Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

12.07.2023 до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 28.07.2022 між ТОВ «Еко-Автотехнікс» та ПАТ «НАСК «Оранта» було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів УБ1619138, предметом якого є страхування транспортного засобу «АВ Сплав», державний номерний знак [NUMBER] . 19.12.2022 на а/д М-21 Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «АВ Сплав», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 09.02.2023 у справі № 278/4380/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, саме неправомірними діями водія транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] було завдано шкоди застрахованому за договором добровільного страхування транспортних засобів УБ1619138 транспортному засобу «АВ Сплав», державний номерний знак [NUMBER] . Разом з тим, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER] , не була забезпечена полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До HACK «Оранта» звернувся страхувальник із заявою щодо виплати страхового відшкодування, в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору УБ1619138, та в подальшому ПАТ «HACK «Оранта» було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 62047,27 грн. У зв`язку із викладеним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 62047,27 грн та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 02.08.2023 провадження у справі № 141/508/23 відкрито та з врахуванням вимог ст.\~274 ЦПК України розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 31.08.2023, вирішено виклик відповідача [PERSON] також здійснити шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Ухвалою суду від 31.08.2023 за клопотанням відповідача від 07.08.2023 провадження у цивільній справі № 141/508/23 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст.\~251 ЦПК України, до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Ухвалою суду від 26.02.2025 на підставі клопотання позивача № 3390-05-10/460 від 19.02.2024 провадження у цивільній справі № 141/508/23 поновлено, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 20.03.2025. Позивач ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 20.03.2025 не з`явився, повноважного представника до суду не направив. При цьому, 28.02.2025\~ до суду через систему «Електронний суд», а також 11.03.2025 засобами поштового зв`язку надійшли заяви представника позивача ПАТ «НАСК «Оранта» Житеньової В.В. № 3390-05-10/469 від 28.02.2025 про розгляд справи № 141/508/23 за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, а також шляхом направлення ухвали суду про поновлення провадження у справі відповідачу за місцем проходження служби та за місцем проживання, зазначеним у позовній заяві, однак в судове засідання 20.03.2025 не з`явився, повноважного представника до суду не направив, правом на подачу відзиву не скористався та жодних заяв чи клопотань суду не подав. Натомість, конверт з кореспонденцією суду, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 2, 4, 6, 7 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процессу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно ч. 4 ст. 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вирішені питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито ще 02.08.2023, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199\~ЦПК України закінчились, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 02.08.2023 відповідачем подано не було. Поряд з цим, частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 20.03.2025 постановлено провести заочний розгляд справи № 141/508/23 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/508/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 26.07.2022 між ПАТ «НАСК «Оранта» та ТОВ «Еко-Автотехнікс» було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів за програмою «Стандарт» № 320. Строк дії договору до 27.07.2023. 16.12.2022 до HACK «Оранта» від ТОВ «Еко-Автотехнікс» надійшла заява про страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 13.12.2022. Застрахований транспортний засіб «АВ Сплав», реєстраційний номер [NUMBER] . Особа, винна в настанні події: [PERSON] . Згідно розрахунку страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «АВ Сплав», реєстраційний номер [NUMBER] , (без врахування зносу деталей, що замінюються) та, відповідно, суми страхового відшкодування становить 62047,27 грн. Відповідно до страхового акту ПАТ «НАСК «Оранта» № К-22-33-930/1, затвердженого 03.01.2023 консультантом з врегулювання збитків [PERSON] , сума страхового відшкодування, яке підлягає виплаті ТОВ «Еко-Автотехнікс», складає 62047,27 грн. Як убачається з платіжного доручення № 275 від 03.01.2023, Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» було сплачено ТОВ «Еко-Автотехнікс» грошові кошти у розмірі 62047,27 грн, призначення платежу «стр.відшк. ТОВ «Еко-Автотехнікс» (30721457) по дог.№ УБ-1619138/2 від 28.07.2022 без ПДВ». Згідно постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року у справі № 278/4380/22, 19.12.2022 року о 16 год. 15 хв. гр. [PERSON] в Житомирській обл., с. Сінгури по вул. Житомирській 39а, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi L200», реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримався безпечного інтервалу, не обрав безпечної швидкості, під час заносу не впорався із керуванням та здійснив зіткнення із транспортним засобом, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 13.1, 12.1, 2.3б ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постанова суду від 09.02.2023 набрала законної сили 21.02.2023. Отже, в результаті зазначеної ДТП з вини відповідача [PERSON] був пошкоджений транспортний засіб «АВ Сплав», реєстраційний номер [NUMBER] . Разом з тим, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER] , не була забезпечена полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку заподіяної шкоди, позивач, сплативши страхове відшкодування за шкоду, завдану з вини відповідача [PERSON] , набув право вимоги до нього у порядку суброгації, а тому звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у примусовому порядку. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Приписами п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст.\~22\~ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Статтею 1166\~ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як зазначено в першому абзаці п. 4 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанови), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.\~993\~ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст.\~980\~Цивільного кодексу\~України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Таким чином, Цивільний кодекс\~України передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Згідно з\~пунктом 27\~постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~№4\~від 01.03.2013\~«Про деякі\~питання застосування\~судами законодавства»\~при вирішенні\~спорів про\~право зворотної\~вимоги страховика\~суди повинні\~розрізняти поняття\~"регрес"\~та "суброгація".\~Наприклад,\~у випадку\~суброгації відбувається\~лише заміна\~осіб у\~вже наявному\~зобов`язанні\~(заміна\~активного суб`єкта)\~зі збереженням\~самого зобов`язання.\~У такому\~разі страхувальник\~передає свої\~права страховикові\~на підставі\~договору і\~сприяє реалізації\~останнім прийнятих\~суброгаційних прав.\~У випадку\~регресу одне\~зобов`язання\~замінює собою\~інше,\~але переходу\~прав від\~одного кредитора\~до іншого\~не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191\~ЦК), а також статтею 38\~Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27\~Закону України "Про страхування"\~встановлено особливий\~правовий режим. При\~суброгації перебіг\~строку позовної\~давності починає\~обчислюватися з\~моменту виникнення\~страхового випадку,\~а при\~регресі -\~з того\~моменту,\~коли страховик\~виплатив страхове\~відшкодування.\~Розмір страхового\~відшкодування визначається\~за правилами,\~встановленими у\~договорі страхування.\~Страховик не\~має права\~вимагати від\~завдавача шкоди\~суму,\~яку він\~виплатив страхувальнику\~у зв`язку\~з порушенням\~умов договору\~страхування. Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов`язання перед страхувальником (стаття 992\~ЦК)\~ і\~не можуть\~бути стягнуті\~у порядку\~суброгації з\~особи,\~винної в\~завданні шкоди.\~Також у\~порядку суброгації\~страховик може\~стягнути із\~завдавача шкоди\~лише ту\~суму,\~яку він\~сам виплатив\~страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515\~ЦК\~суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13, вбачається, що «у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262\~ЦК\~України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов`язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат та у межах загального строку позовної давності переходить право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки. За таких обставин, які свідчать про перехід до страховика права вимоги, а не набуття ним такого права правильним і обґрунтованим є застосування до спірних правовідносин статей 257, 262, 512, 993 ЦК України, а не частини шостої статті 261, статті 1191 ЦК України, оскільки стаття 1191\~ЦК України застосовується до деліктних правовідносин, а стаття 993\~ЦК України - до договірних». Також згідно положень ст. 27 Закону України "Про страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частинами першою-четвертою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як установлено судом та убачається з матеріалів справи № 141/508/23, після виплати страхового відшкодування потерпілій стороні у ДТП за договором добровільного страхування транспортних засобів за програмою «Стандарт» № 320 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст.\~993\~ЦК України в порядку суброгації. За вказаних фактичних обставин справи № 141/508/23 суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 62047,27 грн, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Натомість,\~належних та\~допустимих доказів\~на спростування\~обставин,\~зазначених у\~позові,\~а також\~доказів погашення\~заборгованості,\~пов`язаної з\~виплатою страхового\~відшкодування,\~відповідачем суду\~не надано\~та матеріали\~справи №\~141/508/23 не містять. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved