Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

У вересні\~2024\~року позивачі,\~через свого\~представника \~адвоката Савченко\~І.А.,\~звернулись до\~суду з\~позовом в\~якому просять визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказали, що 22.09.2000 між відповідачами та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого сина [PERSON] , був укладений договір №254 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказаний договір був укладений на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс». Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира, передані ключі тощо. Ні заперечені, ні зауважень ніхто із сторін не заявляв. При вчиненні вказаного правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. На теперішній час позивачі мають намір розпорядитися власним майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору та втрата оригіналу вказаного договору. За такого, позивачі вимушені звернутись до суду із цим позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 06.03.2025, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідачі та третя особа причини своєї неявки не повідомили, право на подання відзиву на позов та пояснень щодо позову не скористались, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 22.09.2000 [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого сина [PERSON] , уклали договір №254 купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] . Договір оформлено на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» та 27.09.2000 зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним №19622. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02.10.2024 №2079 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2000, зареєстрованого на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» за №254, зареєстрованим в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 27.09.2000 за №19622. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачі мають намір розпорядитися власним майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору та втрата оригіналу вказаного договору. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 22.09.2000, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями\~частини першої\~статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами\~статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи, що вказаний вище договір купівлі-продажу нерухомого майна втрачено, отримати дублікат втраченого правовстановлюючого документу позивачі не мають змоги, є підстави для визнання за позивачами права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного суд вважає, що доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому, з метою захисту порушених прав позивачів, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3611,20 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved