Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Горщар Б.А., до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування поданого позову вказано, що з 17.06.2023 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . До реєстрації теперішнього шлюбу позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Славутського міськрайонного суду від 18.10.2022 року розірвано. В період шлюбу з [PERSON] у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу і до тепер проживають з позивачкою. З часу припинення сімейних відносин, батько дітей участі у їх вихованні, навчанні, лікуванні, не приймає, особисто не відвідує, в тому числі не спілкується в телефонному режимі, різних соціальних мережах. [PERSON] в серпні 2023 року був мобілізований до лав Збройних сил України, в січні 2024 року самовільно залишив частину. Останній раз фінансову допомогу у розмірі п?яти тисяч гривень надав дітям в грудні 2023 року, більше ніяких коштів на утримання дітей від нього не надходило. З березня 2024 року взагалі перестав сплачувати аліменти на утримання дітей, станом на 01.09.2024 року, заборгованість зі сплати аліментів становить 34056,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2024 року. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми позивачка не здійснює. Батько дітей ухиляється від виконання батьківського обов`язку, а саме: не піклується про їхнє здоров?я, моральний та фізичний розвиток, про що свідчать письмові докази, які долучені до матеріалів справи. За таких обставин [PERSON] та її представник, адвокат Горщар Б.А., звернулись до суду та просили: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17.02.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.03.2025. 06.03.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 31.03.2025. 31.03.2025 в судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримала. Додатково повідомила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2012 року. Від шлюбу мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі відповідач погано до неї ставився, ображав, застосовував фізичну силу на очах у дітей. З початком війни вони переїхали до м. Славута, а в подальшому розлучились за рішенням суду. Після розлучення [PERSON] кілька разів бачився із дітьми, однак в той час він завжди перебував в нетверезому стані. Востаннє з дітьми він бачився влітку 2023 року, на даний час аліменти на утримання дітей не сплачує та має заборгованість. [PERSON] з дітьми не спілкується взагалі, їхнім життям не цікавиться. Будь-яких перешкод у спілкуванні батька із дітьми ні вона, ні її теперішній чоловік не чинили. Представник позивача, адвокат Горщар Б.А., підтримав позов з викладених у ньому підстав. Додатково зазначив, що відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодної допомоги дітям не надає, матеріально не забезпечує. Представник позивача вважає, що відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, у зв`язку із чим його слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей. Представник органу опіки і піклування Шаргородська Н.І. в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме найвищим інтересам дітей. Окрім того, в судовому засіданні у якості свідків були допитані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Так, [PERSON] повідомила, що [PERSON] перебуває у шлюбі із її двоюрідним братом [PERSON] , який дбає про дружину та її дітей, повністю забезпечує родину. Діти [PERSON] вважають [PERSON] своїм батьком. В свою чергу рідний батько дітей їхнім життя не цікавиться, допомоги не надає. Колишнього чоловіка [PERSON] вона ніколи не бачила. [PERSON] повідомив, що тривалий час товаришує із [PERSON] , їхні діти також дружать. Колишнього чоловіка [PERSON] вона не бачила. Зі слів [PERSON] та її дітей знає, що батько життям дітей не цікавиться, допомоги не надає. [PERSON] не чинить перешкод у спілкуванні батька з дітьми, однак він сам не виявляє бажання спілкуватися з ними. [PERSON] повідомила, що [PERSON] ніколи не чинила перешкод у спілкуванні рідного батька її дітей із ними, а навпаки сама телефонувала та просила, щоб він спілкувався з дітьми, забирав їх погуляти. Однак батько не виявляв бажання бачитись з дітьми. Загалом нічого хорошого про батька дітей свідок сказати не може. Вітчим, чоловік [PERSON] , дуже добре ставиться до дітей, піклується про них, забезпечує всім необхідним. [PERSON] , [INFO] , була допитана в присутності законного представника - матері [PERSON] , та за участі представник Органу опіки та піклування. Так, [PERSON] повідомила, що на даний час проживає разом із мамою, двома братиками та вітчимом, який піклується про родину. Її рідний батько їхнім життям не цікавиться, раніше він ображав маму та бив її. Після розлучення батьків він кілька разів забирав їх з братом до себе, однак в той час перебував в п`яному стані. Востаннє вона бачила батька влітку 2023. Цього року він навіть не привітав її з днем народження. Загалом вона не бажає спілкуватися із батьком та давати йому шанс на виправлення. Вітчим дуже гарно до них ставиться та піклується про них. Ні вітчим, ні мама не перешкоджали їм з братом у спілкуванні із батьком, він сам не виявляє бажання бачитись із ними. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування у даній справі є факти та обставини невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що служить підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України. З документів, доданих до матеріалів справи позивачем, вбачається наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дитини серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9, 11). З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.04.2022 № 6822-5001178860 та № 6822-5001178976 слідує, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , законним представником яких є [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 10, 12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Славутського міськрайонного суду від 18.10.2022 (а.с. 14). На даний час позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 17.06.2023 (а.с. 13). З відповіді закладу освіти - Славутської гімназії «Успіх» від 17.09.2024, за період навчання [PERSON] , батько участі у вихованні дитини не приймав. Батьківські збори не відвідує, навчанням та поведінкою дитини жодного разу не цікавився. (а.с. 15). З відповіді закладу дошкільної освіти № 1 «Пізнайко» від 17.09.2024 слідує, що за період відвідування дитиною [PERSON] закладу дошкільної освіти з жовтня 2015 року батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав (а.с. 16). З довідки, виданої Славутським Центром ПМСД від 19.09.2024 року, встановлено, що за останні 2,5 роки з дітьми [PERSON] та [PERSON] на прийоми з`являлась мама [PERSON] (а.с. 17). З розрахунку, наданого державним виконавцем, вбачається, що станом на 01.09.2024 року, за [PERSON] значиться заборгованість зі сплати аліментів на утриманні дітей в сумі 34056,00 грн. (а.с. 18). З висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради від 03.01.2025 № 04-31/15 вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 18.12.2024 року [PERSON] повідомила, що батько ухиляється від участі у вихованні та утриманні дітей, не піклується про їх здоров?я, не відвідує їх. Місце перебування [PERSON] наразі невідомо, в серпні 2023 року він був мобілізований до лав Збройних сил України, в січні 2024 самовільно залишив частину. Останній раз фінансову допомогу у розмірі п?яти тисяч гривень надав дітям в грудні 2023 року, більше ніяких коштів на утримання дітей від нього не надходило. Під час засідання [PERSON] зазначила, що останній раз бачила батька влітку 2023 року. Пам?ятає, що коли батько забирав їх з братом до себе, відправляв їх гуляти, а коли повертались, вони заставали його у нетверезому стані. Батько з ними не спілкується, не телефонує їм, не цікавиться їхніми успіхами та досягненнями. Працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради 27.12.2024 проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Сім?я проживає в орендованій квартирі, для дітей створено всі належні умови для проживання та розвитку: для дівчинки виділено окрему кімнату, в якій наявні ліжко, робоче місце для навчання, шкільне приладдя, особисті речі. Спальне місце хлопчика розміщено в кімнаті мами, організований куточок з іграшками для відпочинку та його розвитку. На момент обстеження вітчим [PERSON] , військовослужбовець ЗСУ, перебував вдома на реабілітації. Мати, [PERSON] , займається доглядом та вихованням дітей. Висновком встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов?язків: не турбується про здоров?я, фізичний і духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням та підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей; не створює умов для отримання ними належної освіти (а.с. 19-21). Отже, додані стороною позивача до позову докази підтверджують факт умисного, систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та його свідому відмову від участі в житті дітей. Під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки та сина, що призвело до того, що діти з батьком не спілкуються та цього не бажають.. Зазначені обставини - доведені факти невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей - слугують підставою для позбавлення його батьківських прав. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Таким чином, зважаючи на те, що діти не мають сімейних зв`язків із [PERSON] , суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дітей та забезпечить їх нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в цілому. Отже, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Окрім того на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1221,20 грн.

Outcome: approved