Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що між комунальним \~ \~ \~ \~підприємством «Водограй» та побутовими споживачами - [PERSON] та [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] , існують фактичні договірні відношення, а саме - вони фактично отримують воду, користуються водовідведенням та користуються послугами прибирання прибудинкової території ( вивіз сміття), але заяву про приєднання до договору відповідачі не надали, не отримали особовий рахунок та оплату за період з 04.05.2024 року по 01.12.2014 року не проводили взагалі, але фактичне користування \~ \~ \~ \~послугами позивача підтверджується актом обстеження від 10 грудня 2024 року. Станом на 01.12.2024 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за відповідачами складає загальну суму 4452,20 грн. Згідно ч.1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частина 3 ст. 156 ЖК УРСР( зі змінами) передбачає, що обов`язок брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту лежить саме на повнолітніх членах сім`ї власника. Тому просять суд стягнути на користь позивача солідарно з відповідачів - [PERSON] , [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 4452,20 грн. Представник позивача надав заяву у судове засідання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах. У справі призначено спрощене позовне провадження з викликом сторін по справі. Відповідачка [PERSON] не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв клопотань не надавала. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки [PERSON] судом направлялась ухвала про відкриття провадження та копію позову з доданими документами, потім вдруге виклик до суду. \~ \~ \~ \~Відповідач судове поштові відправлення не отримав, до суду кореспонденція повертається з відмітками (адресат відсутній за вказаною адресою). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (копія позову з додатками, ухвала про відкриття спрощеного провадження) направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника вручити поштове відправлення не представляється можливим, так як адресат відсутній за вказаною адресою, тому у суду є підстави розцінювати, що відповідач отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження та повідомлений про порядок розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 3ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав заяву по розгляд справи у його відсутність, повідомив, що з позовною заявою ознайомлений та заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та зауважив, що позивач не надав суду ліцензію на право надання комунальних послуг. Проте у встановлений судом строк відповідач по справі відзив на позовну заяву не надав, доказів, щодо заперечення позивних вимог у встановлені законом та судом строки не надав та не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свій висновок суд мотивує тим, що позивач - комунальне підприємство «Водограй», створено рішенням сесії Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області за № 582 від 01.05.2024 року та яка є його засновником. Рішенням сесії № 587 від 04.05.2024 року КП «Водограй» передано в господарське відання об`єкти комунальної власності, у т.ч житлове містечко БОС-3 ( вул. Андрія Дудника ( колишня - Лядова). Метою та предметом діяльності нового КП згідно Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям селища. Надання житлово-комунальних послуг побутовим споживачам здійснюється на підставі повідомлення про публічну пропозицію (оферту) публічного індивідуального договору, який розроблений на підставі типового, а також заяви до приєднання до цього договору, які опубліковані на офіційному сайті Великобуялицької сільської ради https: vbuvalycka- gromada.gov.ua 04.05.2024 року., та 24.05.2024р. та якій укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України, ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вимог Постанови КМУ від 02.02.2022 року №85 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 05.07. 2019 року № 690, Постановою КМУ від 21.08.2021р. № 808 « Про встановлення граничного розміру за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами ( зі змінами)», Законом України «Про захист персональних даних» шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті Засновника - Великобуялицької сільської ради і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору надання житлово-комунальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку виконавця послу та/або факт отримання послуг. Між комунальним \~ \~ \~ \~підприємством «Водограй» та побутовими споживачами - [PERSON] та [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] , існують фактичні договірні відношення, а саме - вони фактично отримують воду, користуються водовідведенням та користуються послугами прибирання прибудинкової території ( вивіз сміття), але заяву про приєднання до договору відповідачі не надали, не отримали особовий рахунок та оплату за період з 04.05.2024 року по 01.12.2014 року не проводили взагалі, але фактичне користування \~ \~ \~ \~послугами позивача підтверджується актом обстеження від 10 грудня 2024 року. Відповідно до вимог п.2 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет Великобуялицької сільської ради встановлює тарифи на житлово комунальні послуги для КП «Водограй», а саме - рішенням № 104 від 04.05.2024 року та № 151 від 11.09.2924 року. Норма споживання холодної води при відсутності показів приладу обліку розраховується відповідно до вимог Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» и складає 4,5 м3 в місяць на одну людину, зареєстровану, або таку, що фактично мешкає за цією адресою. Це стосується як працездатного населення, так і пенсіонерів, дітей». Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.1 -4.1 ст.7 Закону України споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно ч. ст.7 Закону України, індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) \~ \~ \~ \~укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) \~ \~ \~ \~своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) \~ \~ \~ \~забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) \~ \~ \~ \~власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) \~ \~ \~ \~оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Однак договір відсутній, послуги надаються, оплати не має. Станом на 01.12.2024 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за відповідачами складає загальну суму 4452,20 грн. Згідно ч.1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частина 3 ст. 156 ЖК УРСР( зі змінами) передбачає, що обов`язок брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинковоїх території та проведенню ремонту лежить саме на повнолітніх членах сім`ї власника. Відповідно доч.2ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Згідно до ч.1,4 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 2004року договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 2004 року виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а споживач укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. У частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 даного Закону у споживача є обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п.2 ст. 28 Закону . України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет Великобуялицької сільської ради встановлює тарифи на житлово комунальні послуги для КП «Водограй», а саме - рішенням № 104 від 04.05.2024 року та № 151 від 11.09.2924 року. Норма споживання холодної води при відсутності показів приладу обліку розраховується відповідно до вимог Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» и складає 4,5 м3 в місяць на одну людину, зареєстровану, або таку, що фактично мешкає за цією адресою. Це стосується як працездатного населення, так і пенсіонерів, дітей. Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями77,78,81 ЦПК України передбачено, що на сторони у справі покладається обов`язок по наданню належних та допустимих доказів як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Договір між позивачем та відповідачами не укладався, однак правовідносини, які виникли, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на момент надання житлово - комунальних послуг та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №-630. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №344/10719/16-ц. Крім того факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, як що вони фактично користувалися ними». Ця правова позиція Верховного Суду України викладена в Постанові у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2024 року у справі 462/1232/23. Відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно ч.1,3ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За таких обставин, посилання відповідача [PERSON] на відсутність ліцензії на право надання комунальних послуг, як на підставу для його звільнення від оплати за отримані житлово-комунальні послуги розцінюються судом, як некоректні, і тому не беруться до уваги. Згідно довідки №1250/02-15 від 02.12.2024 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації виданої Великобуялицькою сільською радою Березівського району Одеської області відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі в [ADDRESS] , квартира належить йому на праві власності. Дана інформація також підтверджується відповідями №1206018 від 18.03.2025 з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачка [PERSON] згідно довідки №1250/02-15 від 02.12.2024 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації виданої Великобуялицькою сільською радою Березівського району Одеської області фактично проживає у квартирі в [ADDRESS] , отже і є фактичним користувачем комунальних послуг. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.12.2024 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за відповідачами складає загальну суму 4452,20 грн. До заяви про розгляд справи у його відсутність відповідачем [PERSON] додано копію квитанції про сплату грошових коштів у розмірі 771,08 грн на користь КП «Водограй» за показники лічильника 651-675. Проте суд не може взяти до уваги даний доказ, оскільки згідно розрахунку заборгованості відповідачу здійснюється нарахування плати по середньому показнику, в зв`язку з відсутністю договору та відповідно особового рахунку і лічильника. Тому встановити, що здійснена оплата відповідачем є частиною погашення заборгованості суд не може оскільки це не є прямим доказом. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Так, відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно якої, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, хоча у ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, і такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за період з 04.05.2024 по 01.12.2024, яка згідно розрахунку становить 4452,20 грн. Наданий стороною позивача розрахунок, який міститься в матеріалах справи, стороною відповідачів не спростований, а тому суд бере такий до уваги. Окрім цього, відповідач надав заяву в якій повідомляє, що водопостачання є нерегулярним. Разом з цим, допустимих доказів про це, останнім суду не надано, як і не надано доказів відмови від отримання вказаних послуг, які надавалися позивачем. Крім цього, матеріали справи не містять жодних доказів, які б засвідчували факт відключення квартири, у якій зареєстровані та проживають відповідачі, від водопостачання та водовідведення та доказів ненадання їм послуг з прибудинкової території. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами та позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 3028,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Отже стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням.

Outcome: approved