Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

14.10.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, в обґрунтування якого зазначав наступне. [INFO] помер [PERSON] (вітчим позивача), що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 2023 року Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис про смерть № 79. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на 51/100 частку житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 червня 1980 року народження, № 739, виданого міськкомунгосп виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів. Своєю спадщиною [PERSON] розпорядився ще за життя, склавши про це заповіт, посвідчений 27 лютого 1999 року приватним нотаріусом Л.М. Беруненко, за яким заповів йому все належне майно. 28.08.2023 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Водночас нотаріусом було відмовлено у видачі йому відповідного свідоцтва із посиланням на те, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. З огляду на вказані обставини, він змушений звернутися до суду. При цьому, позивач зазначав, що строк для прийняття спадщини ним було пропущено з поважних причин, зокрема у зв`язку зі змінами у законодавстві, а також внаслідок того, що він вважав, що фактично прийняв спадщину, оскільки проживав по день смерті зі спадкодавцем. Отже, позивач просив визначити додатковий строк тривалістю у п`ять місяців для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. Ухвалою судді від 21.10.2024 року відкрито провадження у справі і її призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 09 год. 30 хв. 12 листопада 2024 року. В подальшому підготовче судового засідання неодноразово відкладалось, останній раз на 12 год. 00 хв. 20.03.2025 року. Учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, про день, час та місце проведення засідання були повідомлені належним чином. Крім того, звернулись до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, а відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали заяви про визнання позову. З огляду на вказані обставини, суд вважає можливим здійснювати підготовче судове засідання у відсутність сторін, а тому у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи та надавши оцінку доказам наявним у ній, суд приходить до наступного висновку. Статтею 12\~ЦПКУкраїни визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81\~ЦПК\~України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас згідно до змісту ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ст. 200 ч. 3 ЦПК України). Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 2023 року Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис про смерть № 79. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на 51/100 частку житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 червня 1980 року народження, № 739, виданого міськкомунгосп виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів. Згідно до заповіту, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Л.М. Беруненко, [PERSON] заповів [PERSON] все належне йому майно. Даний заповіт є чинним. 28.08.2023 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 30.09.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Студенцовою О.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Статтею 1216\~ЦК\~України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 1 ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1ст. 1270 ЦК України). За ч.ч. 1-3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з роз`яснень, викладених в п. 24 постанови ПленумуВерховного\~Суду України\~№ 7від\~30.05.2008«Про\~судову практику\~у справах\~проспадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визначаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, з 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжено, та який триває і наразі. У зв`язку з введенням воєнного стану на території України, були внесені зміни до чинного цивільного законодавства, зокрема і щодо строку прийняття спадщини, про скасування яких в подальшому, позивач як юридично необізнана людина, міг не знати. Крім того, виходячи з наданої позивачем довідки за № М-985-3-1251 від 16 жовтня 2024 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , а отже він вважається таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки проживав по день смерті зі спадкодавцем. Отже, враховуючи вказані обставини, а також невеликий проміжок часу, який позивач пропустив для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат у позові не порушувалось.

Outcome: approved