Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач 08.08.2024 року звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, у якій позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 762 380,00 грн. та судові витрати у розмірі судового збору та витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані наступним чином, позивачці [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) належав автомобіль BMW X5, 2009 р.в., № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане ТСЦ 5152 від 30.12.2021 року). У травні 2022 року, скориставшись безпорадним станом позивача, яка була на останніх строках вагітності, [PERSON] попросив оформити на нього довіреність на автомобіль, щоб він мав можливість його використовувати. 19.05.2022 року позивачка оформила довіреність на Відповідача, якою уповноважила його бути її представником з питань експлуатації та розпорядження власним автомобілем. У той же день, Відповідач переоформив вказаний автомобіль на свою колишню дружину [PERSON] , про що позивача не повідомив. На даний час, він мешкає з [PERSON] і фактично володіє цим автомобілем з нею. Про те, що автомобіль вибув з її власності, Позивачка дізналась випадково. Жодних грошових коштів, які сплачувались покупцем під час придбання автомобіля, вона не отримала. Крім цього, Позивачка просить стягнути з Відповідача середню ринкову вартість автомобілю на момент відчуження, оскільки вважає, що оскільки відчуження відбулося в межах однієї родини, то ціна вказана в договорі є завідомо заниженою, з метою ухилення від сплати податкових зобов`язань та зменшення розміру зобов`язань довіреної особи перед позивачкою. Згідно незалежної оцінки, середня ринкова вартість такого автомобілю, на момент його відчуження, становила 762 380,00 грн. З огляду на це, позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути вказану суму. Ухвалою суду від 21.08.2024 року позов залишено без руху. 22.08.2024 року представник позивача надіслав заяву про усунення недоліків по ухвалі суду від 21.08.2024 року. Ухвалою суду від 28.08.2024 року провадження по справі відкрито в загальному позовному порядку та призначено підготовче судове засідання на 24.09.2024 року. 23.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Сєдової Л.П. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] . [INFO] в них народився син, [PERSON] . У актовому записі про народження він вписаний батьком дитини. 30 серпня 2022 року між ним та позивачкою був зареєстрований шлюб, який був розірваний рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2024 року (справа №521/26885/23). Позивачем наданий суду доказ, а саме договір купівлі-продажу транспортного засобу. Позивачем наданий\~суду договір\~купівлі-продажу\~транспортного засобу\~у якому\~немає інформації\~про модель,\~колір,\~VIN\~,\~номерний знак\~,\~дати реєстрації\~автомобілю,\~ціни транспортного\~засобу та\~дати реєстрації\~самого договору.\~Крім того,\~зафарбовані підписи\~сторін та\~є помітка\~анульовано.\~Позивачем наданий\~суду доказ,\~а саме\~заява від\~19.05.2022\~року,\~яка не\~містить номерного\~знаку,\~кольору транспортного\~засобу,\~виду платежу\~та інших\~відомостей.\~Позивачем наданий\~суду доказ,\~а саме\~довіреність від\~19.05.2022\~року.\~У вказаному\~доказі немає\~інформації про\~місце проживання\~представника і\~особи,\~яку представляють\~та щодо\~реєстраційного номеру\~облікової картки\~платника податків\~довірителя (податковий\~номер).\~Крім того,\~зафарбований підпис\~на довіреності.\~Таким чином,\~позивачем надані\~суду неналежні\~та недостовірні\~докази в\~обґрунтування своїх\~позовних вимог (а.с. 37). Ухвалою суду від 31.10.2024 року клопотання представника\~позивача \~адвоката Канікаєва\~Ю.О.\~про витребування\~доказів по цивільній справі №521/12593/24 задоволено. Витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Одеській області відомості про транспортні засоби, зареєстровані на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у період з 01.01.2021 по 01.01.2023 року, у вигляді інформаційної довідки, що включатиме такі відомості: - \~ \~ \~ \~інформацію про марку, модель об`єм двигуна, рік випуску, VIN-код; інформацію про дату та підстави реєстрації/перереєстрації транспортних засобів, на підставі яких документів здійснювалось відчуження належного [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , транспортного засобу моделі BMW Х5, 2009 р.в., № кузова [NUMBER] ; - \~ \~ \~ \~відомості про те, хто подавав та підписував документи від імені [PERSON] , як власника транспортного засобу (ТЗ), при відчуженні ТЗ моделі BMW Х5, 2009 р.в., № кузова [NUMBER] як її представник, а також надати завірену копію довіреності, що була пред`явлена. 27.11.2024 року на електронну адресу суду з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Одеській області надійшли відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС за період з 01.01.2021 01.01.2023 (а.с.64-65). 16.12.2024 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Сєдової Л.П. клопотання про доручення доказів до матеріалів справи (а.с.78-86). Ухвалою суду\~17.12.2024\~року\~залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) по цивільній справі № 521/12593/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Ухвалою суду від 23.01.2025 рок закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 03.03.2025 року на адресу суду від позивачки письмові пояснення (а.с.105-106). 24.03.2025 року від представника відповідача адвоката Сєдової Л.П. надійшла заява в якій представник просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 16400 грн. У судове засідання 25.03.2025 року з`явились: представник позивача адвокат Канікаєв Ю.О., відповідач [PERSON] та його представник адвокат Сєдова Л.П., третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, повідомлена вчасно та належним чином,письмових заяв та клопотань від неї не надходило. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач та його представник адвокат Сєдова Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні 17.02.2025 року суду пояснила, що дійсно проживала раніше з відповідачем однією сім`єю, дійсно відповідач звернувся до неї з пропозицією придбати автомобіль позивачки за 100\~000 гривень, які вона передала особисто у руки позивачки на території АЗС. Письмових доказів сплати у неї немає, розписок не брала, оскільки не вважала за доцільне. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що між [PERSON] та [PERSON] був укладений 30.08.2022 року, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини та чоловіка « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №1932, серія [NUMBER] від 30.08.2022 року (а.с. 40). В спільному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився [INFO] син [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 917, серія [NUMBER] від 20.09.2022 року (а.с. 39). Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 06.02.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа № 521/26885/23) (а.с. 41-42). Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС ТСЦ МВС №5142 №31/30/5142-202 на № 521/12593/24 від 01.11.2024 року, яка надана на виконання ухвали суду від 31.10.2024 року, за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] у період з 01.01.2021 по 01.01.2023 років були зареєстровані наступні транспортні засоби: -02.09.2021р. зареєстрований автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, 1996 року випуску, об`єм двигуна 2299 куб.см., VIN [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу № 5141/2021/2773604, укладеному 02.09.2021р. в ТСЦ № 5141 між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] ; -23.12.202Ір. зареєстрований автомобіль BMW 3351, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2979 куб.см., VIN - [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу № 6413/21/01741 від 17.12.2021р., та договору комісії № 6413/21/1/012161 від 16.12.2021р., укладених у суб`єкта господарювання - Перша філія ПП «КОРІНТІЯ»; -17.01.2024р. даний автомобіль перереєстрований на іншого власника, на підставі договору купівлі-продажу № 5141/2024/4262193, укладеному 17.01.2024р. в ТСЦ № 5141 між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] . 3. - 30.12.2021р. зареєстрований автомобіль BMW Х5, 2009 року випуску, об`єм двигуна 4799 куб.см., VIN - [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу № 5152/2021/454458444, укладеному 30.12.2021р. в ТСЦ № 5152 між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] ; -20.05.2022р. даний автомобіль перереєстрований на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу № 5142/2022/3182207, укладеному 20.05.2022р. у ТСЦ № 5142 між покупцем [PERSON] та представником продавця [PERSON] - [PERSON] , згідно доручення НСА-085070 виданого 19.05.2022 року приватним нотаріусом Медведенко Г. В. (а.с. 74-75). Звітом №9223/08/23 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля BMW Х5, реєстраційний номер [NUMBER] визначена вартість об`єкту оцінки 762\~380 грн. станом на 05.08.2024 року (а.с. 9). Відповідно до довіреності від 19.05.2022 року [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з питань експлуатації та розпорядження транспортним засобом марки BMW Х5, 2009 року випуску, об`єм двигуна 4799 куб.см., VIN - [NUMBER] , загальний легковий універсал, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. за зареєстрованим номером в реєстрі №698 (а.с.76). \~ \~ \~ \~Згідно заяви [PERSON] поданої приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В., остання скасовує довіреність подану від свого імені від 19.05.2022 року за реєстраційним № 698 на ім`я [PERSON] , вказана заява зареєстрована за № 1379 від 08.12.2023 р. (а.с. 10). Згідно з ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 11 ЦК України\~визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Частинами першими статтей\~15, 16 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 3\~ст.\~203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1\~ст.\~206\~ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно зі ст.\~208\~ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ч. 1 ст. 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою ст. 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 237 ЦК України, ч. 1 ст. 238\~ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Статтею 244 ЦК України\~визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1000 ЦК України\~за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя (ч. 1\~ст. 1001 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1004 ЦК України\~повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Згідно ст. 1006 ЦК України\~повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення (ч. 1\~ст. 1009 ЦК України). В процесі судового розгляду відповідач не заперечував факт передачі йому автомобіля марки BMW\~Х5,\~2009\~року випуску,\~об`єм двигуна\~4799\~куб.см.,\~VIN\~-\~ [NUMBER] ,\~який позивачка\~передала йому\~за довіреністю\~від 19.05.2022\~року під\~час вагітності,\~однак суму, яку він отримав за продаж автомобіля своїй колишній дружині [PERSON] , відповідач не надав [PERSON] . Суд критично\~відноситься до\~тверджень відповідача\~ [PERSON] та\~третьої особи [PERSON] , щодо передачі 100\~000 гривень за проданий автомобіль, оскільки даний факт не підтверджується жодним доказом. З огляду на те, що на час розгляду справи судом грошові кошти не сплачені відповідачем та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню суми боргу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, тому позовні вимоги про стягнення коштів у сумі 762\~380,00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Згідно\~ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір у справі складає 6099,04 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с. 5), а тому підлягає стягненню з відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на\~професійну правничу\~допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Із положень ч.ч. 1-5\~ст. 137 ЦПК України\~слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В силу ч.ч. 2, 3, 8\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Outcome: approved