Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на квартиру [ADDRESS] , власником якої була померла [INFO] [PERSON] . У обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка була власником спірної квартири. Позивач, як єдина спадкоємиця померлої за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. За вищевказаним позовом ухвалою суду від 03 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив про розгляд справи без його участі та на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено відповідний актовий запис № 9502 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 10.06.2024. Померла [PERSON] за життя склала заповіт від 12.11.2021, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топазли О.О., та зареєстровано в реєстрі за № 1212. Відповідно до умов вказаного заповіту, померла - [PERSON] , на випадок її смерті, заповідала все належне їй майно позивачу. 13 червня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рижкова С.С. до майна померлої [PERSON] завела спадкову справи № 5/2024. 16 січня 2025 року позивач [PERSON] через свого представника звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рижкової С.С. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи за № 5/2024, позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом всього спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] . 16 січня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковою С.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцю, а саме квартири [ADDRESS] (квартира). Згідно Інформаційної довідки № 22310 від 21.06.2024 КП КМР БТІ вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстровано за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23.11.2000, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (Наказ № 1386-С від 17.11.2000), зареєстрованого в Бюро 30.11.2000, за реєстровим № 111/30325. З відповіді Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 056-7109 від 18.12.2024 установлено, що Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу від 17.11.2000 № 1386-С було видано свідоцтво про право власності від 23.11.2000 серії [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , на ім?я [PERSON] . Відповідно до ч. 3-4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Отже, право власності [PERSON] на квартиру виникло в 2000 році та визнається дійсним, оскільки єдиним власником, а саме - [PERSON] було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, відповідно до діючих тоді норм законодавства, про що свідчить інформаційна довідка КП КМР «Київського БТІ» від 21.06.2024, лист Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.12.2024, а також копія свідоцтва про право власності від 23.11.2000 серії [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , на ім?я [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1268 - 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку з тим, що позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а саме на квартиру), та існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на квартиру, то такі права позивача підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом в судовому порядку. З вищенаведеного вбачається, що правовстановлюючий документ на квартиру у позивача відсутній (дублікат отримати не має можливості), проте спірна квартира входить до складу спадщини, оскільки на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця - [PERSON] , квартира належала спадкодавцю на праві приватної власності, яке було зареєстроване згідно чинного на той час законодавства. У зв`язку з тим, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину у відповідний строк та спосіб, тому суд уважає правильним та справедливим позов задовольнити. На підставі викладеного, ст. 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. 4-5, 12-13, 263-265, ЦПК України, суд, -

Outcome: approved