Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

10.01.2024 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості в розмірі 464255,73 грн. за кредитним договором №R52111312 від 13.12.2013 року. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» обґрунтовані наступним. 13 грудня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №R52111312В, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 270071,00 гривень (п. 3.1. Кредитного договору) із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору). Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером №40099 від 13.12.2013 р. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п. 3.8. Кредитного договору) та відповідно до Договору застави №R52111312B-Z1 від 13.12.2013 р., відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - TOYOTA, модель - LAND CRUISER 150, тип - Універсал -В, 2013 р.в., колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до п. 5.3. Договору застави, Заставодержатель має право зареєструвати обтяження Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підставі чого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис про обтяження автомобіля марки - TOYOTA, модель - LAND CRUISER 150, тип - Універсал -В, 2013 р. в., колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , за яким Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» виступало обтяжувачем, а відповідач - боржником. Згідно з п. 5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором Банк має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов Договорів забезпечення. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого, позивач набув право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором №R52111312 від 13.12.2013 року. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до Відповідача за договором застави №R52111312-Z1 від 13.12.2013 року. На підставі вищезазначених договорів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно з якими вилучено обтяжувача Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» і додано обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. 16 грудня 2016 року Троїцьким районним судом Луганської області було ухвалено рішення, яким було повністю задоволено позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором №R52111312 від 13.12.2013 року. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до [PERSON] за договором застави №R52111312-Z1 від 13.12.2013 року на предмет застави, а саме: автомобіль марки - TOYOTA, модель - LAND CRUISER 150, тип - Універсал - В, 2013 р. в., колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . На підставі вищезазначених договорів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно з яких вилучено обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Однак ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 07.09.2021 року було скасовано заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16.12.2016 року по цивільній справі №433/2399/16-ц за позовною заявою ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та залучено ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до участі у справі як правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Але справу не було розглянуто у зв`язку початком повномасштабного вторгнення росії на територію України та припиненням роботи Троїцького районного суду Луганської області. Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Жовтневому районному суду м. Луганська, здійснюється Троїцьким районним судом Луганської області. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 №1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Тому ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звертається до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави повторно за вимогами первісного кредитора. Ухвалою суду від 24.01.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до слухання у судовому засіданні. 24.07.2024 року від представника відповідача адвоката Александрової М.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що про існування судового провадження відповідач дізнався випадково із застосунку «ДІЯ» у червні 2024 року. 10.07.2024 р. на адресу представника відповідача надійшли запитувані матеріали позовної заяви. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належних доказів тому, що судове провадження № 433/2399/16 втрачено (відсутня ухвала суду про це); що позивач звертався до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження №433/2399/16 (хоча і наводить правову аргументацію щодо подання нового позову). Відсутність доказів про втрачене судове провадження № 433/2399/16 нівелює право позивача на звернення до суду з новим позовом, і є підставою для застосування п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК (залишення позову без розгляду в зв`язку з існуванням у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав). Як видно із позову, приписи вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивачем виконані не були. Рівно як не було виконано вимоги п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК. Надані суду копії договорів не містять ані «свіжої» дати засвідчення, ані зазначення посади та прізвища особи яка їх засвідчила при поданні позову у 2024 р. Також, додані до позову копії засвідчені ще працівником первісного кредитора ПАТ «ВТБ Банк» у 2013 р., зверху на копіях проставлено два рази слово «КОПІЯ», вручну та за допомогою штампа. Це є беззаперечним свідченням того, що додані копії зроблені з копій документів, а не з оригіналів. Відповідач ставить під сумнів відповідність наданих позивачем копій Договорів Кредиту та Застави від 13.12.2013 р. оригіналам і взагалі наявність цих оригіналів у позивача. Передання оригіналів документів за договорами відступлення прав вимог передбачено як самими договорами, так і актами приймання-передачі документації за цими договорами, зокрема, Актом приймання-передачі документації боржників (Додаток№2 до Договору факторингу №29/01/19-1), Актом приймання-передачі документації до Договору 220615нв. У разі відсутності оригіналів Кредитного договору і Договору застави у позивача, у нього відсутнє право на звернення до суду із даним позовом. Також представник відповідача наголошує на тому, що пунктом 3.2. Кредитного договору визначений строк кредитування до 13.01.2019 р. Зі змісту Договору Застави вбачається, що він укладений на підставі Кредитного договору, як основного зобов`язання. Тобто строк дії Договору Застави також до 13.01.2019 р. Звертаючись до суду із даним позовом у 2024 року, позивачем пропущено строк позовної давності. 22.06.2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладені два Договори: про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв; про відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн. Відповідач звертає увагу на те, що копія Договору № 220615нв (що додана до позову) не містить інформації про предмет договору. За загальним правилом (ст. 638 ЦК України) «предмет договору» будь-якого договору є істотною умовою при складанні договору. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. В даному випадку неможливо перевірити, про що укладено Договір 220615нв, оскільки його умови сховано від сторонніх очей. Щодо Договору №220615зн, то його пунктом 1.1. визначено, що первісний кредитор (ПАТ «ВТБ Банк») передає, а новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія) одержує права заставодержателя у зобов`язаннях за договорами застави, укладеними між первісний кредитором (заставодержателем) та заставодавцями, що укладені в якості забезпечення виконання боржниками своїх зобов`язань перед первісним кредитором за кредитними договорами, перелік яких наведено у Додатку 1 до цього Договору №220615зн. В той же час, згідно вказаного Додатку №1 (який доданий до позову) - предметом застави за Договором застави №R52111312-Z1 від 13.12.2013 р. за Договором кредиту № R52111312 - є KIA CERATO, 2011 року випуску, держ.номер [NUMBER] , а не TOYOTA LAND CRUISER 150, Універсал-В, 2013 р.в., колір чорний, номер шасі [NUMBER] , держ.номер [NUMBER] . Отже предметом позову є неналежний предмет застави, оскільки автомобіль, на який позивач просить звернути стягнення у 2024 р., не передався за договорами відступлення прав вимоги у 2015 р., і відповідно не міг передаватись за договором відступлення прав вимоги у 2019 р. Тобто ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» не має підстав для подання позову. Твердження про належність йому всіх прав кредитора за договорами кредиту та застави є неспроможними, безпідставними і необґрунтованими. Пунктом 3.1.6. Договору 220615нв від 22.06.2015, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» передбачено зобов`язання нового кредитора протягом 10 днів надіслати боржникам письмове повідомлення про відступлення новому кредитору прав вимоги, за формою згідно з договором. Аналогічна норма міститься і у Договорі 220615зн (п. 3.2.1.). Всупереч вказаним нормам Договорів, новий кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не повідомило боржника [PERSON] про перехід його кредитного кейсу, до нового кредитора. Боржника [PERSON] , не було повідомлено про передачу прав кредитора від первісного до наступного, ані 2015 р. і так само не було дотримано цю вимогу у 2019 р. Відповідно вимоги нинішнього кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до [PERSON] є безпідставними. Як вказувалось вище, строк дії Кредитного договору №R52111312 від 13.12.2013 р. сторонами визначено до 13.01.2019 р. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором (Основним зобов`язанням) до [PERSON] , не заявлялись ані первісним кредитором ПАТ «БТБ Банк», ані наступними кредиторами: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Станом на день переуступки прав вимог за Кредитним договором від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (29.01.2019 р.) строк дії Кредитного договору закінчився. Вимога про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, є похідною від основного зобов`язання вимогою. Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника і може бути реалізовано протягом трьох років. Строк дії основного зобов`язання закінчився 13.01.2019 р., відповідно останнім днем подання позову про стягнення як основної суми боргу, так і компенсаторних сум було 13.01.2022 р. Отже вимога позивача і в цій частині позову є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, від представника відповідача та відповідача надходили заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечують з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування позовних вимог до позову долучено копію кредитного договору №R5211131213 укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 270071,00 гривень у порядку та на умовах, зазначених у договорі із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені договором (а.с.7-11). Також у якості доказу надано копію договору застави №R52111312-Z1 від 13.12.2013 року. Зміст договору зводиться до того, що [PERSON] було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - TOYOTA, модель - LAND CRUISER 150, тип - Універсал -В, 2013 р.в., колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.17-19, 20). Згідно з копією договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, укладеного 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», новому кредитору було передано право вимоги за Кредитним договором №R52111312 від 13.12.2013 року (а.с.21-25). Відповідно до договору відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, укладеного 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до Відповідача за договором застави №R52111312-Z1 від 13.12.2013 року (а.с.26-28). 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до [PERSON] за договором застави №R52111312-Z1 від 13.12.2013 року на предмет застави, а саме: автомобіль марки - TOYOTA, модель - LAND CRUISER 150, тип - Універсал - В, 2013 р. в., колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (а.с.34-35). На підставі вищезазначених договорів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно з яких вилучено обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «ФК «Прайм Альянс» (а.с.39). Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковий до виконання сторонами. Згідно із ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. У Законі України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору. За змістом статті 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (ст. 3). Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про заставу», заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом. Статтею 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною 1 ст.20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до вимог ч. 7 ст.20 цього Закону, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. У матеріалах даної справи відсутній оригінал договору застави №R52111312-Z1 від 13.12.2013 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Представник позивача у письмових поясненнях зазначає, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не мало у своєму розпорядженні оригіналу Кредитного договору №R52111312В від 13.12.2013 року та оригіналу Договору застави № R52111312-Z1 від 13.12.2013 року станом на день подання позову у 2024 році та не має їх на даний момент. У той\~же час\~у позові представник позивача зазначав, що «на вимогу п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повідомляє, що усі оригінали\~зазначених позовній\~заяві документів\~знаходяться у\~ТОВ «ФК\~«Прайм Альянс»,\~окрім свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке знаходиться у Відповідача та Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами «220615нв від 22.06.2015 р. за Кредитним договором з додатками, Договору відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн від 22.06.2015 р. з додатками, які знаходяться у ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та додає в якості доказу копії кредитного договору №R52111312 від 13.12.2013 року та договору застави №R52111312-Z1 від 13.12.2013 року, які ним же завірені (прошиті разом з позовом та іншими додатками), що ставить під сумнів зміст цих договорів, у зв`язку з чим суд не бере їх до уваги. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, а також відсутність належних доказів щодо наявності боргових зобов`язань, на виконання яких укладався договір застави, та переходу права вимоги на заставлене майно до позивача від первісного кредитора, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed