Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що йому на підставі договору дарування АВА N? 747505 посвідченого державною нотаріальною конторою 08.07.1999 реєстраційний номер 2-1787 належить 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Відповідачці [PERSON] , як співвласнику будинку належить 7/10 частини житлового будинку з відповідними господарчими будівлями. Добровільно між позивачем та відповідачкою не досягнуто згоди щодо виділу часток будинку в натурі, а тому досягти згоди в добровільному порядку про виділення належних їм часток майна, не має можливості. Позивачем 10.06.2024 року одержано висновок щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об?єкта нерухомого майна за N? 138 від 10.06.2024. Відповідно до висновку позивачу може бути виділено слідуючі приміщення: прибудова літ «A1», що складається: «1» - прихожа площею 11,3 м2., «2» - комора площею 2,0 м2., «3» - санвузол площею 6,8 м2., «4» - кухня площею 17,1 м2., житловий будинок літ «А» загальною площею 63,9 м2., житловою площею 26,7 м2., що складається: «5» - кімната житловою площею 16,7 м2., «6» - кімната житловою площею 10,0 м2.. Господарські будівлі «А1під» - гараж, «а1» - вхідний майданчик, «В» - літня кухня, «В під» - погріб, «в» - вбиральня, «4-5» - огорожа. За технічними показниками 3/10 частини об?єкта, яка належить позивачу є відокремленою, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Відповідно до ухвали судді від 03.09.2024 року про відкриття провадження, позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні, яке відбулось 04.11.2024 р., представник позивача адвокат Нечепуренко Г.І. заявив клопотання про заміну неналежного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] .. В обгрунтування свого клопотання зазначив, що на час подачі позовної заяви позивачу не було відомо, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі. На даний час позивачу стало відомо, що співвласником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , 7/10 частки - є [PERSON] .. У зв?язку з чим необхідно замінити неналежного відповідача належним, а саме відповідачем по справі необхідно зазначити [PERSON] .. Ухвалою суду від 04.11.2024 р. клопотання представник позивача адвоката Нечепуренко Г.І. про заміну неналежного відповідача задоволено, вирішено у цивільній справі №930/2269/24 первісного відповідача [PERSON] замінити на належного відповідача [PERSON] .. В судове засідання, призначене на 19.03.2025 р., позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у дане судове засідання також не з`явився попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, щодо задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що з а результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що на підставі договору дарування АВА N? 747505 посвідченого державною нотаріальною конторою 08.07.1999 реєстраційний номер 2-1787 позивачу належить 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Співвласником інших 7/10 частин зазначеного житлового будинку являється відповідач [PERSON] на підставі договору дарування частки житлового будинку від 23.02.2015 року. 10.06.2024 року позивач одержав висновок щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об?єкта нерухомого майна за N? 138 від 10.06.2024. Відповідно до висновку позивачу може бути виділено слідуючі приміщення: прибудова літ «A1», що складається: «1» - прихожа площею 11,3 м2., «2» - комора площею 2,0 м2., «3» - санвузол площею 6,8 м2., «4» - кухня площею 17,1 м2., житловий будинок літ «А» загальною площею 63,9 м2., житловою площею 26,7 м2., що складається: «5» - кімната житловою площею 16,7 м2., «6» - кімната житловою площею 10,0 м2.. Господарські будівлі «А1під» - гараж, «а1» - вхідний майданчик, «В» - літня кухня, «В під» - погріб, «в» - вбиральня, «4-5» - огорожа. За технічними показниками 3/10 частини житлового будинку, яка належить позивачу, з господарськими будівлями та спорудами, може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. На підставі ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспіврозмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Виходячи з положень підп. "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", про те, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Таким чином, на підставі вище викладеного, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які перешкоди для припинення права спільної часткової власності між сторонами на об`єкт нерухомого майна та для виділу у натурі в самостійні об`єкти нерухомого майна їх часток домоволодіння, що належать позивачу та відповідачу на підставі правовстановлюючих документів в зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки при цьому цільове призначення домоволодіння не зміниться, законні права та інтереси інших осіб порушені не будуть. Приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна, позивач виявив бажання виділити належну йому частку в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна та є технічна можливість такого виділення, зважаючи на те, що відповідач визнав вказані позовні вимоги в повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. На підставі\~вище викладеного,\~

Outcome: approved