Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просив: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Вказана позовна заява мотивована тим, що [PERSON] з 2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , 2009 р.н. Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.11.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з рішення Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 22.05.2024 року, встановлено місце проживання та виховання дитини - [PERSON] , 2009 р.н. разом з батьком [PERSON] . Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.06.2016 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей з травня 2016 року. Тобто, дитина тривалий час проживає разом з [PERSON] , виховується та утримується батьком, проявляє прив`язаність до нього та бажає і надалі проживати із ним. Таким чином, відповідач [PERSON] фактично не піклується про фізичний, та духовний стан та дитини, не спілкується з ним, тобто не дбає про його життя та не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що стало підставою для звернення до суду із вищевказаним позовом. Процесуальні дії у справі. 02.12.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. 25.02.2025 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Позиції сторін у судовому засіданні. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Теренчук Є.М., в судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяву, в якій наполягали на задоволенні позовних вимог та просили розглянути справу без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник Органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не прибули, повідомлялись належним чином. Представник [INFO] в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила та не подала відзив на позовну заяву у встановлені судом строки. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18.05.2009 року Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис N?34. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.11.2013 року було задоволено позов [PERSON] про розірвання шлюбу, розірвано шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №5 від 11.02. 2009 року. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.06.2016 року було задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , - аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , після цієї дати стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Згідно Роз`яснення Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 23.05.2024 року за № 14930 вбачається, що в [PERSON] , станом на 23.05.2024 року, наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 23.05.2024 року за період з 20.05.2016 року по 01.05.2024 року становить 275518,4 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Відповідно до Рекомендаційного листа Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про доцільність залишення дітей з батьком [PERSON] від 13.09.2013 року вбачається, що опікунська рада при Лиманській селищній раді рекомендує залишити дітей проживати з батьком [PERSON] , але надати матері [PERSON] можливість відвідувати, приймати участь у вихованні дітей без перешкод. Відповідно до Акту про фактичне проживання громадян за адроесою: [ADDRESS] від 17.07.2017 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час в квартирі проживають [PERSON] зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] в даній квартирі не проживає з 2013 року по теперішній час, участь у вихованні дітей не приймає, майже не спілкується, фінансової допомоги не надає. Діти знаходяться на повному забезпеченні батька. Вищевказаний факт підтверджується сусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 24.05.2024 року, за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Діти знаходяться на повному забезпеченні батька. Мати дітей- [PERSON] невідомо де. В догляді дітей не приймає участі і не цікавиться ними. Відповідно до Висновку Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення місця проживання та виховання неповнолітній дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від 22.05.2024 року за № 014/07/-24/2024 вбачається, що Служба у справах дітей Лиманської селищної ради 20.05.2024 року відвідала родину [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та склали Акт обстеження умов проживання. Згідно Акту обстеження умов проживання неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстровані та проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Мати не проживає з дітьми з середини червня місяця 2013 року, батько самостійно доглядає дітей. Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається з 2-х спальних кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати та туалету. Умови проживання добрі. В будинку прибрано. Є газо-водо-електро-постачання. Опалення пічне та електричне. Вся необхідна мебля та побутова техніка присутня. Є запас продуктів на тривалий час. У дітей є власна кімната. У кожного своє спальне ліжко, є робочий стіл, шафа для одягу, комп`ютер для навчання. Відповідно до Довідко виданих ФОП [PERSON] від 24.09.2024 року вбачається, що [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н. відвідують лікаря тільки з батьком. Відповідно до Характеристики КЗЗСО «Лиманський ліцей №2» Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області вбачається, що [PERSON] зарекомендував себе як дисциплінований та працелюбний учень. За час навчання виявив достатній рівень знань, володіє учбовим матеріалом, проявляє інтерес до гуманітарних предметів, спорту. Має добрий загальний розвиток, навчається в повну міру своїх сил. Хлопчика виховує батько [PERSON] , який відповідальна ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Мати [PERSON] жодного разу не відвідувала школу, класного керівника, не цікавилась життям та навчанням дитини, ніколи не була присутня на батьківських зборах та шкільних заходах. Відповідно до Характеристики Директора ТОВ «Лиман» від 30.09.2024 року відносно [PERSON] вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Лиман» з 01.12.2012 року. За період роботи проявив себе тільки з позитивної сторони, як зразковий, старанний, добросовісний і грамотний фахівець. Зразковий сім`янин, у вживанні спиртних напоїв не помічений, адміністративних стягнень не мав, морально стійкий. За свою роботу неодноразово заохочувався з боку адміністрації. Відповідно до Характеристики депутата Лиманської селищної громади [PERSON] від 30.09.2024 року вбачається, що [PERSON] з листопада 2009 року по теперішній час постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . За даний період показав себе тільки з позитивної сторони, як зразковий та порядний сусід, батько та сім`янин. Постійно займається вихованням дітей, має хороші й довірливі стосунки із синами. У вживанні спиртних напоїв не помічений. Згідно Довідки Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 24.05.2024 року за № 499 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із батьком та знаходяться на його утриманні. Місце проживання матері невідомо. Також, той факт, що разом із [PERSON] у період з листопада 2009 року по теперішній час постійно проживають його сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також те, що мати [PERSON] , [INFO] взагалі не проживає з 2013 року за адресою: [ADDRESS] та не займається вихованням та утриманням своїх синів, підтверджується письмовими показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] . Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 28.01.2025 року за № 002/2025 вбачається, що Служба у справах дітей Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 28.01.2025 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] умови проживання добрі, в будинку прибрано, чисто та затишно. Для дітей створено всі необхідні умови, у дитини є власна кімната, яка облаштована окремим спальним ліжком, є комп`ютер для навчання, присутні іграшки, книжки та одяг, є запас продуктів на тривалий час. Відповідно до протоколу бесіди від 28.01.2025 року з неповнолітнім [PERSON] [INFO] , вбачається, що мати не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не відвідує дитину, аліменти не сплачує. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частина 8 статті 7 СК України визначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Положення статті 150 СК України регламентують, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тощо. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог п.2,3 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Положення частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 753/2025/19) в постанові від 06 травня 2020 року, зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі N 211/559/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому при вирішенні спору щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей, які полягають зокрема в забезпеченні їх розвитку у стійкому середовищі. Дослідивши фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок у постанові від 29 липня 2021 року (справа № 686/16892/20), згідно якого позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Під час повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом встановлено, що [PERSON] самоусунулася від виховання малолітніх дітей; не піклується про них, не проявляє заінтересованості до їх долі, не цікавиться їх станом здоров`я, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, матеріально не утримує, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. На підставі встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками відносно виховання та утримання малолітніх дітей, що підтверджується матеріалами справи, та наразі змінити поведінку останньої у кращу сторону неможливо. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім того, статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] нехтує потребами своїх дітей, порушує права дітей на належне батьківське виховання та систематично не виконує батьківські обов`язки, що в сукупністю зі мовчазною позицією відповідачки, є підставою для задоволення позову. При цьому суд вважає, що у разі зміни свого ставлення до вказаного вище, відповідачка у встановленому законом порядку може відновити вказаний статус шляхом звернення до суду з відповідним позовом. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам її малолітніх дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни нею свого ставлення відносно них, та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Позовні вимоги про стягнення аліментів не заявлені. За правилами ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положеннями СК України визначено особливості розгляду справ про позбавлення батьківських прав, у тому числі щодо меж судового розгляду. Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Так, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, положеннями СК України передбачено пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, а норми ч. 3 ст. 166 СК України є спеціальними щодо загальних норм ч. 2 ст. 264 ЦПК України, та підлягають застосуванню до правовідносин, з яких виник спір, у зв`язку з чим суд вирішує питання про стягнення аліментів попри те, що така позовна вимога не заявлена. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та на розподілі судових витрат не наполягає. На підставі ст. 4, 258-259, 265,281-283, 289 ЦПК України, суд -

Outcome: approved