Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

11.11.2024 позивач через адвоката Підмогильну Я.Я. засобами поштового зв`язку звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ; - збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2015 у цивільній справі № 750/11455/15-ц, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 22.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.01.2025. Ухвалою суду від 14.01.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20.02.2025. 20.02.2025 розгляд справи відкладено на 25.03.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання учасники справи не з`явилися, представник позивача у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просила справу розглядати без її участі та участі позивача, дала згоду на заочний розгляд справи. Представник третьої особи в письмовій заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач, який про час і місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши показання свідків, дослідивши наявні в справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 20.11.2010 сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 2073. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 2084 (а.с. 20). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2015 у цивільній справі № 750/11455/15-ц задоволено позов [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2015 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25-26). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.10.2017 у цивільній справі № 750/8222/17 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 27-28). Із 2022 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із [PERSON] , від яких [INFO] народилась спільна донька - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] на а.с. 23). Позивач стверджує, що місцезнаходження відповідача їй невідоме, він з 2015 року покинув сім`ю, не займається вихованням сина [PERSON] та його матеріальним утриманням, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично само усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що наразі малолітня дитина проживає з матір`ю і вітчимом, який виявив бажання усиновити його та піклується про нього, приділяє увагу його навчанню, здоров`ю та розвитку. Указані обставини підтверджуються наступними доказами: - копією довідки станом на 01.10.2024 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.10.2024 № 6250, з якої вбачається, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом із матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22); - копією відповіді ЧРУП ГУНП в Чернігівській області № 20968/124/48/8-2024 від 02.11.2024 про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні щодо встановлення місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , яке зареєстровано в ЄО ЧРУП за № 55864, згідно якої в ході проведення перевірки було встановлено, що згідно ІПНП «Аркан» [PERSON] державний кордон України не перетинав, встановити місцезнаходження гр. [PERSON] , [INFO] , не виявилось можливим (а.с. 57); - копією довідки № 313 від 14.10.2024, за змістом якої [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 19 Чернігівської міської ради Чернігівської області з 14.06.2023 по теперішній час; на даний момент навчається в 6-В класі (а.с. 29); - копією характеристики учня 6-В класу Чернігівського ЗЗСО № 19 І-ІІІ ступенів [PERSON] , [INFO] , від 14.10.2024, з якої убачається, що [PERSON] навчається у школі з 01.09.2023; програму засвоює на низькому та середньому рівнях, працездатність низька, швидко втомлюється; пізнавальні інтереси, допитливість відсутні; потребує постійної зміни видів діяльності; краще засвоює матеріал, коли вчитель читає текст, пояснює, а він тим часом має займатися якоюсь справою (ходити, малювати, лежати, працювати з дироколом, тобто має бути якась фізична активність); як тільки необхідно щось написати, накреслити, обчислити, наступає період несприйняття, погроз, маніпулювання; словниковий запас обмежений, відповіді на питання дає односкладові, невиразні; інструкцію до завдання розуміє не завжди, потребує повторення та постійної допомоги учителя, але не завжди її приймає; протест виражає через активні дії - видає голосні звуки (нявчання, пісні, стукіт тощо), лежить на підлозі, ходить по класу, виходить у коридор, на зауваження реагує агресивно; на контакт з дорослими йде важко; [PERSON] є активною дитиною, що потребує постійної уваги; у нього часто і різко може змінюватися настрій, але спокійний тон і підбадьорюючі слова дають йому силу опанувати себе; дорослі постійно працюють з [PERSON] , розповідаючи, формуючи соціальні навички, але під час бесіди інколи не зрозуміло, чи взагалі дитина тебе чує; методам педагогічного впливу піддається важко. Мама, [PERSON] , постійно на зв?язку, працює разом зі школою, реагує на прохання та рекомендації вчителів. Батько, [PERSON] , за рік навчання [PERSON] в школі не з?являвся, з класним керівником не зв?язувався, дитиною не цікавився. (а.с. 30); - копією психологічної характеристики від 21.10.2024 № 18, виданої Інклюзивно-ресурсним центром № 1 Чернігівської міської ради, згідно якої на момент проведення обстеження (11.10.2024) малолітній [PERSON] оточений піклуванням, любов`ю та турботою з боку матері, має гарний настрій і почуває себе у безпеці (а.с. 36-37); - копією відповіді КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 21.10.2024 № 01-14/843 на адвокатський запит, за змістом якої декларація на медичне обслуговування дитини [PERSON] , [INFO] , в КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР зареєстрована від 29.05.2018; лікар, який надає медичну допомогу за декларацією є [PERSON] (декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-Т42Х-2НА0); представником дитини за декларацією є мати дитини [PERSON] ; дитину до лікаря супроводжує матір, про що свідчать записи в медичній документації Форма № 112/о «Історія розвитку дитини»; [PERSON] знаходиться під динамічним наглядом з діагнозами G40.3, D33.0, дитина має статус дитини з інвалідністю; мати дитини [PERSON] цікавиться станом здоров`я своєї дитини, всі рекомендації лікаря виконує (а.с. 38, 39); - копією відповіді Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі від 15.10.2024 № 79061 на адвокатський запит, згідно якої станом на 01.10.2024 громадянин [PERSON] , з початку відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання дитини, жодного разу не перераховував аліменти; заборгованість по сплаті аліментів становить 236 464,43 грн. Також 04.04.2024 відносно боржника [PERSON] було винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 109 510,09 грн (а.с. 43, 46-49); - копією розрахунку заборгованості по сплаті аліментів з початку відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] та станом на 01.10.2024, виконаного головним державним виконавцем Афісовою Т.В. (а.с. 43-45); - копією наказу АТ «Укрпошта» про надання відпустки № 1064_24/к від 01.11.2023, з якого убачається, що оператору поштового зв`язку 1 класу [PERSON] у період з 10.11.2023 до 02.08.2026 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 50); - копією медичного висновку № 111 на дитину інваліда до 18 років від 03.05.2024, яким [PERSON] , [INFO] , встановлено захворювання: «G 40.3 Генералізована ідіонатична епілепсія та епілептичні синдроми з розладами поведінки та емоцій», висновок дійсний до 03.06.2023, дата переогляду - 03.05.2026 (а.с. 56). Також, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідача не бачили більше 10 років, з дитиною він не спілкується, в його житті участі не приймає. Виконавчий комітет Чернігівської міської ради як орган опіки та піклування своїм висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 03.02.2025 № 77, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 99-100). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до частини першої-п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 2-5 частини першої статті 164 СК України). Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого сина, що встановлено під час судового розгляду, з урахуванням найкращих інтересів дитини, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] . Щодо позовної вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. За приписами частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. У частині першій статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із аналізу даних правових норм убачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття (статті 150, 180 СК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач не надала суду жодних доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для зміни розміру раніше стягнути судовим рішенням аліментів. Обґрунтовуючи позовну вимоги про збільшення розміру аліментів на дитину, визначений за рішенням суду, позивач посилається на те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів погіршився стан здоров`я дитини, йому встановлено інвалідність, у зв`язку з чим витрати на сина значно зросли, він потребує дороговартісного лікування, медичних засобів та ліків тощо. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Указані позивачем обставини не належать до обставин, з якими закон пов`язує можливість збільшення розміру аліментів, а фактично свідчать про додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (хворобою дитини, каліцтвом). Таким чином, позовна вимога про збільшення розміру аліментів на дитину задоволенню не підлягає. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір, сплачений за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial