Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

19 березня 2021 року позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України (далі позивач, Ощадбанк, банк, кредитодавець) звернувся до суду з позовом, який у подальшому змінив шляхом збільшення позовних вимог (в ред. від 30.10.2023), до відповідача [PERSON] (далі відповідач, позичальник), про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 03.04.219 між сторонами був укладений Договір про споживчий кредит № 354/0274 (на придбання транспортного засобу) про надання кредиту в сумі 667\~800, 00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,99 % річних, терміном на 84 місяця до 03.04.2026. На виконання умов Кредитного договору між сторонами був укладений Договір застави № 354/0274/1, предметом якого був транспортний засіб Sкoda Karoq реєстраційний номер [NUMBER] . Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику. У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань за Договором Банком на адресу позичальника була направлена вимога про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів у строк 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги. Після спливу 30 календарних днів з дня не вручення вимоги Банку, яка повернулася з поміткою про закінчення строку зберігання, строк повернення кредиту вважається таким, що настав. Станом на 05.10.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 735\~481,72 грн, в тому числі заборгованість за основним боргом (кредитом) 572\~334,90 грн, заборгованість за процентами 69\~026,03 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 18\~270,35 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 2779,00 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 63\~032,76 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 10\~038,68 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 22 квітня 2021 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому процесі. 13 травня 2021 року, 03 червня 2021 року підготовчі засідання відкладені за клопотаннями відповідача через його відрядження та тимчасовою непрацездатністю. 23 червня 2021 року підготовче засідання відкладено за клопотанням відповідача про надання часу для позасудового врегулювання спору. 19 липня 2021 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача про надання часу на позасудове врегулювання спору шляхом реструктуризації заборгованості. 08 вересня 2021 року підготовче засідання відкладено за заявою представника відповідача про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи. Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у іншій цивільній справі. Ухвалою суду від 16 червня 2023 року поновлено провадження у справі зі стадії підготовчого провадження. 11 липня 2023 року, 06 вересня 2023 року судові засідання відкладені через неявку відповідача. 04 жовтня 2023 року судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача про надання часу для уточнення позовної заяви в частині розміру заборгованості. 26 жовтня 2023 року надійшла заява про збільшення позовних вимог, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено для отримання відповідачем позову. Ухвалою суду від 22 листопада 2023 року за клопотанням представника відповідача залучено до участі у справі у якості третьої особи ПрАТ «СК «Арсенал страхування», підготовче засідання відкладено. 18 грудня 2023 року підготовче засідання відкладено через неявку третьої особи. Ухвалою суду від 10 січня 2024 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача у зв`язку із його хворобою. 29 січня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 21 лютого 2024 року судовий розгляд відкладений за клопотанням представника відповідача про надання часу для ознайомлення з наданими позивачем доказами. Ухвалою суду від 18 березня 2024 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у іншій цивільній справі. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2024 року про зупинення провадження у справі скасовано, направлено цивільну справу для продовження розгляду. 12 листопада 2024 року, 04 грудня 2024 року судовий розгляд відкладено за клопотанням представника відповідача у зв`язку з його хворобою. 25 грудня 2024 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких він зазначає про надмірне нарахування позивачем сум заборгованості, вважає, що заборгованість за основним боргом не може перевищувати 572\~334,90 грн, заборгованість за процентами обмежується моментом пред`явлення вимоги і станом на 01.12.2020 становить 46\~906,32 грн. Також, заперечив проти нарахування 3 % річних та втрат від інфляції, оскільки, на його думку, такі вимоги не ґрунтуються на нормах закону та не підлягають стягненню. Просив врахувати письмові пояснення при розгляді справи. 25 грудня 2024 року в судовому засіданні судом заслухано вступні промови представників сторін, оголошено перерву для дослідження письмових доказів. 27 січня 2025 року судом досліджено письмові докази у справі, оголошено перерву в судовому засіданні. 07 березня 2025 року закінчено з`ясування обставин та перевірку їх доказами, за клопотанням представника відповідача оголошено перерву в судовому засіданні, наданий час для підготовки до судових дебатів. 14 березня 2025 року проведено судові дебати, судом оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, вступна та резолютивна частини якого оголошені в судовому засіданні 19 березня 2025 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити позов в повному обсязі, суду пояснила, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором, виникла заборгованість. 07.12.2020 Банком на адресу відповідача було надіслано вимогу про дострокове погашення заборгованості, яка не повернулася без вручення адресатові з відповідною поміткою від 11.01.2021, а тому відповідно до п. 3.9.2 Договору за сплином календарних тридцяти днів термін виконання договору настав 18.02.2021. Проценти за користування кредитом нараховані до 18.02.2021, тоді як, починаючи з 19.02.2021 до 24.02.2022 були нараховані санкції відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання боржником зобов`язання. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що Банком нараховані проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування, який закінчився складанням вимоги про дострокове погашення заборгованості, тобто з 07.12.2020. Також, зазначив, що нараховані Банком суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за своєю суттю є відповідальністю за порушення зобов`язання і відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» не підлягають стягненню. Просив відмовити у задоволенні позову через не доведення позивачем обставин у справі та не обґрунтовано розрахунки заборгованості за кредитним договором. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» до суду не з`явився, був належним чином повідомленим про розгляд справи, будь-яких заяв/пояснень щодо предмету спору не надавав, заяв про відкладення або розгляд справи не надсилав, його неявка не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк Україна» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 354/0274 (для придбання транспортного засобу), згідно з умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 667 800 грн зі сплатою за користування кредитом 13,99 % річних, строком на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03 квітня 2026 року для придбання транспортного засобу (т. 1, а.с. 8-14). Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені кредитним договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених кредитним договором. У відповідності до п. 2.4.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 13,99 % річних. Згідно із пунктом 3.3.3. кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 7\~950,00 гривень та оплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з травня 2019 року. Відповідно до пункту 4.3. кредитного договору позичальник зобов`язаний: належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання, у строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у порушення умов цього договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. У свою чергу, пунктом 4.2.1 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по укладеному договору. Згідно з пунктом 4.2.2 кредитного договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 05.10.2023 загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором № 354/0274 від 03/04/2019 становить 735\~481,72\~грн,\~в тому\~числі заборгованість\~за основним\~боргом (кредитом)\~572\~334,90\~грн,\~заборгованість за\~процентами 69\~026,03\~грн,\~3\~%\~річних за\~несвоєчасне погашення\~основного боргу\~(кредиту)\~18\~270,35\~грн,\~3\~%\~річних за\~несвоєчасне погашення\~процентів за\~користування кредитом\~2779,00\~грн,\~втрати від\~інфляції за\~несвоєчасне погашення\~основного боргу\~(кредиту)\~63\~032,76\~грн,\~втрати від\~інфляції за\~несвоєчасне погашення\~процентів за\~користування кредитом\~10\~038,68\~грн (т.1, а.с. 209-211). Згідно з пунктом 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктом 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30 грудня 1998 року №556, пунктами 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року №254 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації, зокрема і первинної, складеної в момент вчинення господарської операції, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунки заборгованості, виконані в автоматизованому режимі, та виписки з особового рахунку клієнта) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України. Такий висновок зроблений у постанові Верховного від 08 листопада 2021 року у справі №754/5108/17, з посиланням на постанову Верховного Суду від 10 березня 2021 року в справі № 643/11542/15-ц. Факт виконання Ощадбанком своїх зобов`язань щодо надання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 667\~800,00 грн, підтверджується копією платіжного дорученням № 354/0274 (#282236293705) від 03.04.2019 (т. 1, а.с. 27), розрахунками заборгованості (т. 1, а.с. 40-41, 209-211) та випискою по рахунку (т. 1, а.с. 32-39), також вказаними документами підтверджується факт здійснення [PERSON] часткового погашення заборгованості за кредитним договором, останній платіж у червні 2020 року. Факт отримання кредитних коштів, користування ними та часткового погашення відповідачем не заперечується. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду від 12 липня 2021 року у справі № 404/6241/19 зазначено, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України». У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі №2-6460/11 вказано, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені». Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили строк його дії до повного виконання зобов`язання (пп. 11.1.2 Договору), строк, на який кредит надається 84 місяці та строк остаточного повернення кредиту не пізніше 03 квітня 2026 року (п. 2.2 Договору). Пунктом 3.9 розділу 3 договору, передбачені підстави та випадки дострокового повернення кредиту за ініціативою банку. Зокрема, пп. 3.9.2 договору передбачено, що виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору, повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. У цьому ж підпункті сторони домовилися, що термін дострокового повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться у вимозі банку є зміною терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення В абзаці другому підпункту 3.9.2 договору визначено, що, якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, письмова вимога про усунення порушення зобов`язання вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, і з цієї дати починає відліковуватися тридцятиденний строк, визначений у абзаці першому цього пункту договору. 09 грудня 2020 року Банком на адресу [PERSON] було надіслано вимогу № 103.20-12/1-114/80443/2020-03/вих від 07.12.2020 про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за договором про споживчий кредиту № 354/0274 від 03.04.2019 у загальній сумі 625\~804,31 грн, для чого банк надав позичальнику 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги для виконання порушеного зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку (т. 1, а.с. 30, т. 2, а.с. 230). Вказана вимога не була отримана [PERSON] і була повернута Банку з довідкою про причини повернення із зазначенням «повертається за закінченням терміну зберігання» із проставлянням дати невручення 11.01.21 (т. 1, а.с. 31). Отже, Банк змінив строк виконання основного зобов`язання, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором на 18.02.2021. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Згідно розрахунку Банку проценти за користування кредитними коштами нараховані в межах строку кредитування, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитом (тіло) у розмірі 572\~334,90 грн та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 69\~026,03 грн. Що стосується вимог позову про стягнення 3% річних та втрат від інфляції суд зазначає про наступне. Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 18\~270,35 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 2779,00 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 63\~032,76 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 10\~038,68 грн, які нараховані позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України. 24 грудня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Зазначеним законом пункт 6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» викладено в такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»,\~споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.\~Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону». Тобто, по тим договорам, які укладені до спливу 30 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення і штрафні санкції за порушення виконання зобов`язання за вказаними договорами не нараховуються. Враховуючи, що Договір про споживчий кредит між сторонами у цій справі укладений 03.04.2019, тому відповідач звільняється від відповідальності перед позивачем, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості наданого банком, останнім нараховувалися і проценти за користування кредитом, і 3 % річних, і втрати від інфляції одночасно, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки регулятивна\~норма частини\~першої\~статті 1048\~ЦК України\~і\~охоронна норма\~частини другої\~статті\~625\~цього Кодексу\~не\~можуть застосовуватись\~одночасно (постанова\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 04.02.2020\~у справі\~№ 912/1120/16\~(пункт\~6.28)). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором про споживчий кредит № 354/0274 від 03.04.2019 у в сумі 641\~360,93 грн, з яких заборгованість за основним боргом (кредитом) 572\~334,90 грн, заборгованість за процентами 69\~026,03 грн, в іншій частині позову відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (87 % від заявленої ціни позову 735\~481,72 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9\~598,04 грн (87 % від 11\~032,23 грн).

Outcome: partial