Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У грудні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Палубна 9/1»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків на обслуговування/утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у загальному розмірі 41841 грн. 01 коп., в тому числі інфляційні втрати у розмірі 7622 грн. 91 коп., 3% річних 2915 грн. 25 коп., а також усі витрати, які складаються з судового збору, витрат з надання правничої допомоги та витрат на копіювання документів. Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що відповідач, як співвласник багатоквартирного будинку повинен сплачувати цільові внески, проте своїх обов`язків не виконує, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість за період з 01.03.2018 по 31.10.2024 року, яку позивач просить стягнути на його користь. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. З відповіді Департамента надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 09.12.2024 року судом вбачається, що прізвище відповідача, [INFO] у даній справі є «Богачук», остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18.12.2024 року у справі №521/19506/24 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено дату судового засідання. Відзиву від відповідача у даній справі до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній письмовими матеріалами. Водночас, 10.03.2025 року поштою через канцелярію до Малиновського районного суду міста Одеси від відповідача у справі [PERSON] надійшли письмові пояснення у справі (вх №14644), у яких відповідач просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Пояснення судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами письмових пояснень, відповідач наголосила, що відповідно до постанови КМУ від 05.03.2022 року №206 нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних нарахованих на заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги забороняється. Відтак, на переконання відповідача, по перше, проценти та інфляційні витрати нараховуються за три роки до подачі позову в суд, а по-друге, нарахування відсотків та інфляційних втрат не відповідає постанові КМУ від 05.03.2022 року №206. Окрім наведеного, за доводами відповідача в додатках до позовної заяви долучено не самі протоколи зборів, а лише виписки з протоколів, з яких неможливо встановити результати голосування по питанню порядку денного, оскільки відсутні підписи осіб, що склали протокол та неможливо встановити співвласників житлового будинку, які за змістом протоколу були присутні на зборах і голосували по питанням порядку денного, всупереч ч. 7 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку». Окрім того, як зазначила відповідач, відсутня інформація щодо проведення письмового опитування співвласників багатоквартирного будинку щодо вирішення питання по управлінню будинком. Також на переконання відповідача, у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» яка кореспондується із ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно із типовим договором. Однак як зазначено відповідачем, з матеріалів справи неможливо встановити, що співвласниками багатоквартирного будинку було прийнято рішення про визначення позивача управителем їх будинку. Також як вказала відповідач, починаючи з 2016 року з моменту створення ОСББ її жодного разу не було проінформовано ані про тарифи, ані про загальні збори, а до позову не додано доказів надсилання відповідачу рекомендованим листом примірнику договору або будь-яких доказів, що свідчили б про обізнаність відповідача про те, що позивач є особою яка надає співвласникам будинку послуги з управління їх будинку. Окрім наведеного, за твердженнями відповідача, позивачем не надано жодного доказу фактичного надання відповідачу житлово-комунальних послуг. Підсумовуючи наведене відповідач просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі також і з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. 18.03.2025 року представником позивача до суду було подане клопотання про розгляд справи без його участі, яке судом розглянуте та задоволене. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача. Окрім того, про обізнаність відповідача щодо наявності судового провадження відносно неї підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями, отриманими судом 10.03.2025 року. Інших будь яких заяв або клопотань від відповідача до суду не надходило. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін, оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд вважає, що позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПАЛУБНА 9/1» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги потребує часткового задоволення, з відмовою у задоволенні частини вимог щодо витрат на правничу допомогу, з огляду на таке. Малиновським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини. Як бачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.11.2024 року №40481478 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] з 26.01.2006 року. Право власності відповідачкою набуто на підставі договору дарування, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацькою В.А. Відповідно до акту приймання - передачі житлового комплексу або його частини з балансу в управління на баланс від 01.08.2017 року, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , був переданий з управління КП «ЖКС Черьомушки» до ОСББ «Палубна 9/1». Вказаний акт підписаний головою правління ОСББ «Палубна 9/1» та іншими уповноваженими особами. Раніше, як вбачається з виписки з протоколу №2 загальних зборів ОСББ «Палубна 9/1», загальними зборами було вирішено прийняти житловий комплекс за адресою: [ADDRESS] на баланс ОСББ «Палубна 9/1», обрано комісію для прийняття всього будинку на баланс позивача, обрано члена правління, вирішено встановити тепловий лічільник на весь житловий комплекс. З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСББ «Палубна 9/1» було зареєстроване в Реєстрі з ЄДРПОУ 40581770, дата реєстрації об`єднання - 17.06.2016 року. Згідно із Статутом ОСББ\~«Палубна 9/1», затвердженим загальними зборами співвласників ОСББ «Палубна 9/1» (Протокол №5 від 11.01.2019 року), ОСББ «Палубна 9/1» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (п. 1 розд. 1 Статуту). Відповідно до п. 3 розд. ІІ Статуту, \~завданням та предметом діяльності об`єднання, є зокрема, забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном, належне утримання та використання спільного майна будинку та прибудинкової території, забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. Пунктами 1,2 розділу 3 Статуту зазначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання та скликаються не рідше одного разу на рік. Відповідно до п. 11 розділу 3 Статуту, рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно із п. 2 розділу 4 Статуту, порядок сплати, встановлених загальними Зборами об`єднання внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до розділу 4 Статуту, співвласники є відповідальними за порушення Статуту об`єднання та рішень статутних органів. З виписки з протоколу №3 загальних зборів ОСББ «Палубна 9/1» від 26.03.2017 року вбачається, що загальними зборами затверджено розміри щомісячних членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Палубна 9/1» у розмірі для житлових та нежитлових приміщень з виходом на сходові клітки - перший поверх - 3,36 грн. за метр квадратний, для мешканців другого - десятого поверхів - 4 грн. за метр квадратний, для нежитлових приміщень без виходу на сходові клітки - 1,88 грн за метр квадратний. З виписки з протоколу №4 загальних зборів ОСББ «Палубна 9/1» від 16.12.2017 року вбачається, що загальними зборами затверджено розміри щомісячних членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Палубна 9/1» у розмірі для житлових та нежитлових приміщень з виходом на сходові клітки - перший поверх 4, 566 грн. за метр квадратний, для мешканців другого - десятого поверхів - 5,464 грн. за метр квадратний, для нежитлових приміщень без виходу на сходові клітки - 2,67 грн. за метр квадратний. З виписки з протоколу №5 загальних зборів ОСББ «Палубна 9/1» від 11.01.2019 року вбачається, що загальними зборами затверджено розміри щомісячних членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Палубна 9/1» у розмірі для житлових та нежитлових приміщень з виходом на сходові клітки - перший поверх 5,436 грн. за метр квадратний, для мешканців другого - десятого поверхів - 6,50 грн. за метр квадратний, для нежитлових приміщень без виходу на сходові клітки - 3,264 грн. за метр квадратний. Також у матеріалах справи наявні укладені між: ОСББ «Палубна 9/1» та ПП «Полібуд ліфт» договір №1.07.17 від 01.08.2017 року на технічне обслуговування ліфтів, ОСББ «Палубна 9/1» та ТОВ «ЛІФТСЕРВІС ОДЕСА» договір про надання послуг №43-0218 від 26.02.2018 року та додаткові угоди до нього, ОСББ «Палубна 9/1» та КП «Одескомунтранс» договори від 26.07.2017 року №698, від 01.09.2017 року №688 про вивіз сміття та додаткові угоди до них. З наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за період з серпня 2017 року по жовтень 2024 року за внесками на відшкодування витрат з управління багатоквартирним будинком та прибудинкової території перед позивачем, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 31302 грн. 85 коп. При цьому, з наданого розрахунку вбачається, що останню оплату відповідачка здійснювала у грудні 2021 року на суму 1200 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, останні нараховувалися позивачем у період з 01.03.2018 року по 31.01.2022 року та з 01.02.2024 року по 31.10.2024 року. Також, 3% річних нараховані позивачем за наступні періоди: з 01.03.2018 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 року по 31.01.2022 року, з 01.02.2024 року по 31.10.2024 року. Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин, зокрема, доказів щодо погашення заборгованості відповідачем за надані позивачем комунальні послуги, матеріали справи не містять. Разом з тим, судом також встановлено, що до клопотання про стягнення судових витрат представником позивача на підтвердження понесення таких витрат позивачем суду надано копії наступних документів: Ордер на надання правничої допомоги ОСББ «Палубна 9/1» адвокатом Скибінською Є.С. від 20.11.2024 року, договір про надання правничої допомоги від 14.11.2024 року, укладений між АБ «Бороган» та ОСББ «Палубна 9/1», Акт приймання передачі виконаної роботи до договору про надання правничої допомоги від 14.11.2024 року, за яким клієнт зобов`язався сплатити адвокату 15000 грн., договір про надання друкарських послуг від 15.11.2024 року, укладений між ОСББ «Палубна 9/1» та АБ «Бороган» та додаткову угоду до нього, Акт приймання-передачі наданих послуг від 15.11.2024 року за яким вартість тиражування копій документів у кількості 270 копій становить 1350 грн. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім заборгованості за надані позивачем житлово-комунальні послуги. Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених позивачем в позовній заяві, за якими суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Палубна 9/1», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Статуту ОСББ «Палубна 9/1» та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.04.2017 року. Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ\~«Палубне»\~об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до п. 5 та п. 10 ч. 1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до частин 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до \~ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: - затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; - визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до\~ ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»,\~до компетенції правління відноситься здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством. Відповідно до\~ст.\~13\~Закону України\~«Про об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку у\~разі відмови\~співвласника сплачувати\~внески і\~платежі на\~утримання та\~проведення реконструкції,\~реставрації,\~поточного і\~капітального ремонтів,\~технічного переоснащення\~спільного майна\~об`єднання\~або за\~його дорученням\~управитель має\~право звернутися\~до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року по справі № 922/3087/17 і залишається незмінною. Згідно із ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та згідно п.2 розд. 5 Статуту Об`єднання, співвласник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, передбачені законодавством та статутним документом. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Згідно ст. 16\~\~Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»,\~об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. На підставі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2020 року по справі № 910/6471/18 та постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року по справі № 922/3087/17. Згідно зі\~ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з цим, із наявного у матеріалах справи Статуту ОСББ судом встановлено, що відповідно до п. 3 розд. ІІ Статуту, завданням та предметом діяльності об`єднання, є зокрема, забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном, належне утримання та використання спільного майна будинку та прибудинкової території, забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. Пунктами 1,2 розділу 3 Статуту зазначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання та скликаються не рідше одного разу на рік. Відповідно до п. 11 розділу 3 Статуту, рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно із п. 2 розділу 4 Статуту, порядок сплати, встановлених загальними Зборами об`єднання внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до розділу 4 Статуту, співвласники є відповідальними за порушення Статуту об`єднання та рішень статутних органів. Водночас, як встановлено судом з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.11.2024 року №40481478 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] з 26.01.2006 року та право власності відповідачкою набуто на підставі договору дарування, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацькою В.А. Тобто, відповідачка є власницею нерухомого майна у багатоквартирному будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Так, у даній справі судом встановлено, що між сторонами виник спір в частині повної та своєчасної сплати відповідачем за внесками по утриманню будинку та прибудинкової території, тобто надані позивачем житлово-комунальні послуги. Протоколами загальних зборів №3 від 26.03.2017 року, №4 від 16.12.2017 року, №5 від 11.01.2019 року було затверджено розміри щомісячних членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Палубна 9/1» у розмірі для житлових та нежитлових приміщень з виходом на сходові клітки - перший поверх, для мешканців другого - десятого поверхів, для нежитлових приміщень без виходу на сходові клітки у відповідному розмірі. Суд зазначає, що відомостей про оскарження вказаних рішень та їх скасування в судовому порядку, в тому числі і через неповідомлення відповідача про їх проведення, відповідачем суду не надано, матеріали справи іншого не містять. Отже, прийняті загальними зборами рішення, розміри внесків, тарифів є діючими, правомірними, ніким не оспореними та не скасованими. При цьому, від відповідача претензій щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку за адресою: [ADDRESS] та прибудинкової території у передбаченому Законом порядку не оформлено. Між тим, відповідачка, як власник квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , наданими ОСББ\~«Палубна 9/1»\~послугами по утриманню будинку фактично користується, але повну та своєчасну оплату за такі послуги не здійснює, хоча відповідно до вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язана сплачувати належні внески. В той же час, судом встановлено, що свої зобов`язання ОСББ\~«Палубне»\~перед відповідачкою виконує щоденно, шляхом надання послуг по утриманню будинку та обслуговуванню прибудинкової території, що також вбачається із наявних у матеріалах справи договорах, укладених позивачем з іншими суб`єктами господарської діяльності. При цьому, суд наголошує, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг (послуг по утриманню будинку та прибудинкової території) сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15. Водночас, як встановлено судом, обов`язок відповідачки по сплаті платежів та внесків, передбачений Статутом ОСББ\~«Палубне». Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на тому, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна, зобов`язаний його утримувати. Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Судом встановлено, що відповідачкою у письмових поясненнях не було спростовано доводів позивача щодо наявної у неї заборгованості за надані останнім послуги з утримання будинку та прибудинкової території, контррозрахунку не надано, остання фактично приймала відповідні послуги, частково їх сплачуючи, що вбачається судом із наявного у матеріалах розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Водночас, за доводами письмових пояснень, відповідач зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності у відповідачки зобов`язання по сплаті внесків на утримання будинку взагалі, оскільки останнім до матеріалів справи не додано ані повних протоколів загальних зборів, ані письмового опитування мешканців будинку. Вказане судом не приймається до уваги, оскільки рішення загальних зборів, якими затверджено розмір щомісячного внеску співвласників на утримання будинку та прибудинкової території незаконним в судовому порядку не визнавались, тобто, ці рішення є чинними і відповідач, як співвласник спільного майна ОСББ зобов`язаний їх виконувати. До того ж, предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості по внескам, а не питання щодо правомочності позивача здійснення господарської діяльності по управлінню багатоквартирним будинком у якому розташована квартира відповідачки. При цьому суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні письмові докази того, що відповідачем з приводу незгоди із рішеннями зборів ОСББ ініціювалося питання щодо визнання таких рішень недійсними в цілому або в частині, також і з приводу затверджених загальними зборами ОСББ внесків на утримання будинку та прибудинкової території. Також суд відхиляє доводи відповідача з приводу того, що позивачем до матеріалів справи додано виписки з протоколів замість повних їх текстів, оскільки наявні у матеріалах виписки є належними доказами прийнятого загальними зборами рішення, мають печатку ОСББ та підпис голови правління ОСББ. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСББ\~«Палубна 9/1»\~до відповідачки про стягнення заборгованості за внесками у розмірі 31302 грн. 85 грн. потребують задоволення. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих останнім сум інфляційних втрат та відсотків річних, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отриманні компенсації за неналежне виконання зобов`язань (постанови ВП ВС від 19.06.2019 року у справі №703/2718/16, від 19.06.2019 року у справі №646/14523/15). Враховуючи наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає, що позовні вимоги ОСББ в частині стягнення з відповідачки нарахованих позивачем інфляційних втрат у розмірі 7622 грн. 91 коп. та 3% річних у розмірі 2915 грн. 25 коп. є підставними та такими, що потребують задоволення. Щодо заявленого відповідачем у письмових поясненнях клопотання про застосування у даному разі строку позовної давності до всіх заявлених позивачем вимог, суд зазначає таке. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 253\~ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1\~статті 261 ЦК України). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11\~березня 2020\~року №\~211\~"Про\~запобігання поширенню\~на території\~України гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2"\~(зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому термін дії карантину неоднаразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України. При цьому,\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX було внесено зміни до законодавчих актів та зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~ЦК\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний\~Закон України\~набрав чинності 02 квітня 2020 року. Крім того,\~пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого\~Законом України\~«Про затвердження\~Указу Президента\~України»\~«Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до\~Указів Президента\~України від\~24\~лютого 2022\~року №\~64/2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~та\~від 24\~лютого 2022\~року №\~65/2022\~«Про загальну\~мобілізацію»\~неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України №4024-ІХ від 06 листопада 2024 року продовжено до 08 лютого 2025 року. Так, враховуючи запровадження карантину, що діяв з квітня 2020 року до 30 червня 2023 року, та дію зараз у державі режиму воєнного стану,\~строк позовної давності\~для вимог позивачів має відраховуватися саме з квітня 2017 року по дату подачі позову. Судом встановлено, що позивач звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.03.2018 року по 31.10.2024 року, тобто в межах строку позовної давності, з огляду на що, доводи відповідача, зазначені нею у письмових поясненнях з приводу пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом відхиляються судом, оскільки не знаходять свого підтвердження під час розгляду справи. Разом з цим, суд зазначає, що посилання відповідачки на Постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206, котра набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року, не містить підстав для неврахування розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, оскільки періоди розрахунку і інфляційних втрат, і 3% річних не охоплений дією цієї постанови. Відтак, підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги ОСББ в частині стягнення з відповідачки заборгованості у загальному розмірі 41841 грн. 01 коп. потребують задоволення у повному обсязі, оскільки позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність підставності позову. Щодо вимог позивача про відшкодування йому за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу адвоката суд зазначає таке. Як передбачено четвертою та п`ятою статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Відповідно до статті 19\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. З матеріалів справи вбачається, що представником позивача заявлено до стягнення з відповідача 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Водночас, відповідач під час розгляду справи, зокрема враховуючи її письмові пояснення, проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу заперечує. Так, на підтвердження понесення таких витрат позивачем суду надано копії наступних документів: Ордер на надання правничої допомоги ОСББ «Палубна 9/1» адвокатом Скибінською Є.С. від 20.11.2024 року, договір про надання правничої допомоги від 14.11.2024 року, укладений між АБ «Бороган» та ОСББ «Палубна 9/1», Акт приймання передачі виконаної роботи до договору про надання правничої допомоги від 14.11.2024 року, за яким клієнт зобов`язався сплатити адвокату 15000 грн. Між тим, враховуючи вищенаведені правові позиції Європейського Суду, Верховного Суду, оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, приймаючи до уваги заперечення відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу та пропорційність до розміру задоволених позовних вимог, суд виснує, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у даному разі є надмірними, з огляду на що потребують зменшення до 5 000 грн. Відтак, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому витрат на правничу допомогу адвоката потребують часткового задоволення, до стягнення з відповідачки належить 5000 грн., з відмовою в іншій частині. Що стосується витрат позивача на тиражування копій позовної заяви з додатками, суд зазначає таке. Так, у даній справі судом встановлено, що 15.11.2024 року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання друкарських послуг, відповідно до умов якого виконавець, зокрема, зобов`язався виконати роботи з тиражування (виготовлення копій) поданих замовником документів для формування документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості до суду у кількості, які зазначені у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору). За умовами п. 2.1. договору, вартість послуг сторонами визначена у розмірі 5 грн. за один копіювальний лист. Загальна кількість листів зазначається у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до додаткової угоди №2 до договору про надання друкарських послуг від 15.11.2024 року, виконавцем було розтиражовано три примірника позовної заяви з додатками, які, у загальному розмірі складали 270 сторінки, вартістю 1350 грн. І договір, і додаткова угода до нього підписані сторонами без застережень та зауважень. Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 15.11.2024 року виконавцем виконано, а замовником прийнято роботи з тиражування копії позовної заяви з додатками на суму 1350 грн. у кількості 270 копій. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відтак, враховуючи те, що позивачем підтверджено наявність у нього витрат, пов`язаних із підготовкою справи до розгляду, а саме, тиражування копії позовної заяви, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідачки щодо таких витрат, суд виснує про необхідність стягнення витрат, понесених позивачем на тиражування копій позовної заяви з додатками з відповідачки на користь позивача. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відтак, за наслідками розгляду позовних вимог ОСББ «Палубна 9/1» до [PERSON] про стягнення з останньої на користь позивача заборгованості у нарахованому останнім розмірі суд виснує про наявність підстав для їх часткового задоволення, з відмовою у частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на вказане, у даному разі судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн., у зв`язку із задоволенням позову в частині основної заборгованості потребує стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial