Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

12.12.2024 до Софіївського районного суду за підсудністю із Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшов цивільний позов представника ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 10.03.2020 року [PERSON] , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання позики ТОВ «ФК «Профіль», підписанням Заяви-приєднання №9963712 підтвердив, що акцептує Публічну пропозицію ТОВ «ФК«Профіль», яка розміщенана сайті фінансової компанії: casharing.com.ua, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання позики, укладання якого підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Договір вважається укладеним з дня отримання фінансовою компанією заповненої та підписаної відповідачем заяви-приєднання до договору, свої примірники заяви-приєднання відповідач отримав в день укладання договору. Згідно договору про надання позики №9963712 від 10.03.2020 року відповідачу надано позику у формі споживчого кредиту на оплату товарів та/або робіт/послуг у партнерів зазначених у Заяві-приєднання до договору. Кредитні кошти надаються протягом 3-х(трьох) робочих днів з моменту укладання Договору у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товарів та/або послуг (Партнера). Процентна ставка, відсотків річних:0,0001%, тип процентної ставки: фіксована. Відповідач підписанням заяви-приєднання до договору про надання позики підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість позики, надані виходячи із обраних відповідачем умов кредитування, а також ознайомлення з Умовами і правилами надання фінансових послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Договором про надання позики, Таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання позики,які йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення та складають Договір про надання позики. 21.12.2021 року згідно умов Договору факторингу № 21122021, ТОВ «ФК «Профіль» відступлено право вимоги за кредитним договором № 9963712 від 10.03.2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача\~ [PERSON] . Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16996,61 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту\~10911,08 грн.; заборгованість за відсотками\~6085,53 грн. На підставі викладеного, представник позивача звертається до суду та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» зазначену заборгованість, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Ухвалою суду від 16.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280,281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 10.03.2020 року відповідач [PERSON] , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання позики ТОВ «ФК «Профіль», підписанням заяви-приєднання № 9963712 підтвердив, що акцептує Публічну пропозицію ТОВ «ФК «Профіль», яка розміщена на сайті фінансової компанії: casharing.com.ua (далі - сайт Фінансової Компанії), в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання позики (далі\~Договір, Кредитний договір), укладання якого підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Договір вважається укладеним з дня отримання фінансовою компанією заповненої та підписаної відповідачем Заяви-приєднання до Договору, свої примірники Заяви-приєднання відповідач отримав в день укладання Договору (а.с. 14). Згідно Договору про надання позики № 9963712 від 10.03.2020 року відповідачу надано позику у формі споживчого кредиту на наступних умовах: на оплату товарів та/або робіт/послуг у Партнерів зазначених у Заяві\~приєднання до Договору. Кредитні кошти надаються протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту укладання Договору у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товарів та/або послуг (Партнера). Процентна ставка, відсотків річних: 0,0001%, тип процентної ставки: фіксована. Порядок повернення позики надається у вигляді Графіку платежів, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до Заяви-приєднання до Договору № 9963712 від 07.03.2020 р. та здійснюється шляхом сплати заборгованості за Договором рівними (ануїтетними) частинами (крім останнього платежу), щомісячно по дату платежу (включно) визначеного Графіком платежів. Якщо дата платежу, згідно Графіку платежів, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, сплата переноситься на наступний робочий день. Відповідач [PERSON] , підписанням Заяви-приєднання до Договору про надання позики, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість позики, надані виходячи із обраних відповідачем умов кредитування. Підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб відповідача та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для відповідача, в тому числі в разі невиконання останнім зобов`язань за таким договором. Підписанням Заяви-Анкети № 993712 відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання фінансових послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Договором про надання позики, Таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання позики, які йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення та складають Договір про надання позики. Підтвердив, що погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-Анкети (а.с.14,15). Матеріалами справи підтверджено, що 21.12.2021 року згідно умов Договору факторингу № 21122021, ТОВ «ФК «Профіль» відступлено право вимоги за кредитним договором № 9941581 від 17.12.2019 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача\~ [PERSON] .\~\~ Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 21122021 від 21.12.2021 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9963712 в сумі 16996,61 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту\~10911,08 грн., заборгованість за відсотками\~6085,536 грн. (а.с. 25-37). Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За правилом частини 1\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Поняття договору факторингу закріплено у\~ст. 1077 ЦК України. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положеннями п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Форма правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні визначено у\~ст. 513 ЦК України, згідно вимог якої правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно із\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи надані суду докази, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаними договорами. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно із\~статтею 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. Згідно із\~статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. Отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і в такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначеними у договорі. Відповідно до ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У\~статті 599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до змісту ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями ст.614 ЦК України\~визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Факт виконання первісним кредитором умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Пунктом 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2\~передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Відповідач, всупереч положенням\~статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. Згідно із ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Представник позивача просив суд стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1\~статті 133 ЦПК України). Згідно із ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично здійснені, та оцінювати їх необхідність. Представником позивача надано суду всі необхідні документи, які підтверджують надання позивачеві правової допомоги у цій справі. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи предмет позову, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved