Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1277-9147 від 26.09.2023 року в розмірі 20 000,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 4 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 16 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.09.2023 року між сторонами за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1277-9147. Для підписання Договору відповідачеві було надано одноразовий ідентифікатор. Згідно умов Договору відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період - 15 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3,00% в день. Позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит відповідно до умов Договору. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредитного боргу не виконує, тому станом на 17.12.2024 року в нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 39 700,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 4 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 35 700 грн. При цьому, позивачем прийнято рішення про застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами в сумі 19 700,00 грн за умови погашення останнім решти заборгованості за Кредитним договором в сумі 20 000,00 гривень. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитним договором в сумі 20 000,00грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. Позовна заява надійшла до суду 15.01.2025 року. Ухвалою суду від 29.01.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Виклик відповідача в судове засідання на 11.03.2025 року та 27.03.2025 року було здійснено шляхом направлення судової повістки на адресу місця його проживання, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене виклик відповідача в судова засідання на 27.03.2025 також було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідач будь-яких заяв та клопотань не подав відзив на позов від нього до суду не надходив. Верховний Суд\~у постанові\~від 18\~березня 2021\~року у\~справі №911/3142/19\~сформував правовий\~висновок про\~те,\~що направлення\~листа рекомендованою\~кореспонденцією на\~дійсну адресу\~є достатнім\~для того,\~щоб вважати\~повідомлення належним,\~оскільки отримання\~зазначеного листа\~адресатом перебуває\~поза межами\~контролю відправника,\~а,\~у даному\~випадку,\~суду (близька\~за змістом\~правова позиція\~викладена у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~25квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті178 ЦПК України. 27.03.2025 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Суд встановив, що 26.09.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено в електронній формі Договір про відкриття кредитної лінії № 1277-9147, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 4 000,00 грн, строком на 300 календарних днів, строк повернення кредиту 21.07.2024 року, стандартна процентна ставка 3,00% за кожен день, базовий період складає 15 календарних днів. Як передбачено п.п. 3.1 п. 3 кредитного договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п.п. 3.10 п. 3 кредитного договору, укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір) підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Договору і Правил. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4394. Також відповідачем 26.09.2023 року одноразовим ідентифікатором А4394 було підписано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa» та Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Факт отримання відповідачем коштів у сумі 4 000,00 грн підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1277-9147 від 26.09.2023 року через систему платежів LiqPay на рахунок [NUMBER] , номер платежу 2370378451, та листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.12.2024 року Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 17.12.2024 року у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 39 700,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 4 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 35 700,00 грн. Як встановлено судом, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», щодо часткового списання заборгованості за нарахованими процентами в сумі 19\~700,00 грн за умови погашення останнім решти заборгованості за Кредитним договором в сумі 20\~000,00 гривень, тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1277-9147 від 26.09.2023 року в розмірі 20 000,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 4 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 16 000,00 грн. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Приписами пункту 1 частини 2\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) За змістом статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Згідно з приписом статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, підписав кредитний договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А4394. У договорі про відкриття кредитної лінії №1277-9147 від 26.09.2023 року, який підписаний відповідачем, визначено стандартну процентну ставку 3,00% за кожен день, яка врахована позивачем при обчисленні заборгованості відповідача після прострочення сплати заборгованості по кредиту. Отже, розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування узгоджено сторонами договору, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що кредитний договір, укладений між сторонами у справі, укладений у спосіб визначений ЗУ «Про електронну комерцію» з дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням істотних умов. Факт укладення даного кредитного договору відповідачем не заперечується. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відповідачем не спростовано правильності розрахунку заборгованості позивача. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved