Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості задоговором позики. Позов мотивовано тим, що 09.10.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умови якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 961\~520,00 грн., що становило 34\~000,00 доларів США по курсу НБУ станом на 09.10.2020 року, строком до 09.10.2021 року. Сторони домовилися, що повернення позики може здійснюватися частинами та достроково. Також, відповідно до абз.2 п.3 Договору в разі девальгації протягом строку дії договору національної грошової одиниці позичальник зобов`язувався повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 34\~000,00 доларів США за офіційним курсом долара США до гривні встановленого НБУ на день платежу. Відповідно до п.7 вищезазначеного договору, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов?язаний сплатити суму основного боргу та один відсоток від простроченої суми за кожний день прострочки. При цьому, на початку 2022 року відповідач повернув позивачці частину коштів, а саме 4\~000,00 доларів США, що еквівалентно 113 120 гривень, тому на даний час розрахунок за договором позики проведений частково. Протягом 2021 року відповідачем повернуто також кошти в еквіваленті 4\~000,00 дол. США, тому заборгованість відповідача за договором становить 30 000 доларів США. Згідно довідки по рахункам АТМ «А-БАНК» на 01.10.2024 року офіційний курс долара НБУ станом на 01.10.2024 року складає 41.220 гривень, що значно відрізняється від курсу долара США на час укладення договору позики, який складав 28.28 грн. за 1 долар США. Таким чином, за останні чотири роки в Україні відбулася девальвація, а саме спад вартості національної валюти відносно інших валют, та в даному випадку відповідно до п.3 договору позики від 09.10.2020 року позичальник повинен повернути суму коштів у гривнях еквівалентну 30 000 доларів США за офіційним курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на день платежу. Позивач вказав, що заборгованость за договором позики від 09.10.2020 року складається з: 30 000 (заборгованість у доларах США) х 41.22 (курс долара відповідно даним НБУ) = 1 236 600 гривень. Таким чином заборгованість складає 1 236 600 гривень. Відповідач ухиляється від сплати боргу за договором позики, на телефонні дзвінки не відповідає, тому позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 07.10.2024 року відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів. Відзив на адресу суду не надходив. Ухвалою суду від 14.11.2025 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 30.01.2025 року вжито заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та кошти [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , в межах заявленої суми позовних вимог, яка складає 1\~236\~600,00 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~у їх\~сукупності,\~суд дійшов\~наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору позики від 09.10.2020 року, посвідченого Ясінською О.М., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, між [PERSON] та [PERSON] було укладено даний договір відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 961\~520,00 грн., що становило 34\~000,00 доларів США по курсу НБУ станом на 09.10.2020 року, строком до 09.10.2021 року (а.с.5). Відповідно до повторного Свідоцтва про шлюб [PERSON] 26.03.2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.7). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Таким чином, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. У той самий час за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з\~порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до абз.2 п.3 Договору в разі девальгації протягом строку дії договору національної грошової одиниці позичальник зобов`язувався повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 34\~000,00 доларів США за офіційним курсом долара США до гривні встановленого НБУ на день платежу. Відповідно до п.7 вищезазначеного договору, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов?язаний сплатити суму основного боргу та один відсоток від простроченої суми за кожний день прострочки. Як зазначила позивач, у 2022 році відповідач частково повернув суму позики у розмірі 4\~000,00 доларів США, тому заборгованість відповідача за договором становить 30 000 доларів США. Згідно довідки по рахункам АТМ «А-БАНК» на 01.10.2024 року офіційний курс долара НБУ станом на 01.10.2024 року складає 41.220 гривень (а.с.6). Таким чином, за останні чотири роки в Україні відбулася девальвація, а саме спад вартості національної валюти відносно інших валют, та в даному випадку відповідно до п.3 договору позики від 09.10.2020 року позичальник повинен повернути суму коштів у гривнях еквівалентну 30 000 доларів США за офіційним курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на день платежу. Позивач вказав, що заборгованость за договором позики від 09.10.2020 року складається з: 30 000 (заборгованість у доларах США) х 41.22 (курс долара відповідно даним НБУ) = 1 236 600 гривень. Таким чином заборгованість складає 1 236\~600,00 гривень. Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 12\~366,00 грн. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги від 01.10.2024 року та квитанцію на суму 20\~000,00 грн. Суд вважає, що представником позивача надано необхідні докази про понесення судових витрат в загальному розмірі 20 000,00 гривень. Таким чином, з відповідача також підлягає стягненню 20\~000,00 грн. витрат на правову

Outcome: approved