету Жирівської сільської ради народних депутатів від 18 січня 1996 року. Мотивував заяву тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 12604 від 27 лютого 1997 року виданий Жирівською сільською радою народних депутатів після смерті [INFO] батька позивача [PERSON] . Проте, до моменту його смерті виконавчим комітетом Жирівської сільської ради народних депутатів 18 січня 1996 року прийнято Рішення № 1 про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0460 га, розташованої на території Солонківської об`єднаної територіальної громади Львівського району Львівської області. Таким чином, батько позивача розпочав процедуру приватизації, однак за життя не встиг її завершити, зокрема виготовити технічну документацію із землеустрою, одержати у встановленому законом порядку державний акт на право власності на землю і провести її реєстрацію. Зазначив, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому право на завершення приватизації спірної земельної ділянки успадковано дружиною померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак не завершила таку процедуру. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Протокольною ухвалою від 15 травня 2024 року прийнято заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про зміну предмета позову. Ухвалою від 11 вересня 2024 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою сторін. 15\~жовтня 2024\~року позивачем\~ [PERSON] \~подано заяву\~про зміну\~предмета спору,\~згідно мотивів\~якого просила\~визнати недійсним\~Державний акт\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ЛВ\~№ 12604\~від 27\~лютого 1997\~року,\~виданий Жирівською\~сільською радою\~народних депутатів\~на підставі\~Рішення №\~1\~виконавчого комітету\~Жирівської сільської\~ради народних\~депутатів від\~18\~січня 1996\~року,\~зареєстрований в\~книзі записів\~державних актів\~на право\~приватної власності\~на землю\~за №\~2109;\~визнати за\~нею в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті\~ [INFO] її\~матері [PERSON] \~право на\~завершення приватизації\~земельної ділянки\~площею 0,0460\~га,\~кадастровий номер\~4623682800:08:000:1131,\~розташованої в\~Садівницькому товаристві\~робітників і\~службовців Львівського\~заводу "Реактив"\~на території\~Солонківської об`єднаної\~територіальної громади\~Львівського району\~Львівської області,\~яка передана\~безоплатно у\~приватну власність\~ [PERSON] \~на підставі\~Рішення №\~1\~виконавчого комітету\~Жирівської сільської\~ради народних\~депутатів від\~18\~січня 1996\~року.\~Мотивувала заяву\~тим,\~що її\~батько [PERSON] \~помер [INFO] ,\~на час\~смерті якого\~діяли норми\~ЦК Української\~РСР. За ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. Після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем, яка прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, є її матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 08 серпня 1997 року державним нотаріусом першої Львівської державної нотаріальної контори. Вказала, що оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 12604 виданий 27 лютого 1997 року Жирівською сільською радою народних депутатів після смерті [INFO] [PERSON] , такий слід визнати недійсним. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Протокольною ухвалою від 16 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 26 березня 2025 року позивач [PERSON] надала пояснення аналогічні викладеним письмово та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої у його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 вересня 2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно положень ст. 1220 ЦК України в день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зі змісту ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із заповіту серії НА № 0628383, посвідченого 24 липня 1997 року державним нотаріусом Першої Львівської Державної нотаріальної контори Головацькою Х.С., [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилась належною їй квартирою [ADDRESS] . 23 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] 23 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . 26 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0460 га, розташовану в Садівницькому товаристві робітників і службовців Львівського заводу "Реактив" на території Солонківської об`єднаної територіальної громади Львівського району Львівської області, яка фактично успадкована останньою після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лучко І.Я. № 113/02-31 від 06 листопада 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказана постанова мотивована відсутністю у спадковій справі документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірне майно. Повідомлено про можливість звернення до суду за захистом порушених прав чи інтересів. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 листопада 1996 року Відділом запису актів громадського стану Львівської області, [PERSON] помер [INFO] . В силу ст. 548 ЦК Української РСР, яка діяла на момент смерті [PERSON] , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Стаття 527 ЦК Української РСР передбачає, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті За ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 28 серпня 1997 року [PERSON] звернулась в Першу Львівську Державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] її чоловіка. 28 серпня 1997 року позивач [PERSON] звернулась в Першу Львівську Державну нотаріальну контору із заявою, згідно мотивів якої вказала, що на оформлення спадкових прав після смерті [INFO] її батька вона не претендує. 28 серпня 1997 року державним нотаріусом Першої Львівської Державної нотаріальної контори Чаус Л.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на гаражний бокс № [NUMBER] , розташований в об`єднаному гаражному кооперативі № 8, у м. Львові. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] її матері [PERSON] , яка в свою чергу за час свого життя прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] . Звертаючись із даним позовом до суду позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 12604 від 27 лютого 1997 року є недійсним, з огляду на те, що такий видано після смерті [INFO] [PERSON] , цивільна дієздатність, як і цивільна правоздатність, якого припинилась у зв`язку із його смертю. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному «якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку». Водночас, як вбачається зі змісту ст. 549 ЦК Української РСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, Рішенням № 1 виконавчого комітету Жирівської сільської ради народних депутатів від 18 січня 1996 року, вирішено безоплатно передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0460 га, розташовану на території Жирівської сільської Ради народних депутатів. [PERSON] помер [INFO] та в день його смерті відкрилася спадщина, строк для прийняття якої визначено законом у шість місяців. З державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 12604, виданого 27 лютого 1997 року Жирівською сільською радою народних депутатів на підставі Рішення № 1 виконавчого комітету Жирівської сільської ради народних депутатів від 18 січня 1996 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0460 га, розташовану на території Жирівської сільської Ради народних депутатів. Спадкоємець [PERSON] звернулась 28 серпня 1997 року в Першу Львівську Державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] на гаражний бокс № [NUMBER] , розташований в об`єднаному гаражному кооперативі № 8, у м. Львові. Спадкоємець [PERSON] звернулась 28 серпня 1997 року в Першу Львівську Державну нотаріальну контору із заявою, згідно мотивів якої вказала, що на оформлення спадкових прав після смерті її батька [PERSON] вона не претендує. Таким чином, на момент звернення 28 серпня 1997 року [PERSON] в Першу Львівську Державну нотаріальну контору, процедура приватизації земельної ділянки площею 0,0460 га, розташованої на території Жирівської сільської Ради народних депутатів, була завершеною шляхом видачі вказаного вище державного акту, а отже право на завершення приватизації земельної ділянки матір позивача не могла успадкувати. Оскільки особа [PERSON] не успадкувала право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,0460 га, розташованої на території Жирівської сільської Ради народних депутатів, то позивач [PERSON] не може таке набути в порядку спадкування після смерті її матері. Верховний Суд в постанові від 20 липня 2022 року у справі № 683/2422/19 (провадження № 61-13607св21) дійшов висновку, що заявляти вимогу про визнання недійсним державного акту про право власності на землю може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею державного акту про право власності на землю. Тобто, оспорювання акту відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання акту). З огляду на заяву [PERSON] від 28 серпня 1997 року, яка подала таку в Першу Львівську Державну нотаріальну контору і вказала, що на оформлення спадкових прав після смерті її батька [PERSON] не претендує, оспорюваним державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 12604, виданим 27 лютого 1997 року Жирівською сільською радою народних депутатів, її право жодним чином не порушено, а тому вона не має права на звернення із позовними вимогами про визнання його недійсним. За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивувала свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed