Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

[PERSON] у січні 2025 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] якій просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 червня 2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 333; залишити прізвище « [PERSON] ». Обґрунтовуючи вимоги позову, позивачка зазначає, що 20 червня 2014 року з позивачем зареєструвала шлюб, спільних дітей у шлюбі не мають. Відносини з чоловіком не склалися та з кінця липня 2024 року шлюбні відносини між ними були припинені, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. Фактично сім`я розпалавсь, оскільки мають різні погляди на життя, на роль і участь кожного із подружжя в забезпеченні сім`ї, на взаємовідносини, між ними втрачено почуття любові, збереження сім`ї неможливе, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Спору про поділ майна не має. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання 25 березня 2025 року сторони не з`явились. Позивачем [PERSON] подано до суду заяву, зареєстровану в канцелярії 25.03.2025, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення рішення в заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань, відзову на позовну заяву не подав. Про розгляд справи судом відповідач повідомлявся шляхом направлення судових викликів рекомендованою поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, однак конверт судового відправлення повернувся з відміткою відділення поштового зв`язку «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання». Крім того, про розгляд справи судом відповідач повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення по виклик на офіційному сайті судової влади України. Враховуючи зазначене, положення ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи судом. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, суд, у відповідності до норм\~ст.\~280\~ЦПК\~України враховуючи письмову згоду позивачки, ухвалив здійснювати заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що між 20 червня 2014 року між [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] (позивачем по справі) був зареєстрований шлюб Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 333 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу. Під час реєстрації шлюбу між відповідачем та позивачем, остання змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » та « [PERSON] » яке позивачка і просить їй залишити після розірвання шлюбу з відповідачем. Позивачка зазначає, що спільних дітей з відповідачем не має, доказів протилежного матеріали справи не містять. Позивачка зазначаючи на те, що з відповідачем припинено шлюбні відносини, ведення спільного господарства з липня 2024 року, втрачено почуття любові, вважає неможливим збереження сім`ї оскільки фактично сім`я розпаслась та наполягає на розірванні шлюбу між нею та відповідачем. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1\~ст. 110, ч. 2\~ст. 104, ч. 3\~ст. 105 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що встановленими у справі обставинами підтверджується неможливість збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, на розірвання якого наполягає позивачка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved