Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15\~024,66 грн, судового збору в розмірі 2\~422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 7\~000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 21.09.2020 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 200921-003. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 14\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 5,9% (826,00 грн.). Разові проценти стягуються з суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Кредитний договір № 201005-003 від 05.10.2020 було підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Y95983. Станом на 21.08.2024 заборгованість відповідача становить 15\~024,66 грн, що складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10\~396,66 грн; прострочена заборгованість за процентами 4\~628,00 грн, що не погашена на момент подання позову. Посилаючись на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в частині суми заборгованості 15\~024,66 грн, однак у повному обсязі заперечує щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 7\~000,00 грн та просить звільнити його від сплати судового збору як учасника бойових дій та інваліда ІІІ групи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2020 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 200921-003, відповідно до умов якого, останньому було надано кредит у розмірі 14\~000,00 грн, шляхом перерахування суми кредиту на його банківський (картковий) рахунок, строком дії договору до 21.09.2021 (а.с. 20-22). Кредитний договір № 201005-003 від 05.10.2020 було підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Y95983. Належність даного одноразового ідентифікатора саме відповідачеві підтверджується копією довідки про укладення договору (а.с.\~27). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 14\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 5,9% (826,00 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Так, на банківський рахунок відповідача позивачем було перераховано кредитні кошти у розмірі 13\~174,00 грн з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, визначену Умовами кредиту, у розмірі 5,9%, що в грошовому еквіваленті становить 826,00 грн, відповідно до платіжного доручення № 599 від 21.09.2020 (а.с. 31). Згідно розрахунку кредитної заборгованості за період з 21.09.2020 по 21.08.2024, станом на 21.08.2024, заборгованість відповідача перед позивачем становить 15\~024,66 грн, що складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10\~396,66 грн; прострочена заборгованість за процентами 4\~628,00 грн (а.с. 32-33). До вказаного договору також долучені: паспорт кредитного продукту «12 місяців», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Y95983 (а.с. 23-24) та виписка з особового рахунку за кредитним договором № 200921-003 від 21.09.2020 (а.с. 26). 23.09.2024 позивачем на адресу відповідача була направлена досудова вимога про сплату заборгованості в розмірі 15\~024,66 грн, однак вона залишилась без виконання останнім (а.с. 28). Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з цим, Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закон), електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону). Наведене знаходить своє підтвердження у постанові Верховного Суду по справі №\~524/5556/19 від 12.01.2021. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами, а також визнається відповідачем, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитодавцю не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості в розмірі 15\~024,66 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з цим, відповідач просить суд звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій та інвалідом ІІІ групи, на що суд зазначає наступне. Відповідно до пунктів 9, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп та учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] відповідач є інвалідом ІІІ групи, згідно копії посвідчення серії [NUMBER] учасником бойових дій (а.с. 73-74). Отже, оскільки [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, він не підпадає під пільгову категорію осіб, які звільняються від сплати судового збору. Він також є учасником бойових дій, однак суд звертає увагу відповідача на те, що сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів. Оскільки питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не пов`язано з порушенням права на його соціальний захист саме як учасника бойових дій, а також з виконанням військового обов`язку та під час виконання службових обов`язків, судовий збір має бути сплачений на загальних підставах. Таким чином, відповідач не звільнений від сплати судового збору, ані на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ані на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим, враховуючи визнання ним позову до початку розгляду справи по суті, з нього на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 1\~211,20 грн від 2\~422,40 грн, сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно платіжної інструкції № 5944 від 23.12.2024, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 1\~211,20 грн підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Щодо правничої допомоги, то суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.\~137 ЦПК України). Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією довіреності № 1 від 01.02.2025 на ім`я адвоката Павленка С.В. (а.с. 19), копією договору № 25-01/2023 про надання правової допомоги, укладеного 25.01.2025 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» (а.с. 34-36), копіями свідоцтва про право на заняття Павленком С.В. адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (а.с. 37), копією платіжної інструкції № 1567 від 05.01.2024 на загальну суму в розмірі 7\~000,00 грн (а.с. 38), копією акта приймання-передачі справ на надання правової допомоги відносно відповідача [PERSON] (а.с. 41), копією акта № 3 приймання-передачі наданої правової допомоги на загальну суму в розмірі 7\~000,00 грн (а.с. 42). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial