Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

09.01.2025 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради, «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області», в якій просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь дитячого державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина, аліменти на її утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, а також просить накласти заборону на відчуження та зняття малолітньої [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та реєстрацію місця проживання інших осіб у даному житловому приміщенні без погодження органу опіки та піклування до повноліття [PERSON] , [INFO] ; до набрання чинності рішення по справі заборонити будь-яким особам вчинення будь-яких інших дій, пов`язаних з належним малолітній житлом, реєстрацію місця проживання інших осіб у вказаному вище житловому приміщенні чи/та зняття малолітньої без погодження з органом опіки та піклування. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що з 14.08.2023 року у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області на повному державному забезпеченні знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] . За час перебування дитини у закладі мати - [PERSON] жодного разу не відвідала дитину, постійно спілкується з донькою в телефонному режимі. Представник позивача вказує, що малолітня [PERSON] , народилася [INFO] , актовий запис №32 від 14.05.2013 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного вище, діючи виключно в інтересах дитини, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюКиївської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради, «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 12.02.2025 року судом було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засіданні, призначене на 20.03.2025 року, представник позивача не з`явилася, однак 20.03.2025 року надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] , у судове засідання 20.03.2025 року не з`явилася, про причини відсутності суд не повідомила. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повідомлення на адресу, за якою вона проживає, таяка повернута з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується повідомленням (накладною) кур`єрської служби та є належним повідомленням, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, однак, у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Одеської міської ради, «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області» про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які наявні у матеріалах справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, малолітня [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження №32 від 14 травня 2013 року, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15 листопада 2022 року, була виявлена дитина жіночої статі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту бесіди від 15 листопада 2022 року, складеного уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі та старшим інспектором сектору ювенальної превенції Одеського районного управління поліції №1 Національної поліції України, майором поліції Степенко Світланою Леонідівною з малолітньою [PERSON] , дівчинка повідомила, що 15 листопада 2022 року, були в гостях, де батьки вживали алкогольні напої, після чого відбулася сварка між господарем квартири та батьками, та господар квартири їх вигнав. Коли вони йшли по дорозі мати була в стані алкогольного сп`яніння та упала, потім приїхала швидка допомога та поліція, і вона з батьками приїхала до районного відділення поліції. Згідно з інформацією, наданою Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 серпня 2024 року № 2845/24.24-19, відсутні актові записи про шлюб та смерть на гр. [PERSON] , [INFO] . Наявний актовий запис про народження №32 від 14 травня 2013 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області на громадянку [PERSON] , [INFO] , мати дитини - гр. [PERSON] , [INFO] . Згідно наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 23 листопада 2022 року № 54/1 малолітню [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, як дитину, яка проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно з інформацією, наданою Центром надання адміністративних послуг у Єланецькій селищній раді від 08 липня 2024 року № 213/03-12, гр. [PERSON] , [INFO] , та малолітня: [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Служби у справах дітей Одеської міської ради від 26 вересня 2024 року № 05/06/9544, інформація про наявність у малолітньої [PERSON] , [INFO] , братів і сестер, відсутня. Згідно з довідкою Служби у справах дітей Одеської міської ради від 26 вересня 2024 року №05/06/9544/1, інформація про наявність у малолітньої [PERSON] , [INFO] , ощадної книжки, відсутня. Відповідно до інформації, наданої Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Белградської районної державної адміністрації Одеської області від 01 липня 2024 року №37, малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває у закладі з 14 серпня 2023 року по теперішній час на повному державному забезпеченні. За час перебування дитини у закладі мати - гр. [PERSON] , жодного разу не відвідала дитину, постійно спілкується з донькою в телефонному режимі. 19 липня 2024 року уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі в телефонному режимі проведено бесіду з матір`ю дитини гр. [PERSON] , в якій спеціалісти Служби у справах дітей Одеської міської ради повідомили, що у відношенні неї порушується питання про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Гр. [PERSON] , повідомила, що проти позбавлення батьківських прав та зобов`язалась прибути до територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі для надання письмових пояснень, так як вона поїхала з м. Одеси до м. Миколаїв на двадцять днів. Згідно з повідомленням Служби у справах дітей Єланецької селищної ради від 05 липня 2024 року № 704-01, 04 липня 2024 року Працівниками служби у справах дітей Єланецької селищної ради проведено обстеження за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що за вказаною адресою ніхто не проживає. Також проведено бесіду з [PERSON] та [PERSON] з метою встановлення часу вибуття та відомостей щодо можливого місця перебування гр. [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пояснень вказаних громадян від 04.07.2024 року, складених у присутності начальника Служби у справах дітей Єланецької селищної ради, [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає більше десяти років, її місцезнаходження не відоме. Згідно з інформацією, отриманою від Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики від 01 липня 2024 року № 16.01-03/2392, згідно з базою даних особових рахунків гр. [PERSON] , [INFO] , на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі не перебуває та не отримує ніяких видів державної соціальної допомоги на дитину [PERSON] , 2013 року народження. Згідно з інформацією Єдиного Державного Реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів гр. [PERSON] , [INFO] , на військовому обліку у РТЦК та СП міста Одеси та Одеської області не перебуває. Згідно з інформацією, наданою Державною установою «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України від 24 липня 2024 року № 5/6 - 13048, гр. [PERSON] , [INFO] , згідно відомостей ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в місцях позбавлення волі покарання не відбувала. Станом на 18 липня 2024 року в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не утримується. Відповідно до інформації, наданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 09 липня 2024 року № 2725/03.01-06, за архівними даними, станом на 31 грудня 2012 року, відсутня інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно в м. Одесі за гр. [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів: [PERSON] , [PERSON] , відомості відсутні, відповідно інформаційної довідки від 19.06.2024 року №383475719, №383475529. Право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , [PERSON] , не зареєстровано, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.06.2024 року № 383475971. Уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, в телефонному режимі 13 серпня 2024 року проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , [INFO] , в якій дитина повідомила, що проти позбавлення батьківських прав матері. Розповіла, що часто спілкується з матір`ю по телефону. Мати в свою чергу пообіцяла дитині, що відновить всі необхідні документи та визначиться з житлом. Зі слів дитини, зараз мати не може її забрати, так як в неї поранена нога і вона не може заробляти більше грошей, щоб владнати всі складнощі. Також, 26 листопада 2024 року уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, в телефонному режимі повторно проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , [INFO] . Під час спілкування [PERSON] розповіла, що почувається в закладі добре, їй там подобається, у неї є друзі, в школі навчається онлайн. Повідомила, що мати телефонує їй рідко, та сказала, що не може приїхати, так як в неї проблеми з ногою. Дитина висловила свою думку в якій зазначила, що мати не може про неї піклуватися, тому вона вважає що в закладі їй буде краще, ніж з матір`ю, у зв`язку з чим малолітня [PERSON] не проти позбавлення матері батьківських прав. Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, складеним Комунальним некомерційним підприємством «Тарутинська центральна лікарня» Тарутинської селищної ради Одеської області від 07 березня 2024 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , має діагноз: М 41.9 (Сколіоз, неуточнений), М 24.1 (Інші ураження сполучних хрящів), К 42.9 (Пупкова грижа без непрохідності чи гангрени). Відповідно до інформації територіального відділу Служби у справах дітей у Пересипському районі від 06 листопада 2024 року, викладеної в протоколі бесіди, здійсненому в телефонному режимі з гр. [PERSON] , зазначено, що вказана особа проживає за адресою: [ADDRESS] . 06 листопада 2024 року уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Пересипському районі було здійснено візит за адресою проживання гр. [PERSON] , але двері ніхто не відчинив, було залишено запрошення. В телефонному режимі гр. [PERSON] повідомила, що хворіє, тому відмовилась від проведення обстеження умов проживання в той день. Заперечувала стосовно позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Пізніше з [PERSON] було узгоджено дату візиту на 12 листопада 2024 року, але під час відвідування адреси, двері знову ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки відповідачка не відповідала, а потім зовсім вимкнула телефон. На засідання комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 28 листопада 2024 року, будучи повідомленою належним чином, мати дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , не з`явилась. Будь - яких письмових заяв або пояснень щодо неможливості прийняти участь у засіданні Комісії не надала. Відповідно до акту бесіди в телефонному режимі від 18 листопада 2024 року, складеного спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, гр. [PERSON] , повідомила, що прибути не може та запропонувала Комісії прийти до неї додому, після чого поклала слухавку та на повторні дзвінки вже не відповідала. Запрошення на засідання Комісії, яке було направлено гр. [PERSON] , за адресою місця реєстрації, а саме: [ADDRESS] , повернулося, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Запрошення, яке було направлено за останньою відомою адресою місця проживання гр. [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , також повернулось, у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Під час розгляду питання на засіданні Комісії, головою Комісії, було здійснено телефонний дзвінок гр. [PERSON] , яка повідомила, що прибути на засідання Комісії вона не змогла, так як в неї хвора нога і вона майже не пересувається, та має проблеми з коштами задля того щоб прибути до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з Пересипського району на засідання Комісії. Гр. [PERSON] було повідомлено про дату та час чергового засідання, під протокол, та повідомлено про наслідки неявки. На засідання Комісії, яке відбулось 12 грудня 2024 року, гр. [PERSON] також не з`явилася, будь - яких письмових заяв або пояснень щодо неможливості прийняти участь у засіданні Комісії не надала. Проте, відповідно до акту бесіди в телефонному режимі від 11 грудня 2024 року, складеного спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, гр. [PERSON] , повідомила, що буде присутньою на засіданні Комісії. Враховуючи, що мати дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток малолітньої тощо, всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку матері та свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного вище, у відповідності зі ст. ст. 19, 164 СК України, відповідно до п.п. п.п. 2.10, 3.2 «Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1934-УІІ від 26 квітня 2017 року, протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 грудня 2024 року №25, та діючи виключно в інтересах дитини, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). При викладених обставинах, суд вважає, що відповідачнавмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь дитячого державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина, аліментів на її утримання, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180, ч.ч.1-2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Якщо згідно з положеннями частин 3 і 4 ст. 60 ЦК України судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування і опікуном призначається особа інша, ніж державний дитячий заклад, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником. Якщо за рішенням суду дитина передається до відповідного дитячого закладу, то поширеною є думка про те, що аліменти не можуть стягуватися на користь такого закладу. Адже відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. Крім того, практично не існує механізму контролю за цільовим використанням коштів, перерахованих як аліменти, зокрема на конкретну дитину. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Такий механізм є оптимальним з точки зору забезпечення інтересів дитини та належного використання стягнутих аліментів, але не існує визначеного механізму створення таких рахунків та перерахування коштів на них, і тому, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, переданої до органу опіки та піклування для влаштування в державний дитячий заклад, суди переважно зобов`язують батьків перераховувати аліменти на користь органів опіки та піклування або інших державних установ. За відсутності передбаченого законом механізму перерахування аліментів на особистий рахунок дитини така практика вбачається правильною. Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України, на органи опіки та піклування, покладаються обов`язки за заявою платника аліментів або за власною ініціативною перевіряти цільове витрачання аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом. В силу ч. 2 ст. 244 СК України саме орган опіки та піклування вирішує питання про призначення дитині опікуна або піклувальника, також нормою ст. 246 СК України, на орган опіки та піклування покладається контроль за умовами утримання, навчання та виховання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Відповідно до ст. 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладах охорони здоров`я, навчальному, або іншому дитячому закладі, функцію опікуна або піклування щодо неї покладається на адміністрацію цього закладу. Зважаючи на вищевикладені норми СК України, та системний аналіз глави 15, глав 16 та 19 СК України, суд приходить до висновку, що аліменти можуть стягуватися з батьків, або інших осіб, на утриманні яких перебувала дитина, у встановленому законом порядку на користь іншої особи, або закладу, відповідно до ст. 245 СК України, яка має права опікуна або піклувальника відносно неповнолітньої особи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також враховуючи положення ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити, та стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь дитячого державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.01.2024 року й до досягнення повноліття [PERSON] . Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно п.2 ч.1 ст.248 Сімейного кодексу України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Таким чином, вимога щодо накладення заборони на відчуження будинку за адресою: [ADDRESS] та зняття малолітньої [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , реєстрацію місця проживання інших осіб у даному житловому приміщенні без погодження органу опіки та піклування до повноліття [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню. Оскільки, відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved