Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

І. Правовідносини сторін. У грудні 2024 року представник позивача ТОВ ««Бізнес Позика» - Памірський М.А.(далі - Позивач), через систему «Електронний суд» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що між сторонами 14.01.2024 року укладено договір про надання кредиту № 467676-КС-004, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 40 000 грн.25.03.2024 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання кредиту № 467676-КС-004 від 14.01.2024, відповідно до якої відповідачу додатково надано кредит у сумі 15000 грн.Відповідач, вчинивши конклюдентні дії щодо визнання договору, здійснивши часткову оплату за 467676-КС-004 від 14.01.2024 на загальну суму 73 800,70 грн.У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, що станом на 26.11.2024 року становить 153 941 грн, які позивач просить стягнути разом з судовими витратами. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд відповідно ст. 19 ЦПК України вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні враховує ціну позову і складність справи. Також суд приймає до уваги клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, 01.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник Позивача у судове засідання не з`явився. До позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача (а.с. 80-85). Відповідач у судове засідання не з`явилася, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала. Позивачем у позовній заяві зазначене місце проживання Відповідача [ADDRESS] (а.с. 2). Також судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з відомостями якого Відповідач зареєстрований за вказаною адресою станом на 24.12.2024. За вказаною адресою Відповідачу рекомендованим повідомленням направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, з неодноразовим викликом її в судове засідання. Крім того, відповідач викликалася до суду шляхом направлення судової повістки на електронну пошту [INFO] Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, з огляду на вказані приписи ЦПК, а також приймаючи до уваги позицію позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 14.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було підписано пропозицію укласти договір (оферту) № 467676-КС-004 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, про кредит у розмірі 40 000 грн на строк 24 тижнів, зі сплатою комісії 6 000 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 30.06.2024 (а.с.24-28). 14.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було підписано прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 467676-КС-004 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, про кредит у розмірі 40 000 грн на строк 24 тижнів, зі сплатою комісії 6 000 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 30.06.2024 (а.с.29-33). 14.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір про надання № 467676-КС-004 від 14.01.2024, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 40 000 грн на строк 24 тижнів, зі сплатою комісії 6 000 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 30.06.2024 (а.с.19-23). 25.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було підписано пропозицію укласти додаткову угоду (оферта) до договору № 467676-КС-004 від 14.01.2024, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, про збільшення кредиту на 15 000 грн, продовження строку кредиту на 24 тижні до 09.09.2024 (а.с.38-39). 25.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було підписано прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 467676-КС-004 від 14.01.2024 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, про збільшення кредиту на 15 000 грн, продовження строку кредиту на 24 тижні до 09.09.2024 (а.с. 40-41). 25.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду 1 до договору № 467676-КС-004 від 14.01.2024, використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, відповідно до якого кредит збільшився на 15000 грн, продовжено строк кредиту на 24 тижні до 09.09.2024. Комісія про зміну умов договору 2250 грн (а.с.36-37). Згідно з розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 467676-КС-004 від 14.01.2024 станом на 26.11.2024 заборгованість [PERSON] становить 153 941 грн, яка складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту - 46 067,15 грн, суми прострочених платежів за процентами 107 873,85 грн (а.с. 13-14). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно пункту першого частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). VІ. Висновки суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено судом, 14.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено пропозицію укласти договір (оферту) № 467676-КС-004 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, про кредит у розмірі 40 000 грн на строк 24 тижнів, зі сплатою комісії 6 000 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 30.06.2024 (а.с.24-28). 14.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було підписано прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 467676-КС-004 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, про кредит у розмірі 40 000 грн на строк 24 тижнів, зі сплатою комісії 6 000 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 30.06.2024 (а.с.29-33). 14.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір про надання № 467676-КС-004 від 14.01.2024, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 40 000 грн на строк 24 тижнів, зі сплатою комісії 6 000 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 30.06.2024 (а.с.19-23). Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 24 тижні. Процентна ставка: в день 2,00000000 фіксована. Комісія за надання кредиту 6 000 грн. Загальний розмір наданого кредиту 40 000 грн. Термін дії договору - до 30.06.2024. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 104 040 грн. Орієнтована річна процентна ставка 9188,53 процентів (п.2 Предмету Договору). Відповідно до п. 3.2 договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору і розраховується у відповідному порядку. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Договір № 467676-КС-004 від 14.01.2024 підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1010. Відповідачу на номер телефону відправлено смс - повідомлення з одноразовим ідентифікатором [NUMBER] для підписання паспорту споживчого кредиту, який нею підписаний (а.с. 34-35). На підтвердження укладення договору № 467676-КС-004 від 14.01.2024 року позивачем надано візуальну форму послідовності укладення даного договору, з якої вбачається, що 14.01.2024 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , ідентифікувався та зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com/ua, ознайомився з умовами Договору (а.с. 42). Таким чином, [PERSON] ознайомилась з офертою товариства та прийняла її умови. Акцептувала умови оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-1010 (а.с. 29-33), внаслідок чого, кредитний договір № 467676-КС-004 від 14.01.2024 року був підписаний відповідачкою шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-1010 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com. Відповідно до Витягу з анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com), відповідачем внесено такі відомості: [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації та проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , документ, що посвідчує особу ID карта номер: [NUMBER] виданий 7426, сума бажаного кредиту: 40 000 грн, дата отримання кредиту 14.01.2024 року, електронна адреса позичальника - [INFO] , номер телефону позичальника [NUMBER] , номер банківського рахунку [NUMBER] а.с.44). Як убачається із відомостей наданих АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] (а.с. 87), яка перебувала у її користуванні, згідно з випискою за договором № б/н за період 14.01.2024-09.09.2024 (а.с. 87-96). Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними за та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». За таких обставин, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою № 37/12 від 02.12.2024 року, виданою ТОВ «Плтежі онлайн», згідно з якою Відповідач отримала на платіжну картку № [NUMBER] (банк картки отримувача: PRIVATBANK) кредитні кошти у розмірі 40 000 грн, відповідно до кредитного договору № 467676-КС-004 від 14.01.2024 (а.с. 45). 25.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду 1 до договору № 467676-КС-004 від 14.01.2024, використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, відповідно до якого кредит збільшився на 15000 грн, продовжено строк кредиту на 24 тижні до 09.09.2024. Комісія про зміну умов договору 2250 грн (а.с.36-37). Згідно з розрахунку заборгованості за договором за договором про надання кредиту № 467676-КС-004 від 14.01.2024 станом на 26.11.2024 заборгованість [PERSON] становить 153 941 грн, яка складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту - 46 067,15 грн, суми прострочених платежів за процентами 107 873,85 грн (а.с. 13-14). Відповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила платежі на загальну суму 73 800,70 грн. Зробивши платежі з погашення боргу на виконання умов кредитного договору, Відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту № 467676-КС-004 від 14.01.2024. Згідно з розрахунку заборгованості за договором за договором про надання кредиту № 467676-КС-004 від 14.01.2024 станом на 26.11.2024 заборгованість [PERSON] становить 153 941 грн, яка складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту - 46 067,15 грн, суми прострочених платежів за процентами 107 873,85 грн (а.с. 13-14). Згідно зі ст. 1056 Цивільного кодексу України за процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання» Суд звертає увагу, що за умовами вказаного кредитного договору, відсоткові ставки за користування кредитом є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Зокрема позивач просить про стягнення заборгованості за кредитним договором № 467676-КС-004 від 14.01.2024 у сумі 153 941 грн, яка складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту - 46 067,15 грн, суми прострочених платежів за процентами 107 873,85 грн, тобто Позивач просить суд стягнути заборгованість у розмірі 153 941 грн, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Таким чином сума нарахованих відсотків більше ніж у 3 рази перевищує тіло кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно не пропорційним, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Більше того, суд звертає увагу, що Відповідачем вже частково здійснено оплату за вказаним Договором на загальну суму 73 800,70 грн., тобто в розмірі, що перевищує вартість отриманого кредиту. Таким чином, зробивши часткову оплату, з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 р.№ 7-рп/2013). Суд зауважує, що станом на час одержання кредиту та на час ухвалення судом рішення в Україні все ще діє режим воєнного стану, введений Указом Президента України від 24.02.20222 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф. Фактичне ведення війни проти рф та пов`язані з цим невідворотні зміни в суспільно-політичному та економічному житті країни мають свій вплив як на фізичних осіб, так і на суб`єктів господарювання та умови ведення ними фінансово-господарської діяльності. В цих умовах велика кількість бізнесі несуть збитки, пов`язані зі знищення мчи пошкодженням об`єктів виробництва чи торгівлі, втратою ринків та споживачів, релокацією в інші більш безпечні регіони та зниженням купівельної спроможності споживачів. За таких обставин дохідність та маржа прибутку більшості суб`єктів господарювання істотно зменшується. В цих же умовах громадяни несуть ризик втрати роботи та заробітку, і часто вимушені вдаватись до отримання кредитів чи позик з не найвигіднішими умовами кредитування. Враховуючи те, що сума кредиту (з урахуванням її збільшення додатковою угодою від 25.03.2024) складає 55 тис. грн., відповідачем фактично сплачено 73,8 тис. грн., а заявлена сума позову складає 153941 грн., потенційна сума доходу за наданим кредитом може становити понад 172 тис. грн., що втричі перевищує розмір наданої позики. Видається, що в сучасних умовах не кожний вид підприємницької діяльність, враховуючи навіть велику ризиковість фінансово-господарської діяльності в сфері надання фінансових послуг, може працювати з такою маржею дохідності. З огляду на наведене, суд, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості по кредитів, а саме: до 30 000 грн. Отже, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,а саме: з відповідача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту 46067,15 грн, заборгованість за комісією - 6 000 грн та заборгованість за відсотками 30 000 грн. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку частково виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, на даний час заборгованість повністю не погашена, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача за Договором № 467676-КС-004 від 14.01.2024 в розмірі 82067,15 грн, з яких: за тілом кредиту 46067,15 грн, заборгованість за комісією - 6 000 грн та заборгованість за відсотками 30 000 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VІ. Розподіл судових витрат. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених вимог: 82067,15/153941??0.533 Отже, частка, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 2422,40?0.533?1291,14 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial