Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

02.11.2024 представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 06.11.2024, обґрунтовуючи тим, що при реєстрації в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості 11.06.2020 [PERSON] були надані документи, передбачені Постановою КМУ від 09.09.2018 №792 «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку осіб, які шукають роботу» (далі Порядок). Відповідачка перебувала на обліку у центрі зайнятості у період з 11.06.2020 по 01.12.2020, як така, що шукає роботу, відповідно до Порядку їй було надано статус безробітної та встановлена допомога по безробіттю залежно від стажу застрахованим особам, визначеним у встановленому порядку безробітнім, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 11.06.2020 [PERSON] було надано статус безробітньої, за її особистою заявою, та призначено допомогу по безробіттю, відповідно до пп.1,3,4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне старування на випадок безробіття». У подальшому центром зайнятості була проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості матеріального забезпечення, за результатами обміну інформацією з Пенсійним фондом України виникла необхідність у проведенні звірки даних щодо достовірності факту перебування у трудових відносинах та нарахування [PERSON] від ТОВ «Аптека АНЦ» в період перебування особи на обліку як безробітня. Актом № 1941 від 14.07.2021 центром зайнятості було виявлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Аптека АНЦ», про що останнім було надані документи: лист ТОВ «Аптека АНЦ» від 09.07.2021 за № 44; наказ (розпорядження) про прийняття на роботу від 28.10.2020 № 29/10-2к; наказ (розпорядження) про припинення трудового договору від 17.11.2020 № 17/11-2к, тобто відповідачка перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Аптека АНЦ» з 29.10.2020 по 17.11.2020, та була звільнена за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. На підставі акту про розслідування, позивачем було винесено Наказ № 104/01-08 від 19.08.2021 про повернення [PERSON] виплаченої їй допомоги по безробіттю, у розмірі 2163,91 грн, за період з 29.10.2020 по 30.11.2020. В порядку досудового врегулювання спору відповідачці було направлено претензію № 699/1052.02/01-24 від 19.08.2021, яку вона отримала, однак у добровільному порядку у встановлений строк кошти не повернула. Тому, просив у судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю у сумі 2163,91 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 07.11.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 10.12.2024 11:00 год. 10.12.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 03.02.2025- 11:00 год, згідно п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України. 10.01.2025 відповідачка [PERSON] подала до суду письмові пояснення у справі із запереченнями проти позову та докази у їх підтвердження. 03.02.2025\~ справу було знято з розгляду та перенесено судове засідання на 06.03.2025 10:30 год, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді у справі. 06.03.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду письмових пояснень відповідачки та про відкладення засідання на 31.03.2025- 09:30 год, у зв`язку визнанням обов`язкової явки у судове засідання представника позивача. 31.03.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову у задоволені клопотання відповідачки про відкладення судового засідання, у зв`язку із не обґрунтованістю та можливістю вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Представник позивача, за довіреністю у справі Зарецька Світлана Вікторівна, у судовому засіданні обставини викладені у позовній заяві підтримала та зазначила, що позивач отримав письмові заперечення із доказами, які подала відповідачка, тому при вирішені спору покладається на розсуд суду. Відповідачка - [PERSON] у судовому засіданні 06.03.2025 позов не визнала та просила врахувати її письмові заперечення. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З матеріалів справи (а.с.6-11), вбачається, що 11.06.2020 [PERSON] подала до Білоцерківськго міськрайоного центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного, заяву про призначення їй виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття»; 07.10.2020 між нею та спеціалістом державної служби Білоцерківського МРЦЗ було складено та підписано Індивідуальний план працевлаштування безробітного та [PERSON] засвідчила підписом, що вона ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованих безробітніх; а згідно персональної картки на ім`я [PERSON] 11.06.2020 отримала статус безробітної та 01.12.2020 було припинено її реєстрацію, як безробітної особи. З акту № 1941 від 14.07.2021, розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.13), вбачається, що уповноваженими особами КМЦЗ було проведено звірку інформації про перебування у трудових відносинах [PERSON] з ТОВ «АПТЕКА АНЦ» та на підставі отриманої інформації за результатами розслідування було встановлено, що\~ [PERSON] перебувала у трудових відносинах\~ з ТОВ «АПТЕКА АНЦ» з 29.10.2020 по 17.11.2020, згідно наказу (розпорядження) № 29/10-2к від 28.10.2020 про прийняття на роботу та згідно наказу (розпорядження) № 17/11-2к про припинення трудового договору від 17.11.2020. З матеріалів справи (а.с.17-21) вбачається, що Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості 19.08.2021 було винесено Наказ № 104/01-08 про повернення матеріального забезпечення у результаті розслідування страхових випадків, зокрема, відносно [PERSON] ; згідно довідки від 16.08.2021 сума доходу (допомоги по безробіттю), отриманого останньою за період з 29.10.2020 року 30.11.2020, становить\~ 2163,91 грн; 19.08.2021 [PERSON] було направлено претензію щодо повернення незаконно виплачених коштів Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості у розмірі 2163,91 грн, яка отримана відповідачкою 27.08.2021. З матеріалів справи (а.с.53-66) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , 09.11.2021 звернулася із завою до чергової частини Білоцерківського РУНП з приводу того, що невідома особа в жовтні 2020 року, шляхом повідомлення неправдивої інформації, відносно неї вчинила шахрайській дії, за вказаним фактом було внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12021116030002340 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та в рамках кримінального провадження, дізнавачем сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, капітаном поліції Людмилою Уманець було винесено постанову про призначення судово- почеркознавчої експертизи від 30.12.2024. Згідно висновку експерта Київського науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС України від 02.01.2025 за № СЕ-19/111-24/76083-ПЧ, об`єктом дослідження був оригінал наказу (розпорядження) № 29/10-2к від 28.10.2020 про прийняття на роботу від 28.10.2020 відносно [PERSON] та експертом надано висновок, що підписи в оригіналі документу «наказ (розпорядження) № 29/10-2к від 28.10.2020 про прийняття на роботу від 28.10.2020» від імені [PERSON] виконані не нею, а іншою особою, з наслідуванням її підпису. При вирішені спору суд виходить з наступного. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Як визначено ч. 1 ст. 4 вказаного Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). Згідно з п. 8 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої лади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу зареєстрованого безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України). Встановлено, що на момент подання заяви до Білоцерківського МРЦЗ (11.06.2020) [PERSON] були подані достовірні документи, на підставі яких позивачем було прийнято рішення щодо реєстрації її, як безробітньої та призначення їй матеріального забезпечення. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітнім, затвердженим спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України 13.02.2009 за № 60/62 (який був чинний на момент проведення перевірки та складання акту № 1941 від 14.07.2021) (далі Порядок),\~ перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі\~\~ статусу\~\~ безробітної\~\~ та\~\~ виплати\~ їй\~\~\~ матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями,\~ наявними в Державній\~\~ податковій\~ адміністрації\~ України,\~ Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів,\~ Державного департаменту\~ нагляду\~ за\~ додержанням\~ законодавства\~ про\~ працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром\~\~ зайнятості\~\~\~ перевірки\~\~\~ достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на\~ підприємствах,\~ в\~ установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами\~ звірки або перевірки оформлюється акт,\~ який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі\~ встановлення недостовірності даних,\~ на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення,\~ особа\~ ознайомлюється\~ з\~ актом,\~ про\~ що засвідчує власним підписом. У разі\~ відмови\~ особи\~ підписати\~ акт\~ про\~ це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. З Акту № 1941 від 14.07.2021 вбачається, що висновки уповноважених осіб центу зайнятості щодо перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «АПТЕКА АНЦ» були здійснені на підставі отриманої від ТОВ «АПТЕКА АНЦ» інформації з копіями документів (наказу про прийняття на роботу та наказу про припинення трудового договору), а також, шляхом обміну інформацією з Пенсійним фондом України, однак даний акт не містить даних щодо відібрання пояснень [PERSON] та засвідчення нею власним підписом про ознайомлення з даним актом чи відмітки спеціаліста центру зайнятості щодо відмови [PERSON] від підпису, а про Наказ від 19.08.2021 за № 104/01-08 Білоцерківського МРЦЗ щодо повернення матеріального забезпечення у результаті розслідування страхових випадків та проведене розслідування, згідно вказаного акту, відповідачка довідалася з претензії Білоцерківського МРЦЗ, яку отримала 27.08.2021. Так, до суду не надано доказів, що [PERSON] , оскаржувала рішення центру зайнятості щодо повернення коштів до центру зайнятості вищого рівня або в судовому порядку, згідно п.9 Порядку, разом з тим, вона 09.11.2021 звернулася до Білоцерківського РУП ГУНП з відповідною заявою, за якою було внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12021116030002340 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, зокрема, по факту недостовірних відомостей, які були надані до Білоцерківського МРЦЗ щодо її працевлаштування та на підставі яких, 14.07.2021 позивачем було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і винесено 19.08.2021 Наказ № 104/01-08 про повернення матеріального забезпечення у результаті розслідування страхових випадків. Так,\~ відповідно до Додатку 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітного «Права та обов`язки зареєстрованих безробітніх» (а.с.10), [PERSON] зобов`язалася своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації. Разом з тим, експертним дослідженням, проведеним в рамках кримінального провадження, встановлено, що [PERSON] не підписувала\~ наказ (розпорядження) № 29/10-2к від 28.10.2020 про прийняття на роботу від 28.10.2020, адже підписи в оригіналі вказаного документу виконані іншою особою, з наслідуванням її підпису, таким чином, можна дійти висновку, що [PERSON] не подавала інформацію щодо працевлаштування в ТОВ «АПТЕКА АНЦ» до Білоцерківського МРЦЗ, оскільки не перебувала у період з 29.10.2020 по 17.11.2020 у трудових відносинах. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачка, звернувшись до позивача із заявою про надання статусу безробітного, приховала і свідомо подала недостовірні відомості та подані відповідачкою докази спростовують доводи позивача щодо перебування її у трудових відносинах у період виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, а грошові кошти, у вигляді допомоги по безробіттю, виплачені\~ позивачем за відсутності недобросовісності зі сторони відповідачки. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed