Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.02.2022 у цивільній справі за позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу №125-з від 21.04.2020, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу\~задоволені. Визнано незаконним наказ генерального директора ВП «ЗАЕС» №125-з від 21.04.2020 «Про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді начальника аналітично-правового відділу юридичного управління Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»\~на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.04.2020 по 14.02.2022 (включно) в загальній сумі 858150,80 гривень, утримавши з неї усі необхідні податки та збори. Ухвалено допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника аналітично-правового відділу юридичного управління Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», а також стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу але не більше ніж в розмірі заробітної плати за один місяць. Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.12.2024 апеляційну скаргу ВП «ЗАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» залишено без задоволення, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 лютого 2022 року без змін. 21.02.2022 [PERSON] в особі представника\~адвоката Вишнякової І.О. звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області із заявою про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правову допомогу, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 29000,00 гривень. В обґрунтування заяви зазначено, що 21.02.2022, у передбачений\~ ЦПК України\~строк, [PERSON] направив до Енергодарського міського суду Запорізької області заяву про ухвалення додаткового рішення та надав докази понесення ним судових витрат на правничу допомогу. Проте, у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану та окупацією міста Енергодар Запорізької області вказана заява судом розглянута не була. Відповідно ч. 7\~ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Енергодарського міського суду Запорізької області з визначенням територіальної підсудності за Ленінським районним судом м. Запоріжжя. Так, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та місто Енергодар є тимчасово окупованою територією України, вказана справа не передавалася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, є підстави припустити, що судове провадження у цій справі могло бути втрачене. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2022 відновлено втрачене судове провадження №316/1563/20 в частині ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.05.2020, ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.11.2021, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.02.2022. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2022 відновлено повністю втрачене судове провадження цивільної справи №316/1563/20 за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу №125-з від 21.04.2020, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.03.2025 відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі ЄУН №316/1563/20, за заявою [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електростанція» про визнання незаконним наказу від 21.04.2020 року № 125-з, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної за час вимушеного прогулу, в частині зібраних судом документів, а саме: копії заяви про ухвалення додаткового рішення від 16.02.2022; копії договору про надання правової допомоги №07/02-20 від 02.07.2020; копії додатку №2 до договору про надання правової допомоги від 02.07.2020 №07/02-20 (замовлення №2 на надання юридичних послуг) від 22.11.2021; копії додатку №3 до договору про надання правової допомоги від 02.07.2020 №07/02-20 (замовлення №3 на надання юридичних послуг) від 26.11.2021; копії додаткової угоди №1 від 26.11.2021 до договору про надання правової допомоги від 02.07.2020 №07/02-20; копії Акту №1 прийому-передачі виконаних (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги від 02.07.2020 №07/02-20; копії довідки про отримання грошових коштів; копії додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 02.07.2020 №07/02-20 (замовлення №1 на надання юридичних послуг) від 02.07.2020; копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 07.07.2020; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗП №001095. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13.12.2024 залучено на стадії апеляційного розгляду справи правонаступника відповідача\~Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція». 18.03.2025 надійшла заява [PERSON] в особі представника\~адвоката Вишнякової І.О. про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. У судовому засіданні представник ДП «НАЕК «Енергоатом» Димова О.І. наполягала на залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без задоволення. [PERSON] \~та його представник в судове засідання не з`явились,\~про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною четвертою цієї ж\~статті ЦПК України\~встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133\~ЦПК України встановлено, що до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої\~статті 58 ЦПК України\~сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша\~статті 60 ЦПК України). За змістом\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій\~статті 62 ЦПК України. За положеннями пункту 4 частини першої статті\~1, частин третьої та п`ятої статті\~27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової\~ допомоги\~це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити\~Конституції України\~та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво\~вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги\~види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до\~статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження\~№ 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат:\~1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З урахуванням пункту 3 частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціну позову та (або) значенням справи для сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 22000 грн. За умовами договору про надання правничої допомоги адвокатом Вишняковою І.О. від 07.07.2020, укладеного між адвокатом Вишняковою І. О. та [PERSON] (п. 1.2) сторони погодили, що адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень: надає клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, Національної поліції України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідування, Національного антикорупційного бюро України, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб; представляє клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмета позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені Клієнта державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі, вчиняти інші дії в інтересах клієнта не передбачених даним договором. представляє інтереси клієнта в судах та правоохоронних органах під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, має право подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів Клієнта. 30.12.2021 між адвокатом Вишняковою І. О. та [PERSON] укладена додаткова угода №1 до Договору про надання правничої допомоги №07/02-20 від 02.07.2020. 02.07.2020 та 22.11.2021 між сторонами підписані додаток №1 та додаток №2 до договору про надання правової допомоги від 02.07.2020 №07/02-20, замовлення №1 та №2 на надання юридичних послуг. Згідно з актом №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги від 02.07.2020, складеним 16.02.2022, адвокат надав такі послуги на загальну вартість 29000,00 гривень: ознайомлення з матеріалами справи, надані Клієнтом\~1 год.\~1000,00 гривень; складання та подання заяви про збільшення позовних вимог, уточненої позовної заяви\~1,5 год.\~1500,00 гривень; складання та подання відповіді на відзив відповідача\~3 год.\~3000,00 гривень; представництво інтересів у судовому засіданні\~1 судодень\~4000,00 гривень; складання та подання додаткових пояснень\~1,5 год.\~1500,00 гривень, представництво інтересів у судовому засіданні\~1 судодень\~4000,00 гривень, складання та подання (направлення відповідачу та до суду) додаткових пояснень (аналіз доводів відповідача, наданих у додаткових поясненнях від 23.11.2020, 08.11.2020. заперечення щодо заяви про виклик свідків, а також правові позиції Верховного суду з аналогічних спорів, викладених у відповідних постановах після звернення до суду з позовною заявою та подання відповіді на відзив, додаткових пояснень від 18.06.2020) 2 год. 2000,00 гривень; ознайомлення з додатковими поясненнями відповідача від 08.11.2021, з додатками на 651 арк. через систему «Електронний суд» 3 год. 3000,00 гривень; представництво інтересів у судовому засіданні 1 судодень 4000,00 гривень; представництво інтересів у судовому засіданні 1 судодень 4000,00 гривень; підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення 1 год. 1000,00 гривень. Таким чином, позивач надав суду докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартості. Разом з тим, представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення. Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлені представником відповідача суми є надмірними та не є повністю співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, слід зменшити. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи в суді, враховуючи заперечення відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, суд доходить висновку про необхідність зменшення суми, визначеної адвокатом з 29000,00 гривень до 20000,00 гривень, оскільки докази фактично понесених витрат саме в такому розмірі не є неминучими, отже, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді саме у визначеному адвокатом позивача розмірі. При цьому суд вважає, що стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 гривень забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат. Суд, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених ним витрат, врахувавши обставини справи, фінансовий стан відповідача, дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру і вони неспівмірні з виконаною роботою, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню у розмірі 20000 гривень.

Outcome: partial