Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

МКП «Миколаївводоканал» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яким просила стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 30 821,95 грн. (в солідарному порядку) та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та видано абоненту розрахунковий документ (розрахункову книжку). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Боржниками оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті систематичної неналежної оплати споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виникла заборгованість. Вищенаведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 04.10.2024 позовну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився та позивач проти такого вирішення справи не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку: Судом встановлено, що Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі боржникам за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачами та споживачем, було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов`язань щодо сплати поточних спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, утворилася заборгованість в розмірі 30 821,95 грн., яка складається з: заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 29\~717,63 грн.; абонентської плати у розмірі 1\~104,32 грн. Позивач зазначає, що боржникам неодноразово повідомляли про наявну заборгованість та наслідки невиконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг, що підтверджується повідомленнями про заборгованість. Дані про право власності на зазначене приміщення відповідачами до МКП «Миколаївводоканал» не надавались. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 30.09.2024 за №13.23-426615-2024, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, зокрема: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству. Споживачі, які фактично користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення або звертаються до МКП «Миколаївводоканал» для отримання вказаних послуг, та вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов Договору. У зв`язку тим, що даний договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем). Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідачі є споживачами комунальної послуги, що надає позивач, оскільки між позивачем і відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання холодної води і водовідведення, однак вони не сплачують вартість послуг, що порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги у встановлений законодавством строк, та в повному обсязі. За такого, у відповідачів виникло зобов`язання сплатити заборгованість за спожиті послуги, а у позивача право вимагати від них виконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідачі відмовлялись від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися, або надавалися не в повному обсязі, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг, або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг - суду надано не було. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 20 вказаного Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України. За змістом п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статями 68,162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Положеннями ст.610 та ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 30 821,95 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Враховуючи, що відповідачі є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, заборгованість за спожиті послуги в добровільному порядку не відшкодовано, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Доказів, які б спростовували вищевикладені висновки суду, відповідачами суду не представлено. У зв`язку з вищевикладеним, та згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 514,00 грн. з кожного.

Outcome: approved