Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Короткий виклад позицій сторін у справі. Позивач ТОВ «Іннова фінанс», через свого представника - Чучу С.О., скориставшись підсистемою «Електронний суд», звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, у якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 83 000 грн. Крім того, позивач просить, при ухваленні рішення покласти на відповідача судові витрати у справі, котрі полягаю у сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 07.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» і фізичною особою - [PERSON] , було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2963770224. Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн. В той же час відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Відтак, заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Іннова фінанс» становить 83 000 грн, яку у добровільному порядку відповідач не погашає, а тому позивач просить задовольнити позовну заяву. Відповідач, у запропонований строк, скориставшись своїм правом, через свого представника - адвоката Калініна С.К., подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки вважає вимоги, викладені у ній необґрунтованими та безпідставними. Так, відповідач заперечує факт укладення договору, отримання кредиту та розмір заборгованості. Стверджує, що з наданих позивачем доказів не можливо дослідити електронну складову їх укладення, а саме цілісність накладення електронних підписів у кредитному договорі, шлях та метод ідентифікації відповідача в інформаційних телекомунікаційних системах первинного кредитора при укладенні кредитного договору. Крім того, [PERSON] не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Також відповідач ставить під сумнів паперові копії документів. Крім того, відповідач стверджує, що в матеріалах справи не містяться жодного розрахунку заборгованості, у позові відсутні будь-які пояснення, щодо нарахування суми заборгованості, а також відсутні будь-які дані, стосовно розрахунку заборгованості. Поміж тим, на думку відповідача, видана ТОВ «ФК «Контрактовий дім» довідка, не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів. Також відповідач вважає, що матеріали справи не місять доказів, що рахунок № [NUMBER] , на який було перераховано кошти, належить саме йому, а також немає інформації про рух коштів (отримання коштів) по картці № [NUMBER] . Відтак, підсумовуючи, відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № 2963770224 від 07.02.2024 року. Представник позивача - Чуча С.О. , у свою чергу подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, про правомірність укладення договору у електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, зокрема зазначила, що відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» укладений таким чином договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, представник позивача у поданій відповіді на відзив спростовує твердження відповідача щодо незаконності нарахування суми заборгованості за процентами. Також представник позивача наголошує, що перерахування кредитних коштів за кредитними договорами укладеними позичальниками з ТОВ «Іннова фінанс» відповідними посередниками є правомірним. При цьому, звертає увагу суду, що жодним нормативно-правовим актом не конкретизовано вимог щодо форми та характеру подання відповідного розрахунку до суду (у тексті позову або окремим документом), а відтак суд при прийнятті рішення не має ставити питання щодо неналежності розрахунку заборгованості лише за невідповідністю на його думку/думку сторони відповідача форми вираження такого розрахунку, оскільки об`єктивних законодавчих підстав для цього не передбачено. Відтак, просить задовольнити позов у повному обсязі. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2024 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, який не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 20.12.2024 року позовну заяву ТОВ «Іннова фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 27.01.2025 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 20.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Іннова фінанс» - Чуча С.О. про витребування доказів у справі. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено до 18 березня 2025 року на 12:15 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте такі з у судове засідання не з`явилися та не забезпечили явку уповноважених представників. Втім, судом задоволено клопотання представника позивача та клопотання відповідача, про розгляд заяви у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи по суті відбувся 18.03.2025 року. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Встановленні судом фактичні обставини справи. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Судом встановлено, що 07.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» та фізичною особою - [PERSON] , було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2963770224. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження укладання договору позики у матеріалах справи наявна роздруківка з електронної пошти позивача - support@finsfera.ua, з якої на електронну пошту відповідача -tymtsiv.yurii@gmail.com - відправлено одноразові ідентифікатори для підписання договору позики № 2963770224 та паспорту споживчого кредиту. Так, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі,а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора сторін. Відтак, судом беззаперчно встановлено, що 07.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 2963770224, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму: 10 000 грн шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.5. та/або 1.6. цього договору, його додатків. Серед основних умов кредитування встановлено: тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; строк кредиту - 30 днів; дати надання позики - 07.02.2024 року; дата повернення позики - 08.03.2024 року; Дисконтна (знижена) процентна ставка - 1.99% на день (726.35% річних); процентна ставка позаакційна (базова) - 2,5% на день (912,5% річних). ТОВ «Іннова фінанс» свої зобов`язання за договором позики виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , яку вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Факт видачі кредитних коштів у розмірі 10 000 грн. підтверджується квитанцією платіжного сервісу EasyPay до платіжної інструкції № 19760-1354-86377260 (ID платежу: 1361940225) про перерахування коштів від 07.02.2024 року через технологічного партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім». Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. Оскільки ТОВ «Іннова фінанс» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Іннова фінанс» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. При цьому, як вбачається з інформації наданої АТ «Універсал банк», на виконання ухвали суду про витребування доказів, повний платіжної номер картки [NUMBER] , та таку банком було емітовано на ім`я [PERSON] . Крім того, з наданого АТ «Універсал банк» витягу про рух коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] , вбачається. що 07.02.2024 року відповідачу [PERSON] через систему [NUMBER] було перераховано 10 000 грн.. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивачем виконано свої зобов`язання за договором позики відповідачу [PERSON] , шляхом перерахування таких через посередника, який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг № 160523/1 від 16.05.2023 року. Натомість, боржник свої зобов?язання за договором про надання грошових коштів у позику № 2963770224 належним чином не виконав, а саме суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Також, судом встановлено, що відповідно до п. 1.5. укладеного договору, на період строку, визначеного п. 1.2. договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1.99% (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова фінанс», правил акції ТОВ «Іннова фінанс» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою. При цьому, відповідно до п.1.6. у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі1.99% на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,5% на день від суми позики за кожен день користування позикою. Строк кредиту - 30 днів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження N 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 уточнила висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, на який посилається позивач для обґрунтування правомірності нарахування процентів за договором. Зокрема, зазначено, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16акцентує увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. Згідно умов укладено між сторонами договору, встановлено процентну ставку саме за користування кредитом. Таким чином, оскільки договором надання грошових коштів у позику №2963770224 від 07 лютого 2024 року визначений строк його дії, який становить 30 днів з 07 лютого 2024 року по 08 березня 2024 року, то саме протягом даного строку позивач ТОВ «Іннова фінанс» мав право нараховувати відповідачу [PERSON] передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п. 1.5 цього договору, становлять 2,5 %. Однак, позивач ТОВ «Іннова фінанс», продовжував нарахування відсотків за договором надання грошових коштів у позику №2963770224 від 07 лютого 2024 року і після закінчення строку його дії, тобто після 08.03.2024 року, внаслідок чого розмір заборгованості за відсотками є неправомірним та не відповідає вимогам ст. 1050 ЦК України та правовим позиціям Верховного Суду. Відтак, заборгованість відповідача [PERSON] по відсотках за договором надання грошових коштів у позику №2963770224 від 07.02.2024 року становить 7 500 грн, за формулою 10 000х2,5%х30, де 10 000 - сума позики, 2,5% - відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами, у разі невиконання свого зобов`язання у строк дії договору, 30 - строк дії договору. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому(ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 2-383/2010. Висновки суду. Судом встановлено, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, враховуючи, що факт укладення між сторонами договору про надання грошових коштів у позику, та наявність у відповідача заборгованості, утвореної внаслідок невиконання умов такого договору, підтверджується долученими до справи доказами, в свою чергу відповідач не надав доказів для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Іннова фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Іннова фінанс» підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 17 500 грн., з яких 10 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 500 грн. - заборгованість за процентами. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем, при поданні даної позовної заяви до суду, було сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн, який підтверджено платіжною інструкцією №16 від 02.12.2024 року. Відтак, у зв`язку із частковим задоволенням заявлених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 510,64 грн (17 500 х 100 : 83 000 = 21,08%; 2 422,40 х 64,95% : 100)

Outcome: partial