Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до cуду за захистом своїх порушених прав у зв`язку з завданою їй матеріальною та моральною шкодою з боку відповідача, [PERSON] , через вчинення ним кримінального правопорушення умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть її сина, [PERSON] . Позивач вказує, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013170500011225 від 14.10.2013 року стосовно [PERSON] , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України. В рамках даного кримінального провадження позивачку було визнано потерпілою, оскільки вона є матір`ю загиблого [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року по справі № 522/32069/13-к обвинуваченого [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Позивач зазначає, що звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із спливом строків давності, не звільняє відповідача від обов`язку компенсації заподіяної його діями матеріальної шкоди, яка завдана їй у зв`язку з нанесенням відповідачем тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть її сина [PERSON] . Позивач вказує, що [PERSON] заподіяно їй матеріальну шкоду, яка полягає у здійсненні оплати лікарських засобів, спрямованих на лікування сина на час його перебування у КНП «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради у період з 14.10.2013 року по 19.10.2013 року у розмірі 7941 (сім тисяч дев`ятсот сорок одна) гривня 73 (сімдесят три) копійки; інфляційні втрати у розмірі 24530 (двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 42 (сорок дві) копійки; моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року витребувано з Приморського районного суду м. Одеси судову справу №522/32069/13-к для огляду в судовому засіданні. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву, відповідно до якої просять суд позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, судову справу №522/32069/13-к, судом встановлено наступне. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року по справі № 522/32069/13-к обвинуваченого [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. [PERSON] , обвинувачувався в тому, що 13.10.2013 року у період часу з 22:30 год. до 22:50 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з невстановленими особами, знаходячись на розі вулиці Жуковського та вулиці Катерининській у м. Одесі, напроти кафе-бару «Капітан-Морган», побачили раніше не знайому йому компанію таксистів, та між ними раптово виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої невстановлена особа, діючи безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, супроводжуване особливою зухвалістю здійснила постріл з вогнепальної зброї, а гр-н [PERSON] , діючи безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, навмисно заздалегідь приготовленим ножем, який він зберігав і носив з собою, заподіяв тяжкі тілесні ушкодження гр-ну [PERSON] , а саме згідно висновків комісійної судово-медичної експертизи № 448 від 20.12.2013 року: «колото-різане сліпе проникаюче поранення грудини і живота з пошкодженнями шкіри і підлеглих м`яких тканин, міжреберних кровоносних артеріальних судин, пристінкову плевру правої плевральної порожнини з крововиливом, жирову клітковину зачеревного простору, навколишню надниркову залозу і праву нирку в області верхнього полюса, пристінкову черевину і праву частку печінки з крововиливом, яке було небезпечним для життя в момент заподіяння», що за цим критерієм містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень та втік з місця скоєння злочину. З отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] був госпіталізований до МКЛ №1 у м. Одесі, де він [INFO] помер. Згідно Свідоцтва про народження від 13.01.1976 року Серія [NUMBER] позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яку визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Згідно Акту судово-медичного дослідження № 3541 від 21.10.2013 року «2. Смерть [PERSON] перебуває у причинному зв`язку з колото-різаною раною грудної клітини, що проникає у праву плевральну та черевну порожнини з пошкодженням міжреберних кровоносних судин, жирової капсули правої нирки, печінки та крововиливом у плевральну та черевну порожнини.» Згідно висновку судово-медичного експерта № 213-3541/2013 від 25.10.2013 року 12(21) «Виходячи з локалізації тілесного ушкодження у вигляді колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітки та орієнтації ранового каналу ззаду наперед, зверху вниз та кілька зліва направо не виключається заподіяння їх за обставин, зазначених підозрюваним [PERSON] «я завдав один удар ножем даному чоловікові в область спини, куди саме не пам`ятаю, удар я наніс начебто правою рукою, але точно не пам`ятаю, удар був зверху вниз в область спини чоловіка» Судом досліджений відеозапис спостереження клубу «Флірт» за 13.10.2013 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на якому зафіксовано - 22:34:37 [PERSON] наносить удар в область спини [PERSON] , при цьому в спині [PERSON] видно лезо ножа. Враховуючи наведене, у суду не виникає сумнівів щодо того, що саме діями [PERSON] спричинене [PERSON] умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно приписів ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи наявність вини відповідача у нанесенні тілесних ушкоджень, суд доходить до висновку, що саме [PERSON] повинен відшкодувати завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальну шкоду. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що [PERSON] заподіяно [PERSON] матеріальну шкоду, яка полягає у здійсненні оплати лікарських засобів, спрямованих на лікування потерпілого сина [PERSON] на час його перебування у КНП «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради у період з 14.10.2013 року по 19.10.2013 року Загальна сума понесеної позивачкою матеріальної шкоди складає 7941 (сім тисяч дев`ятсот сорок одна) гривня 73 (сімдесят три) копійки, що підтверджується наданими копіями чеків на придбання лікарських засобів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду по справі №204/2626/21 від 23.06.2022 року наголошено, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Інфляція це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. У позивача виникло право на застосування наслідків у відповідності до статті 625 ЦК України шляхом нарахування індексу інфляції на суму понесеної матеріальної шкоди у розмірі 7941 (сім тисяч дев`ятсот сорок одна) гривня 73 (сімдесят три) копійки, що дорівнює 24530 (двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 42 (сорок дві) копійки. За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як роз`яснено в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи встановлену провину відповідача, суд доходить до висновку, що діями відповідача [PERSON] позивачці [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає в непомірному душевному болі, стражданнях та переживаннях у зв`язку із смертю сина та у зв`язку тривалим розглядом кримінальної справи, на судових засіданнях якої позивачка була присутня. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 464/3789/17 від 10.04.2019 року). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обставини справи, виходить з характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, яких зазнала позивач, враховує глибину душевних страждань позивачки, спричинених втратою рідного сина, а також з огляду на вимоги розумності, виваженості та справедливості, передбачені законодавством, розмір відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди повинен становити 100000 (сто тисяч) гривень і зазначена сума відшкодування відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань, а також - принципам розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1324 (одна тисяча триста двадцять чотири) гривні 72 (сімдесят дві) копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved