Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з даним\~позовом вказуючи,\~що перебуває\~у шлюбі\~з відповідачем\~з 28\~червня 2023\~року та\~перебуваючи у\~шлюбі у\~них [INFO] \~народилася дочка\~ [PERSON] .Зазначає,\~що відносини\~між сторонами\~зіпсовані,\~сім`я існує\~формально,\~спільного господарства\~не ведуть,\~а їхні\~шлюбні стосунки\~були фактично\~припинені. Також зазначає, що вона сама змушена утримувати доньку, яка проживає з нею, однак її матеріальне становище є недостатнім, також позивач не має змоги працювати, оскільки доглядає за малолітньою дочкою. Вказує, що батько дітей є працездатним, фізично здоровий, інших утриманців немає, може сплачувати аліменти, оскільки перебуває в ЗСУ та має постійний дохід. Позивач просить\~суд розірвати\~шлюб,зареєстрований між сторонами 28.06.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1183; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання як дружини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 28.02.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, а також пояснила, що на даний час не працює, проживає з дитиною у будинку своєї матері, отримує лише соціальну допомогу на дитину, щодо визначення розміру аліментів на своє утримання пояснила, що кошти їй потрібно щоб одягатися та харчуватися, не є особою з інвалідністю, лікування не потребує. Також зазначила, що відповідач дійсно є військовослужбовцем Національної гвардії, не перебуває в СЗЧ та бере активну участь у бойових діях. Відповідач до суду не з`явився, 25.03.20245 подав письмову заяву, в якій зазначив, що не має можливості прибути в судове засідання, позов визнає частково, а саме вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини визнає повністю, щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини визнає частково, просить суд зменшити заявлений позивач розмір аліментів, оскільки він має проблеми зі здоров`ям, періодично проходить лікування. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.06.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1183, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] ,\~ [INFO] , що слідує з копії свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, шлюб фактично припинив існувати, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку щодо утримання дітей визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) на одну дитину становить одну четверту, на двох дітей - одну третю, на трьох і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно довідки Новоборівської селищної ради від 13.02.2025 [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації по [ADDRESS] (а.сп. 8). При визначенні розміру аліментів на утримання дитини,\~суд виходить з матеріального становища кожної із сторін\~спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відомості про те, що відповідач має на утриманні інших осіб матеріали справи не містять. Таким чином, з урахуванням принципів розумності та справедливості, з огляду на визначений законодавцем у ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів, суд визначає, що з відповідача на ім`я позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання дитини, відповідає встановленому законом розміру. Щодо позовної\~вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне. Згідно частини 1, частини 4\~статті 75 СК України,\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно частини 1\~статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до частини 1\~статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~статті 84 СК України,\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачем, знаходяться на її утриманні, позивач не працює, доглядає за дочкою. Враховуючи, що відповідач являється працездатною особою та має молодий вік, доказів, які б підтверджували неможливість надання допомоги дружині до суду не подав, таким чином суд приходить до переконання, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. Разом з цим, визначаючи розмір такого утримання, суд враховує, що відповідач є військовослужбовцем та у зв`язку з цим потребує підвищених витрат для свого забезпечення, у тому числі для придання спорядження, транспортних засобів з метою належного виконання обов`язків щодо відсічі збройної агресії російської федерації, що є загальновідомими обставинами. Крім того, відповідач має ряд хронічних захворювань та систематично проходив лікування, у тому числі, пов`язані з оперативним втручанням, що підтверджується копіями виписок із медичної картки [PERSON] №568, №12994/23 а також довідками медичних установ №535 та 923. За таких обставин та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, враховуючи, що судом постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі його заробітку, а також враховуючи, що позивачем не обгрунтовано стягнення аліментів на її утримання саме у розмірі частини доходу відповідача щомісячно, виходячи з принципу справедливості та розумності суд приходить до висновку, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання дружини, підлягає задоволенню частково в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що з урахуванням високого матеріального забезпечення відповідача як військовослужбовця також забезпечить отримання позивачем утримання на належному рівні. В решті заявлених позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. При цьому суд враховує, що згідно ст. 192 СК України позивач та відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду із заявою про зменшення або збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, підтверджених належними доказами. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача за позовною вимогою про розірвання шлюбу підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,2 грн. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211,2 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial