Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

До суду 20.06.2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] 16.10.2018 року став власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування. Позивач в цей же день 16.10.2018 року вселився до спірної квартири, але в зв`язку з тяжкою хворобою батька був вимушений переїхати з квартири. На початку 2019 року здійснивши спробу потрапити до даної квартири Позивач не зміг у неї потратити, оскільки [PERSON] змінила замки. Тобто чинить перешкоди позивачу у користуванні майном.. 19.01.2022 року Позивач був змушений звернутися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 року у справі № 522/1378/22 позов задоволено частково. Постановою Одеського апеляційного суду від 17.01.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 року скасовано, та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Апеляційний суд встановив що заявницею [PERSON] доведено перехід права власності на спірну квартиру 19.04.2012 року в цілому від неї до [PERSON] . Матеріали отримано суддею 21.06.2023 року. Ухвалою суду від 26.06.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 26.06.2023 року. Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 27.06.2023 року. Ухвалою суду від 28.06.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засіданні на 24.07.2023 року. До суду 19.07.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До суду 19.07.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим по м. Одесі та Одеській області не значиться. У підготовчому засіданні 24.07.2023 року були присутні [PERSON] та представник позивача адвокат Боднар М.О., зазначили, що стало відомо, що є рішення суду від 12.03.2020 року про визнання [PERSON] померлим, тому просили суд витребувати з архіву суду справу № 522/21898/19 та направити запит до нотаріальної контори. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 18.09.2023 року, та у випадку підтвердження відомостей з ЄДРСР щодо визнання [PERSON] померлим, витребувати цивільну справу для огляду. З 31.07.2023 року по 25.08.2023 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці. У підготовчому засіданні 18.09.2023 року представник [PERSON] адвокат Боднар М.О. зазначив, що їм стало відомо, що на підставі рішення суду від 12.03.2020 року по справі № 522/21898/19 [PERSON] (відповідач) оголошено померлим, тому вважає за доцільне зробити запити до РАЦС щодо відомостей про його смерть та до державної нотаріальної контори з приводу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , для встановлення правонаступників, про що підготує клопотання. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 23.10.2023 року, у зв`язку з неявкою у підготовче засідання відповідачів та з метою надання часу представнику позивача подати до суду відповідне клопотання. 19.09.2023 року представник позивача на електронну адресу суду надав клопотання, в якому просив витребувати у приватного нотаріуса ОМНО Титаренко О.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи після оголошення померлим [PERSON] . У підготовче засідання 23.10.2023 року з`явився представник [PERSON] адвокат Боднар М.О., просив витребувати копію спадкової справи. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, розгляд справи відкладено на 27.11.2023 року, у зв`язку з неявкою відповідачів та з метою витребування копії спадкової справи відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 23.10.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Титаренко Ольги Сергіївни належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи щодо оголошеного померлим на підставі рішення суду від 12.03.2020 року (справа № 522/21898/19) [PERSON] . 24.11.2023 року на виконання ухвали суду від 23.10.2023 року приватним нотаріусом ОМНО Титаренко О.С. на адресу суду було надано копію закритої спадкової справи № 54/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . У підготовче засідання 27.11.2023 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 22.01.2024 року. У підготовче засідання 22.01.2024 року сторони не з`явилися, представник [PERSON] адвокат Герус О.С. через систему Електронний суд надала заяву, в якій просила залучити [PERSON] у якості правонаступника померлого [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 26.02.2024 року. Ухвалою суду від 22.01.2024 року заяву представника [PERSON] \~ адвоката\~Герус О.О. про\~залучення у\~справі правонаступника задоволено. Здійснено заміну сторони відповідача у порядку процесуального правонаступництва у цивільній справі № 522/12203/23, шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов`язків відповідача [PERSON] , померлого [INFO] , на правонаступника\~ [PERSON] . Через оголошення у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, розгляд справи призначений на 26.02.2024 року було відкладено на 22.04.2024 року. До суду 22.04.2024 року від представника [PERSON] -адвокат Герус О.О. надійшли клопотання про долучення доказів, згідно якого просили долучити до матеріалів справи постанову приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу про відмову у вчинені нотаріальних дій від 20.02.2024 року та витребувати з КР «БТІ» ОМР копію реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер 6711480 від 04.05.2012 року). У підготовче засідання 22.04.2024 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від представника [PERSON] адвоката Боднар М.О. надійшла заява, згідно якої просили розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, не заперечували проти клопотання про витребування. Від представника [PERSON] -адвокат Герус О.О. надійшла заява, згідно якої просила розглянути клопотання про витребування за відсутності сторони відповідача. Відповідачка [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи відкладено на 27.05.2024 року. Ухвалою суду від 22.04.2024 року клопотання представника [PERSON] адвоката Герус О.О. про витребування доказів задоволено. Витребувано з\~ Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер 6711480 від 04.05.2012 року). У підготовче\~засідання 27.05.2024\~року сторони\~не з`явилися,\~були повідомлені\~належним чином. Розгляд справи відкладено на 01.07.2024 року. У підготовче\~засідання 01.07.2024\~року з`явилася представник [PERSON] - адвокат Герус\~О.О.,\~просила відкласти\~розгляд справи\~у зв`язку\~з відсутністю\~відповіді з\~КП «БТІ» ОМР. Інші учасники\~справи були\~повідомлені належним\~чином, про причини неявки суд не повідомили. Протокольною ухвалою суд відклав розгляд справи на 26.08.2024 року у зв`язку з неотриманням відповіді на ухвалу суду з КП «БТІ» ОМР та неявкою інших учасників справи. До суду 26.08.2024 року від КП «БТІ» ОМР надійшли копії матеріалів інвентаризаційно-реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 28.06.2024 року через систему «Електронний суд» представником [PERSON] - адвокатом Герус О.О. подано клопотання про зупинення провадження у справі. У підготовче засідання 26.08.2024 року з`явилася представник [PERSON] - адвокат Герус О.О., позов не визнала, відзив не надавала, просила задовольнити подане клопотання про зупинення провадження. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Ухвалою суду від 26.08.2024 року у задоволенні заяви представника [PERSON] про зупинення провадження відмовлено. Ухвалою суду від 26.08.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті на 10.10.2024 року. У судове засідання 10.10.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 26.11.2024 року. У судове засідання 26.11.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 22.01.2025 року. У судове засідання 22.01.2025 року з`явилися представник [PERSON] адвокат Боднар М.О., представник [PERSON] - адвокат Герус О.О. Відповідачка [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. Представник [PERSON] адвокат Боднар М.О. пояснив, що [PERSON] є співвласником частини квартири з 16.10.2018 року та був вселений туди та мешкав деякий час, однак його батько захворів і в 2019 році він повернувся, але його не впустила [PERSON] . Позивач звернувся до суду та 14.07.2022 року було заочне рішення суду, яким було задоволено позов та яке було скасовано апеляційним судом. а тому було також й повторне звернення до суду. Цей продаж було скасовано рішенням суду та її колишній чоловік передав свою частку позивачу, а власником іншої частки є [PERSON] , який помер, правонаступником якого є його син- [PERSON] . На сьогоднішній день там живе [PERSON] та перешкоджає у доступі до квартири. Позивач звертався до поліції. Просив позов задовольнити та усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Також зазначив, що [PERSON] -правонаступник, не перешкоджає позивачу та не мешкає там. Представник [PERSON] - адвокат Герус О.О. частково заперечувала проти позову у частині вимог до [PERSON] , оскільки він не знав про цю власність, він там не проживає та не чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Оголошено перерву до 20.03.2025 року. У судове засідання 20.03.2025 року з`явилися представник [PERSON] адвокат Боднар М.О., представник [PERSON] - адвокат Герус О.О. Відповідачка [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. Представник [PERSON] адвокат Боднар М.О. просив усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою, частини власника якої він є, оскільки [PERSON] фактично чинить перешкоди. [PERSON] там не живе та не чинить перешкоди позивачу, але був договір між [PERSON] та померлим [PERSON] . У квартирі ніхто не зареєстрований. однак фактично там мешкає [PERSON] , якій також належить частина квартири. Представник [PERSON] - адвокат Герус О.О. позов не визнала, оскільки відповідач там не зареєстрований, не є власником даної квартири, взагалі не знав про цю квартиру і не чинить ніяких перешкод будь-кому. Відповідач отримав спадок після смерті батька та у спадковій справі відсутня інформація щодо належності даної квартири його батькові. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши учасників справи, приходить до наступного висновку. За ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). Судом з\~наданих позивачем\~матеріалів справи\~вбачається,\~що [PERSON] від [PERSON] на підставі договору дарування від 16.10.2018 року прийняв в дарунок частку\~у праві\~власності на\~квартиру [ADDRESS] , житловою площею 71,1 кв. м., загальною площею 104,2 кв. м. (а.с. 12-13 т. 1). Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141424017 від 16.10.2018 року (а.с. 14 т. 1) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322755558 від 14.02.2023 року. (а.с. 18-22 т. 1) Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року (справа № 2-814/11) про розподіл спільного майна подружжя, що набрало законної сили 22.09.2011 року. (а.с. 23-24 т. 1) Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322755558 від 14.02.2023 року слідує, що інша частина в розмірі вказаної квартири належить відповідачу [PERSON] на підставі рішення суду від 31.03.2011р. справа №2-814/11 (а.с. 18-22 т. 1) 14.07.2022 року Приморський районний суд м. Одеси по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користування житлом шляхом надання вільного доступу до майна заочним рішенням ухвалив усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення [PERSON] до житлового приміщення за адресою [ADDRESS] . (справа № 522/1378/22) 17.01.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] апеляційним судом задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 року скасовано, та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. З постанови Одеського апеляційного суду від 17.01.2023 року по справі № 522/1378/22 судом вбачається наступне. З постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі №815/181/16 вбачається, що [PERSON] набула права власності на 549/1000 частин спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу від 20 березня 1996 року, згідно з яким вона придбала на підставі договору купівлі-продажу цю частину квартири у [PERSON] , [PERSON] , які, у свою чергу були її власникам на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 04 березня 1996 року, зареєстрованого в ОМБТІ. Згідно з витягом № 33784103 КП "ОМБТІ та РОН" [PERSON] зареєструвала право власності на 549/1000 частин квартири 10 квітня 2012 року. [PERSON] та [PERSON] з 24 жовтня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 21 грудня 2005 року. Власником 451/1000 частин квартири на підставі договору купівлі продажу від 17 лютого 1996 року був [PERSON] , який придбав її на підставі договору купівлі-продажу у [PERSON] , яка, в свою чергу, була власником цієї частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації держаного житлового фонду Приморського району 16 листопада 1995 року, зареєстрованого в ОМБТІ. 31 березня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №2-814/11 прийняте рішення, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2011 року залишено без змін, про визнання квартири\~ [ADDRESS] спільним\~майном подружжя\~ [PERSON] \~та [PERSON] та визнано право власності за кожним на частину зазначеної квартири. Між тим, [PERSON] після прийняття Приморським районним судом м. Одеси по справі №2-814/11 рішення від 31 березня 2011 року про визнання права власності на частину на квартиру [ADDRESS] , звернулась до суду з позовом про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу 451/1000 частин квартири під [ADDRESS] від 17 лютого 1996 року, згідно з яким вказану частину квартири придбав [PERSON] , та рішенням Приморського районного суду від 09 вересня 2011 року позов задоволений, у якості покупця у [PERSON] по договору купівлі-продажу від 17 лютого 1996 року 451/1000 частин квартири визнано [PERSON] 09 грудня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси по вказаній справі ухвалено додаткове заочне рішення та визнано за [PERSON] право власності на 451/1000 частин квартири під [ADDRESS] . 30 березня 2012 року згідно з Витягом про державну реєстрацію прав КП "ОМБТІ та РОН" №33672560 [PERSON] зареєструвала право власності на 451/1000 частин квартири, тобто відбулася згідно реєстраційних дій зміна власника щодо права власності на 451/1000 частин квартири, а саме [PERSON] на [PERSON] , на підставі рішення суду від 09 грудня 2011 року. Таким чином, станом на 12 квітня 2012 року згідно з витягом №33820672 КП "ОМБТІ та РОН" за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . 19 квітня 2012 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] , яка виступала власником 451/1000 частки вищезазначеної квартири на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2011 року по справі №2/1522/87/11 та 549/1000 частки квартири на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 12 березня 1996 року.(а.с.27-т2). [PERSON] зареєстрував своє право власності на квартиру згідно Витягу про державну реєстрацію прав КП "ОМБТІ та РОН" №34020447 04 травня 2012 року, реєстраційний № 6711480, номер запису: 683 в книзі 768пр-99. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Рубан М.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 1665828 від 15.04.2013, на підставі якого була здійснена реєстрація прав на нерухоме майно на 1/2 квартири [ADDRESS] за [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №815/181/16 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року скасовано, провадження у справі № 815/181/16 закрите, зроблено висновок, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме - про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових відносин та зумовлений незгодою позивача з рішенням про державну реєстрацію права на 1/2 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] . У рішенні Апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2016 року у справі № 522/2168/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, яким відмовлено у задоволенні позову, зокрема, встановлено, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна № 29566545 від 17.11.2014 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] . 06.04.2013 року, тобто після реєстрації право власності на цю квартиру за [PERSON] . Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2014 року (номер провадження 22ц-785/14) рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні його позову до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] , з тих підстав, що спірна квартира відповідно договору купівлі продажу від 19.04.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , належить останньому, і [PERSON] не є її співвласником. Отже, наведене у своїй сукупності свідчить про те, що за [PERSON] , який відчужив частки спірної квартири [PERSON] 16.10.2018 року, право приватної спільної часткової власності на частини квартири [ADDRESS] 06.04.2013 було зареєстровано вже після реєстрації права власності на цю квартиру в цілому за [PERSON] . Таким чином на час розгляду даної справи власниками спірної квартири по частини є позивач [PERSON] та [PERSON] . Щодо позовної вимоги до [PERSON] . Згідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 317, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У постанові Верховного Суду України, від 27 травня 2015 року, у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно правової позиції ВСУ, викладену у Постанові, від 16.11.2016 року по справі № 6- 709цс16 ВСУ, в якій зазначено, що у відповідності до положень статті 391 ЦК України власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, наведені вище норми цивільного законодавства України та встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом встановлено, що протягом певного часу, позивач після вселення до квартири не проживав в ній та переїхав в інше помешкання, через хворобу батьку, який потребував постійного стороннього догляду. Позивач стверджує, що [PERSON] здійснюються перешкоди в користуванні майном, а саме вказаної квартири. [PERSON] змінила замки в квартирі, чим унеможливлюється потрапляння позивача до квартири. На прохання позивача зустрітись та вирішити питання, ухиляється, посилаючись на різні обставини. [PERSON] є власником іншої частки квартири, яка належить на праві приватної власності також і позивачу. Між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування відповідачем квартирою, вона перешкоджає позивачу користуватися належною йому власністю, що, відповідно, порушує право власності позивача, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним, а саме вселення до квартири. На підтвердження вказаних обставин, позивач надав копії звернень та відповідей правоохоронних органів з цього приводу. Так з відповіді начальника Приморського ВП в м. Одесі Коцар О. від 26.08.2020 року № 10925 слідує, що при наявності необхідних правовстановлюючих документів він може користуватись частиною квартири по [ADDRESS] , в разі виникнення спірних питань їх необхідно вирішувати в судовому порядку (а.с. 35). Також позивачем надано пояснення від 14.08.2020 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2020 року та заяву до начальника ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 10.06.2021 року. (а.с. 32-34, 36-39 т. 1) Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, з урахуванням чого вважає позов в частині позовних вимог до [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги до [PERSON] . Під час розгляду справи суду стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.09.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2021 року вбачається, що спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] . Вказаний факт підтверджується матеріалами спадкової справи № 54/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 116-170 т. 1). Ухвалою суду від 22.01.2024 року здійснено заміну сторони відповідача у порядку процесуального правонаступництва у цивільній справі № 522/12203/23, шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов`язків відповідача [PERSON] , померлого [INFO] , на правонаступника [PERSON] . Проте до складу спадщину не увійшла спірна квартири, та право власності за померлим не зареєстровано згідно чинного законодавства. Таким чином судом встановлено, що правонаступник відповідач [PERSON] не є власником спірної квартири, не зареєстрований у ній, не проживає за даною адресою, не чинить будь-яких перешкод у користування квартирою позивачу, а тому є неналежним відповідачем. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Тобто в частині позовних вимог до [PERSON] суд відмовляє. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх частково обґрунтованими і доведеними. Судом встановлено, що позивачем понесенні витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~073,60 грн., а тому, враховуючи задоволення позовних вимог у частині позовних вимог до [PERSON] , судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial