Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, 11 вересня 1982 року уклав шлюб із [PERSON] у відділі ЗАГС Немирівського райвиконкому і, відповідно, їм було видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Після одруження сім?я оселилась у м. Немирові у житловому будинку, розміщеного по [ADDRESS] . 06 вересня 1989 року у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, дружина позивача стала власником вказаного житлового будинку, так як [PERSON] (тодішній власник) їм його продала. Так як зазначений договір було втрачено, ними було отримано 19 січня 2017 року його дублікат у Державному нотаріальному архіві Вінницької області. [INFO] дружина позивача - [PERSON] померла у м. Вінниці. У встановлений законом шестимісячний термів позивач звернувся із письмовою заявою до Немирівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті дружини у відповідності до вимог ст.ст. 1261, 1268 ЦК України. 24 жовтня 2024 року державним нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розміщена біля зазначеного вище житлового будинку, власником якої також була покійна дружина позивача. Відносно житлового будинку нотаріусом 26 жовтня 2024 року позивачу було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Виявилось, що під час здійснення державної реєстрації прав на житловий будинок за покійною дружиною позивача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у 2017 році, державним реєстратором у графі «підстава виникнення права власності» було зазначено, окрім вказаного вище дублікату договору купівлі-продажу, ще й дублікат свідоцтва від 30.01.2017 року N? 812 на право особистої власності на жилий будинок від 15.02.1993 року, на підставі якого дружина позивача також є власником будинку. Таким чином, вказана ситуація, на думку державного нотаріуса, створила «правову колізію», так як одне і теж нерухоме майно було зареєстроване державним реєстратором на підставі двох різних правовстановлюючих документів. Відтак, інакше аніж судовим рішенням вирішити питання щодо успадкування позивачем зазначеного вище житлового будинку немає можливості. Ухвалою судді від 28.01.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Немирівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, та було витребувано із Немирівської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 27.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 25.03.2025 року через канцелярію суду надійшла заява від позивача в якій він просить справу за своїм позовом до Немирівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування розглядати за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. 26.02.2025 року на електронну адресу суду від представника Немирівської міської ради було направлено заяву про розгляд справи без участі представника вказавши, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] у віці 58 років, місце смерті: м.Вінниця. Факт укладення шлюбу між подружжям підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] від 11.09.1982 року. Відповідно до матеріалів витребуваної спадкової справи №245/2021 із Немирівської державної нотаріальної контори судом встановлено, що позивач, [PERSON] , [INFO] , є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] .. Їхні сини, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 07.06.2022 року визнані такими, що не прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Вінниці, та як постійно не проживали з нею на день її смерті. 27.07.2022 року позивач, [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина, на яку видано дане свідоцтво, складається з: 31/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] . 24.10.2024 року позивач, [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина, на яку видано дане свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки: 0523010100:01:001:0830. Технічним паспортом на житловий будинок садибного типу підтверджується наявність нерухомого майна, - житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відносно житлового будинку позивачу видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2024 року. Причиною відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок є те, що державним реєстратором Кухарем В.М, Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі двох правовстановлюючих документів: дублікат договору купівлі-продажу №2-13 виданий 19.01.2017 р. державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок видане 15.02.1993 року виконкомом Немирівської міської ради N?812, дублікат якого виданий 30 січня 2017 року згідно рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради від 26 січня 2017 року N?15, незважаючи на те, що кожний із документів, підтверджує право власності на цілий житловий будинок, та не був виданий взамін іншого, а отже не дає змоги встановити, який саме із наданих двох документів підтверджує належність [PERSON] вищезазначеного житлового будинку і як наслідок створюють правову колізію. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Стаття 1261 ЦК України визначає першу чергу спадкоємців за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлої дружини, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки позивач підтримує їх, відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст.ст. 328, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1235, 1261, 1268-1270 ЦК України та

Outcome: approved