Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

13.02.2025 року [PERSON] через представника адвоката Ляшенко-Гаркуша Олену Валеріївну звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 18.07.2020 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відразу після народження сина сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. На даний час з відповідачем проживають окремо. З відповідачем мають різні характери, протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко є дитина. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан відносин, а спроби примирення з відповідачем не приносили жодних результатів. На даний час спору про майно з відповідачем не мають. За вказаних обставин вважає, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому просить шлюб розірвати. Крім того позивач зазначає, що спільний з відповідачем син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. З відповідачем не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини. Відповідач є працездатним, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утримання не має. З вказаних підстав просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення за дати звернення до суду і до повноліття дитини. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.22-23). 20.03.2025 року представник позивача адвокат Ляшенко-Гаркуша О.В. подала до суду заяву, згідно якої у зв`язку з допущеною технічною опискою в позовній вимозі щодо стягнення аліментів в зазначенні розміру частки, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення за дати звернення до суду і до повноліття дитини (а.с.42-43). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Ляшенко-Гаркуша О.В. подала до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила провести без її участі та участі позивача (а.с.47). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином (а.с.31). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 18.07.2020 року Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №242, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.07.2020 року (а.с.12). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.09.2020 року (а.с.13). Згідно довідки фізичної особи-підприємця [PERSON] від 28.01.2025 року, [PERSON] відвідує розвивальні заняття з підготовки до школи з вересня 2024 року. Дитину приводить і забирає з занять та оплачує навчання мама [PERSON] (а.с.14-16). Згідно копії довідки Комунального закладу «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №13 «Веселка» Кропивницької міської ради від 27.01.2025 року №01-30/9, [PERSON] , [INFO] , відвідував комунальний заклад з 18.05.2023 року по 09.01.2025 року. За період перебування в закладі з вересня 2024 року дитину приводила та забирала мама [PERSON] (а.с.17). Згідно копії довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №60 «Ягідка» комбінованого типу від 22.01.2025 року №8/01-17, [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад з 20.01.2025 року. Питанням влаштування в дошкільний заклад та перебування в ньому займалась мама (а.с.18). Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Нині шлюб має формальний характер, збереження сімейних відносин між сторонами є неможливим, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, оскільки шлюбні відносини припинені та позивач не бажає їх поновлювати, тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Суд також враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного з батьків з яким проживає дитина. Відповідно до\~ч.3\~ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження неспроможності сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі визначеному позивачем. Доказів про розмір своїх доходів відповідач також не надав. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Враховуючи викладені обставини справи, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання власної дитини, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина\~в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки доказів протилежного матеріали справи не містять, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. При цьому, судом відзначається, що розмір аліментів на утримання сина визначений судом є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом, який регулює сімейні відносини, повинен сплачувати сину, який не призведе до порушення його прав та інтересів. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд задовольняє вимогу про стягнення аліментів, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду, а також 1211 грн. 20 коп. судового збору на користь позивача в частині вимог про розірвання шлюбу, сплачені останньою при зверненні до суду.

Outcome: approved