Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради (далі - УПСЗН) через представника звернулись до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначили, що з 09.04.2019 року [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в управлінні як отримувач щомісячної компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги. Згідно з Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 № 558, за заявою [PERSON] та заявою [PERSON] , [INFO] , від 12.04.2019 року про необхідність надання їй соціальних послуг, [PERSON] була призначена допомога з 09.04.2019 року по 08.04.2020 рік. Відділом державних соціальних інспекторів Управління з метою здійснення контролю за діяльністю фізичних осіб, які надають соціальні послуги, була проведена перевірка особової справи [PERSON] , про що був складений акт № 120 від 22.05.2020 року. Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї працівниками УПСЗН було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Розпорядженням УПСЗН від 26.05.2020 року виплата компенсації відповідачу була припинена з 05.10.2019 року. Таким чином, внаслідок отримання компенсації з 05.10.2019 року по 08.04.2020 року були надміру виплачені [PERSON] бюджетні кошти в загальній сумі 991 грн. 50 коп., які УПСЗН просили стягнути з останнього, разом із сплаченим судовим збором в сумі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 06.01.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що з 09.04.2019 року на обліку Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради перебуває [PERSON] як отримувач щомісячної компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги. З наданих копій документів судом встановлено, що за заявами [PERSON] та [PERSON] [INFO] від 12.04.2019 року про необхідність надання останній соціальної допомоги, відповідачу була призначена допомога з 09.04.2019 року по 08.04.2020 рік (а.с.6-7). Згідно акту № 120 від 22.05.2020 року складеного комісією відділу державних соціальних інспекторів Управління з метою контролю діяльності фізичних осіб, які надають соціальні послуги вбачається, що під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї було виявлено, що [PERSON] , померла [INFO] у віці 90 років (а.с. 10-11). Згідно розрахунку суми коштів, які підлягають повернення вбачається, що внаслідок отримання компенсації з 05.10.2019 року по 08.04.2020 рік були надмірно виплачені [PERSON] кошти в загальній сумі 991 грн. 50 коп. (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 (в редакції, яка діяла на момент звернення) (далі- Закон) право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до п. 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до ст. 22 Закону одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з Законом. Про факт неправомірного отримання допомоги відповідача повідомлено листами № 3069/07 від 05.06.2020 року, № 3433/07 від 30.06.2020 року, № 220/0/840-21 від 03.08.2021 року із зазначенням реквізитів для повернення бюджетних коштів (а.с.14-16), але жодних заходів останньою вчинено не було. Доказів на підтвердження повернення [PERSON] в добровільному порядку УПСЗН Основ`янського району ХМР неправомірно отриманих бюджетних коштів в розмірі 991 грн. 50 коп. матеріали справи не містять. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як такого, що ґрунтує У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст.суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved