Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернулось до\~суду з\~вказаним позовом\~до [PERSON] , в якому\~прохало стягнути\~з відповідача\~матеріальну шкоду\~в розмірі\~29299,53\~ грн.,\~ ; пеню в розмірі 2950,18 грн.; 3% річних в розмірі 331,30 грн. інфляційні втрати в розмірі 913,05 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 02.05.2021 року в м.Полтава по вул.Шведська Могила сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Opel, .н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «ЗАЗ» н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Позивач вказує, що на час скоєння ДТП,цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом №АР/1718989. Постановою Київського районного суду м.Полтави від 18.06.2021 року по справі №552/2425/21 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУаАП. Постановою Київського районного суду м.Полтави від 20.05.2021 року по справі №552/2425/21 було встановлено, що відповідач під час настання дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду відмовився, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Потерпіла сторона [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з відповідною заявою про отримання страхового відшкодування. ТДВ «СГ\~«ОБЕРІГ» було\~прийнято рішення\~про відшкодування\~шкоди та\~виплачено власнику\~автомобіля Opel, .н.з. [NUMBER] [PERSON] , грошові кошти, за завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП в розмірі 25105 грн. Відповідно до пп. 38.1.1, п. 38.1ст. 38 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених ЗУ «Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також здійснення виплати страхового відшкодування - ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 25105 грн. 24.03.2024 року відповідачу було направлено вимогу про виплату коштів, проте станом на дату подання позову кошти не сплачені. Таким чином, у ТДВ «СК «Оберіг» виникло право вимоги до відповідача в розмірі виплаченого страхового відшкодування на підставі ст. 38 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» , пені , а також трьох відсотків річних, інфляційних витрат в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27.01.2025 року відкрито провадження по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив на адресу суду заяву, згідно якої прохав суд розгляд справи провести без його участі, задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] не з'явився,\~про дату,\~час та\~місце судового\~розгляду повідомлений\~у встановленому\~законом порядку,\~відповідно до\~вимог ст.128\~ЦПК України,\~шляхом направленням\~судових повісток\~на адресу\~реєстрації відповідача\~(55,60)\~та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. (а.с.58). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.03.2025 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 02.05.2021 року в м.Полтава по вул.Шведська Могила сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Opel, .н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «ЗАЗ» н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Київського районного суду м.Полтави від 18.06.2021 року в справі №552/2425/21, яка вступила в законну силу, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а саме в тому, що 02.05.2021 року о 13-10 год. [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ 968М, д.н.з. [NUMBER] по вул. Шведська Могила, 25 в м.Полтава, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Opel Kadett, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.12.1, 11.3 ПДР. (зворот а.с.10). Крім того, постановою Київського районного суду м.Полтави від 20.05.2021 року по справі №552/2423/21 було встановлено, що відповідач під час скоєння ДТП, яка відбулася 02.05.2021 року керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та від проведення огляду в медичному закладі відмовився у присутності 2 свідків, своїми діями\~порушив п.2.5\~ПДР України, у зв`язку\~з чим\~його було\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності\~за ч.1\~ст.130\~КУпАП. (а.с.11). Згідно ч. 6\~ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає доведеними обставини щодо наявності відповідних дій, вчинених відповідачем, які встановлені постановами суду в справах про адміністративне правопорушення. Також судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб відповідача [PERSON] «ЗАЗ» н.з. [NUMBER] , був застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом №АР/1718989 (с.9-10, зворот а.с.15). В результаті\~зазначеної ДТП\~був пошкоджений\~автомобіль Opel, .н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] (зворот а.с.11). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування, 02.07.2021 року звернувся до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з відповідною заявою (а.с.12). Згідно страхового акту №A29825/1 від 06.07.2021 року сума відшкодування складає 25105 грн. (зворот а.с.15). Товариство \~з додатковою\~відповідальністю "Страхова\~група "Оберіг"\~сплатило на\~користь власника\~пошкодженого автомобіля Opel, .н.з. [NUMBER] , суму страхового відшкодування в розмірі 25105 грн., що підтверджується платіжним дорученням №112 від 06.07.2021 року. (а.с.16). Відповідно до положень ст.1166\~ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, крім того, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Ст.1187, ст.1188\~ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частині залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно п.22.1 ст.22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами ст.29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно із вимогами ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. «в» пп. 38.1.1, п. 38.1 ст. 38 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як встановлено судом, Товариство \~з додатковою\~відповідальністю "Страхова\~група "Оберіг"\~сплатило на\~користь власника\~пошкодженого автомобіля Opel, .н.з. [NUMBER] , суму страхового шкодування в розмірі 25105 грн. Проаналізувавши зміст норм права та встановлених фактів, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачене останнім потерпілому страхове відшкодування в розмірі 25105 грн. Щодо вимоги ТДВ «СК «Оберіг» щодо стягнення з [PERSON] , пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат суд приходить до наступного. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~ річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. За змістом ст.ст.524,\~533-535,\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц. При цьому, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18). Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у\~ст. 625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами\~закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 року у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 року у справі № 320/5115/17). У постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень\~ст. 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. У постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що приписи\~ст.625 ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання, так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання. Таким чином, у\~ст.625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами\~закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Позивач, зазначаючи, що відповідач порушив грошове зобов`язання, яке на його думку є підставою для нарахування пені, інфляційних втрат, 3% річних, надав суду письмову вимогу №29825/1 ТДВ «СГ «Оберіг» адресовану [PERSON] про сплату на рахунок страхової компанії суми страхового відшкодування у розмірі 25105 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять як доказів отримання відповідачем вказаної вимоги, так і направлення її на адресу відповідача (список №2703 згрупованих відправлень «Рекомендований лист» суд до уваги взяти не може, адже з нього не вбачається, що саме було направлено особі, відсутній опис вкладення в цінний лист). Саме по собі складання вимоги кредитором про сплату коштів не викликає у боржника обов`язку сплатити такі кошти, оскільки боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Таким чином, позивачем не доведений факт виникнення між Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та відповідачем [PERSON] грошового зобов`язання та обов`язку боржника [PERSON] сплатити кошти, у зв`язку з порушенням ним умов грошового зобов`язання. Крім того, позивачем не доведено наявність між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання та не обґрунтовано зазначену вимогу у позовній заяві. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 36.5\~ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За таких обставин, обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика. Крім того,\~умовами полісу\~страхування цивільно-правової\~відповідальності [PERSON] №АР/1718989 не передбачено право страховика нараховувати страхувальнику пеню за порушення строків виплати сплаченого страховиком страхового відшкодування. Таким чином, положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільного кодексу України, умовами полісу страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] не передбачено право страховика нараховувати страхувальнику пеню за порушення строків виплати в порядку регресу страхової суми та за п. 36.5 ст. 36 Закону право на отримання пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення їй виплати страхового відшкодування з вини страховика має саме особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, а не страховик, тому вимоги про стягнення пені є необгрунтованими. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] не можна вважати боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому він не повинен нести наслідки у вигляді сплати позивачу інфляційних втрат, пені та 3% річних. Відтак, відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3% річних, інфляційних втрат, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ч.2 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що 03.09.2024 року між ТДВ «СК «Оберіг» та адвокатом Стецюрою О.В. укладений договір про надання правової допомоги №29825/1 (зворот а.с.21,23). Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №29825/1 від 03.09.2021 року, загальна сума винагороди за надання адвокатських послуг становить 7300 грн. (зворот а.с.23). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 29299,53 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 25105 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 86% (25105 х100:29299,53 = 86%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 86 %, то витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 6278 грн. (7300 х 86% = 6278) згідно ст.141 ч.2 п.3 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, судовий збір з відповідача стягується пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 2083,26 грн. (2422,40 х 86 % = 2083,26).

Outcome: partial