Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що з боку відповідача у справі Фірми «Т.М.М.»ТОВ порушуються його права, як споживача житлово-комунальних послу, а саме щодо не своєчасного повідомлення про зміну вартості житлово-комунальних послуг з визначенням причин та наданням відповідних обгрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів чим порушив вимоги Договору №95 ж\\Ч2-13 від 14.02.2014 року та Додатку до Договору, та у рахунку виходив з тарифів на житлово-комунальні послуги, які складені з порушенням ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які складені з порушенням згідно рахунку, який складений із порушенням Договору, Додатку до Договору щодо тарифів і розцінок на надані ресурси і надані послуги, тобто калькуляцію з вказівкою об"ємів та сум отриманих послуг станом на перше число кожного місяця та відповідно рахунок який би відповідав вказаному договору та який складений з порушенням, тобто відсутнє належне оформлення рахунку фактури надані фірмою Т.М.М. ТОВ на житлово-комунальні послуги, а саме : рахунки, які не відповідають додатковій угоді №1 від 11.06.2014 та п. 1 Додатку №2 до договору №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2025відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Відповідач 27.02.2025 надіслав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову в зв"язку з його безпідставністю. Ухвалою судді від 19.03.2025 у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про залучення до справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужбу) та Головне Управління Держпродспоживслужби в місті Києві (Держпродспоживслужба Києва) по цивільній справі№759/3139/25 за позовом [PERSON] до Фірми "Т.М.М." про захист прав споживачів, відмовлено. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Фірма «Т.М.М.» є експлуатуючою організаціє, що надає житлово-комунальні та інші послуги у будинку [ADDRESS] відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зареєстрованого в Управлінні Державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києва за №255 від 16.07.2007 року, та затвердженого розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації за № 1133 від 26.06.2007 року, а також на підставі індивідуальних договорів зі співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Судом встановлено, що 14.02.2014 позивач [PERSON] з відповідачем фірмою "Т.М.М." підписали договір №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 про надання житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що предметом зазначеного договору (п. 1.1.) є надання виконавцем (відповідач) споживачу (позивач) послуг обумовлених даним договором у житловому будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться приміщення споживача, а саме квартира № 95 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим розміром, у строки та на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 1.2 вказаного договору сторони погодили, що виконавець (відповідач) надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку, зазначеному у додатку № 1 до цього договору, за тарифами які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Інші послуги, що надаються за цим договором, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими виконавцем. Згідно з п. 3.5.Договору, вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг. обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення. Згідно з п. 3.3 Договору розцінки та тарифи на послуги, що надаються виконавцем, перелік яких вказаний у додатку до цього договору, розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачами, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачів, а останні отримують та користується даними послугами та відповідно зобов`язані здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що за час існування договірних відносин між позивачем і відповідачем тариф на утримання будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] змінювався, відповідно до розпорядженням КМДА №937 від 01.06.2018 року «Про встановлення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останнім не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» за адресою [ADDRESS] . Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що з 01.06.2024 року, на підставі розрахункових витрат на утримання житлового будинку, затвердженого Фірмою «Т.М.М.» -ТОВ, вартість послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку [ADDRESS] складає 15,39 грн/кв.м. з ПДВ. Так, збільшення розміру тарифу у розмірі 15,39грн за 1 кв.м було спричинено лише у випадку імперативних змін чинного законодавства України, про що в оголошені було зазначено, а саме: «Кабінет Міністрів України постановою №632 від 31.05.2024 встановив для всіх жителів України єдину фіксовану ціну на електроенергію - 4,32 грн/кВт-год незалежно від обсягу споживання. У зв`язку з даними змінами, з 01.06.2024 року вартість електроенергії на освітлення місць загального користування, технічних приміщень, підвалів, роботу насосів та ліфтів зросте на 63,6%. Також збільшився рівень мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так, з 01.01.2024 року Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлена мінімальна заробітна плата в розмірі 7100 грн. за місяць, а з 01.04.2024 року - в розмірі 8000 грн. Зростання становить 19,4 %. Прожитковий мінімум для працездатних осіб зріс з 2684 грн до 3028 грн. Структура, періодичність та строки надання цих послуг відповідають вимогам розпорядження ВО КМР (КМДА) від 09.03.2011 № 307». Згідно п. 3.1. договору споживач сплачує спожиті послуги на підставі рахунку на оплату, який є одночасно актом виконаних послуг не пізніше 20-го місяця, що настає за розрахунковим. Виконавець надає рахунок в термін до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим шляхом вкидання в поштову скриньку споживача. Отже, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово- комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що у постанові Київського апеляційного суду від 16.06.2022 у справі №759/23336/21 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12.01.2022 в цивільні справі за позовом Фірма «Т.М.М.» - ТОВ до [PERSON] про стягнення заборгованості , встановлено, що тариф на утримання будинку, який знаходиться за адресою у будинку [ADDRESS] , неодноразово змінювався, що повністю відповідає п. 3.5 договору про надання житлово-комунальних послуг №95ж/Ч2-13 від 14 лютого 2014 року, за умовами якого вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг, обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення». Так, з матеріалів справи слідує, що між позивачем Фірма «Т.М.М.»-ТОВ та відповідачем [PERSON] була укладена додаткова угода №1 від 11.06.2014 року, за умовами якої Фірма «Т.М.М.»-ТОВ та [PERSON] вирішили п. 1 додатку №2 до договору №95ж/ч2-13 викласти у наступній редакції: тариф за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги) за 1 кв.м загальної площі квартири становить 3 грн. 50 коп. Всі інші умови основного договору залишені без змін. Поряд з тим, як вже було встановлено судом, що тариф на утримання будинку, який знаходиться за адресою у будинку [ADDRESS] , неодноразово змінювався, що повністю відповідає п.3.5 договору про надання житлово-комунальних послуг №95ж/Ч2-13 від 14 лютого 2014 року, за умовами якого вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг. обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення.» Відповідно до положень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8, де зазначено, що за змістом частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів . Відповідно до п.п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу геs judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Отже, на підставі вищенаведеного, суд вважає, що Фірмою «Т.М.М. »-ТОВ було вірно застосовано тарифи при розрахунку вартості послуг з утримання будинку та прилеглої території у будинку [ADDRESS] . З огляду на вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача, зазначені ним в позовній заяві про захист прав споживачів, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed