Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визначити, померлій [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0266 га, кадастровий номер 4610136300:06:018:0197, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, належала 1/5 частина даної земельної ділянки та померлій [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0266 га, кадастровий номер 4610136300:06:018:0197, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, належала 1/5 частина даної земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що житловий будинок [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 ідеальної частки. Земельна ділянка, на якій розташований даний будинок належить співвласникам будинку на праві спільної сумісної власності. [PERSON] 20.10.2009 року склала заповіт, яким заповіла позивачу належну їй на праві власності частину будинку, до якого відноситься і частина земельної ділянки для його обслуговування. 11.07.2014 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . Однак, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки частки спадкодавців у праві спільної власності на земельну ділянку не визначені. Відтак, позивач звернувся до суду із даним позовом, який просить задовольнити. Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників судового розгляду, які у судове засідання не з`явилися, позивач подав суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника, відповідачі подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали, не заперечили проти задоволення позовних вимог, третя особа подала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Вивчивши матеріали справи, зібрані по справі докази у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/5 ідеальна частка, [PERSON] 1/5 ідеальна частка, [PERSON] 1/5 ідеальна частка, [PERSON] 1/5 ідеальна частка, [PERSON] 1/5 ідеальна частка, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.12.2009 р. /а.с.5/. Також, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 0,0266 га, кадастровий номер 4610136300:06:018:0197, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку /а.с.7/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.01.20214 року, [PERSON] померла [INFO] /а.с.9/. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №80/2014, заведеної після смерті [PERSON] , єдиним її спадкоємцем є [PERSON] та згідно заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] заповіла все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] /а.с.37-71/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2014 року після смерті [PERSON] , [PERSON] успадкував 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] /а.с.10/. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.11/. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №23/2023, на випадок своєї смерті [PERSON] заповіла належні їй на праві приватної власності частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд, частину земельної ділянки, площею 0,0266 га, кадастровий номер 4610136300:06:018:0197, яка надана для обслуговування вищевказаного будинку, що знаходяться на [ADDRESS] своєму синові [PERSON] . Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 20.10.1977 року, від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , 1978 року народження та [PERSON] , 1981 року народження. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтями 370,\~372\~ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ\~у натурі\~частки із майна, що є у спільній сумісній власності та поділ. У разі виділу\~частки\~із майна, поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частиною 1 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. У відповідності до ч.2 ст.1226\~ЦК України суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Таким чином, судом встановлено, що позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності на земельну ділянку, що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, відповідачі визнали позов, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved