Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Нікопольської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка позивачці доводиться матір`ю. [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідне підтверджується записами у будинковій книзі для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , від 06.12.2019 року. Після її смерті відкрилась спадщина на двокімнатну квартиру, загальною площею 43,2 кв.м., та житловою площею - 27,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.2001 року, виданого [PERSON] - завідуючою Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 03, викладеного на бланку АВО № 709936, на 1/2 (одну другу) частину квартири та зареєстрованого в Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації за записом у реєстровій книзі за № 16 за реєстровим № 78 від 16.01.2001 року, що підтверджується реєстровим написом на зворотній стороні Свідоцтва, а також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.01.2001 року, виданого [PERSON] - завідуючою Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 05, викладеного на бланку АВО № 709937 на 1/2 (одну другу) частину квартири та зареєстрованого в Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації за записом у реєстровій книзі за № 16 за реєстровим № 78 від 16.01.2001 року, що підтверджується реєстровим написом на зворотній стороні Свідоцтва. 09 вересня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Максименко О.В. на консультацію щодо прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , однак, отримала письмові роз`яснення про необхідність встановлення додаткового строку для прийняття спадщини від 09.09.2024 року № 169/01-16 в судовому порядку, у яких викладено наступне: «Мною, Максименко О.В., приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, місцезнаходження: [ADDRESS] , розглянуті документи, подані [PERSON] про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , [INFO] , уродженки села Зелене Нікопольського района Дніпропетровської області, яка до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно проведеної перевірки та отриманої Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78270000 від 09 вересня 2024 року, встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав: згідно поданих документів, [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, а, відповідно до п.п.1, 2 ст.1269 Цивільного кодексу України, у разі прийняття нею спадщини, вона повинна була подати до нотаріальної контори заяву про її прийняття. Загальний строк для прийняття спадщини дорівнює шести місяцям і починає вираховуватися з дня смерті спадкодавця або з дня, з якого він був оголошений померлим. Якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, може бути встановлено додатковий строк для її прийняття та Вам треба подати позовну заяву до суду. Тому, пропоную Вам звернутися до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини». Таким чином, на підставі викладеного, представник позивача змушений звернутись до суду та просить визначити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у чотири місяці з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягав та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.39, 49). Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, однак, своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, при цьому, на адресу суду від них надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.35-36). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, [INFO] померла мати позивачки по справі (а.с.6-7) [PERSON] , про що 01 лютого 2024 року Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис за № 212 та видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] (а.с.8, 46-47). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідне підтверджується записами у будинковій книзі для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , від 06.12.2019 року (а.с.9-15). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири, загальною площею 43,2 кв.м., та житловою площею 27,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.2001 року, виданого завідуючою Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашовою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 03, викладеного на бланку АВО № 709936 на 1/2 (одну другу) частину квартири та зареєстрованого в Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації за записом у реєстровій книзі за № 16 за реєстровим № 78 від 16.01.2001 року, що підтверджується реєстровим написом на зворотній стороні Свідоцтва, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2001 року, виданого завідуючою Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашовою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 05, викладеного на бланку АВО № 709937 на 1/2 (одну другу) частину квартири та зареєстрованого в Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації за записом у реєстровій книзі за № 16 за реєстровим № 78 від 16.01.2001 року, що підтверджується реєстровим написом на зворотній стороні Свідоцтва (а.с.16-17). 09 вересня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Максименко О.В. з заявою щодо прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , однак, отримала письмові роз`яснення, згідно яких їй було повідомлено, що нею пропущено визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, позивач та її представник в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо звернення до суду послалися на те, що строк для прийняття спадщини було пропущено з поважної причини, а саме з причини повномасштабною війною російської федерації проти України. Так, судом вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначено у постанові нотаріуса п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, який діє на час розгляду справи. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». З 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, 25 січня 2023 року Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив такий висновок. Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч.2 ст.4 ЦК України). Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст.1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України). Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст.1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивачка, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , пропустила шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка з вищевказаних поважних причин пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому суд визначає позивачці додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю в чотири місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved