Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування в особі Рокитнівської селищної ради звернувся в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що батьки дитини свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків: лишають дитину напризволяще, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, матеріально та морально не підтримують, не забезпечуються необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не займаються вихованням, проводячи час в сумнівних компаніях, де зловживають спиртними напоями. Обоє батьків негативно характеризуються, недобросовісно виконують батьківські обов`язки, лишають дитину без нагляду. Відповідач перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Дитина [PERSON] має порушення нервово-психічного розвитку, потребує постійного нагляду лікаря, лікування. Мати дитини, втікла з медичного закладу з дитиною, яка потребувала медичного обстеження, після чого зникла за зімсцес проживання та переховувалась. Малолітню дитину було повторно доставлено до лікарні та прийнято рішення про негайне відібрання, у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю. Після цього дитину доставлено в КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» РОР. Представнк позивача просив позов задоволити, позбавивши батьків батьківських прав на [PERSON] та стягнувши аліменти у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Ухвалою суду від 01.04.2024 позов залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків. 17.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. 18.06.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 09.10.2024 позивачем уточнювалися позовні вимоги, зокрема, що позбавлення батьківських прав лише матері дитини у зв`язку з тим, до [PERSON] було мобілізовано до лав ЗСУ, однак, останній залишив службу та продовжує поводити себе антисоціально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, в подальшому, представник ССД , уточниши позовні вимоги, просив позбавити батьківських і прав батька дитини. 06.11.2024 надійшло клопотання про виклик та допис свідків, яке було розглянуто судом та задоволено. Представник\~позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, оскільки батьки дитини у шлюбі між собою не перебувають, не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, не піклуються про дитину. Дитина на свій вік дуже маленька, худенька, оскільки часто буває голодною, умови проживання дитини є такими, що загрожують її здоров`ю та життю: відсутнє пічне опалення. Пояснила, що коли батька дитини [PERSON] мобілізували до ЗСУ з`явилася надія, що він змінить своє життя, ставлення до дитини, однак цього не сталося, повернувшись самовільно з лав ЗСУ, останній продовжив асоціальну поведінку. Тому, було прийнято рішення підтримати позов в частині позбавлення його батьківських прав на дитину. За час знаходження дитини у КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» жоден з батьків на виявив бажання відвідати дитину, мати дитини взагалі не згадує про неї. Дівчинка своїм батькам не потрібна, над її розвитком ніхто не працює, потреби дитини батьків не цікавлять, оскільки обоє зловживають алкоголем, умови за час перебування справи на розгляді не змінилися. Повертати дитину у сім`ю небезпечно для неї. Коли дитина деякий час пробула у КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», розповіла, що тато її бив, коли вона не засинала, мама залишала її на якогось «дядю Колю», а сама йшла з татом по жолуді. Дитина емоційно подавлена, боязка, недовірлива до дорослих. У КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» з дівчинкою проводиться відповідна робота, дитина пройшла медичне обстеження та перебуває під наглядом спеціалістів ( у дівчинки виявлено анемію, стрептодермію, дистрофію). З цих підстав просила позов задоволити. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у жодне судове засідання не з`явились. Свідок [PERSON] дала покази, що є старостою. Знає цю сім`ю, оскільки живе з ними в одному селі. Дитині 4 роки, мамі-25 років, батьку-32-33 роки. Відповідача [PERSON] знає з дитинства. Відповідачка - [PERSON] не місцева, приїхала до нього, разом співмешкають. Народили дитину, але належний догляд дитині забезпечити неспроможні. Живуть у будинку батьків відповідача, який раніше був одним із кращих у селі, а зараз-занедбаний: груби-розбиті, вікна вибиті, затулені ганчір`ям, закриті плівкою. Мати відповідача також зловживала алкоголем, він її бив, на що вона скаржилася, її часто бачили побитою, свого сина - боялась. Всі разом зловживали алкоголем, часто до них приходили такі ж неблагополучні односельці. Неналежне виконання ними батьківських обов`язків неодноразово було предметом обговорення на комісії з захисту прав дітей. Відповідачці давали шанс змінити поведінку, ствоє ставлення до дитини, допомогали і селищна рада і волонтери: миючими засобами, продуктами харчування, предметами одягу. Але поведінка матері дитини не змінилася. Дитині неможливо проживати разом з батьками, тому, що це загроза для її життя, вона постійно була свідком аморальної поведінки батьків. Їжі для дитини не має, замість постільної білизни-ганчір`я, в будинку холод, дрова продали, за ті гроші випивали (дрова у них на подвір`ї бачила лише один раз). При дитині були сумнівні компанії, дитина нікому не потрібна, її лишали на сторонніх, було таке, що вона губилася та її шукали селом. На момент обстеження, плита у будинку не палилася, була в аварійному стані, на плиті стояла каструля брудна із залишками їжі, непридатної для споживання, тим більше дитині, в будинку-антисанітарія. Коли дитину вилучали із сім`ї, вона була з переохолодженням. На зовнішній вигляд дитина була блідою, кашляла, недоїдала. Батьки з дитиною в лікарню не зверталися. Тому, лікаря привозили для дитини. Після огляду він сказав, що дитині треба в лікарню, але мама дитини самостійно в лікарню не звернулась, а поїхала лише тоді, коли приїхав до них працівник поліції і соціальні працівники,ССД. Відповідачку попереджали, що заберуть дитину, але вона не реагувала на ці попередження. За час відсутності дитини мати жодного разу за не запитала. Після вилучення дитини, звинувачувала всіх, але своєї поведінки не змінила, будинок до ладу не привели, умови для повернення дитини не створили.Відповідач також за весь час відсутності дитини, поведінку не змінив. З батьками дитина мучилась, її було шкода, вона викликали у всіх жаль. Свідок [PERSON] старший інспектор СЮП відділу взаємодії з громадянами ВП№2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області повідомила, що з сім`єю відповідачів працює більше двох років. У зв`язку з систематичним зловживаннями ними алкогольними напоями неодноразово виїжджала на обстеження умов проживання. Щоразу останні були п`яні, інколи з ними були сторонні, в будинку брудно, грубка розвалена на цеглини; було холодно, тому що отоплювали кімнати рідко. Кожні два місцяці на батьків складали протоколи, були постанови суду щодо неналежного виконання батьківських обов`язків. Дівчинка Каріна не виглядала на свій вік, худенька, занедбана, з холодними руками, синім носом, мала ранки на обличчі, легко вдягнена. До лікаря батьки зверталися з нею рідко. Повідомила, що двічі привозили маму та дитину з переохолодженням до лікарні, у супроводі працівника поліції, ССД, але пробувши там один день, вона забрала дитину і втікла до своєї сестри, де ховалася від комісії на горищі з хворою дитиною. Розшукували її тиждень, і після того як знайшли - дитину вилучили. Вилучали дитину в присутності комісії: лікаря, старости, працівника ССД. Дитину доставили до лікарні, а потім у дитячий заклад. Дитина була непроти поїхати від мами, розуміла, що мама п`є. Мама за цей час не приїжджала до дочки, нею не цікавилась, батько один раз питав адресу. На даний час батько не проходить військову службу, а рахується в СЗЧ, до дитини не їздить. 21.01.2025 застали [PERSON] біля хати у нетверезому стані, повідомили про розгляд справи, однак вона відповіла, що не поїде. Свідок [PERSON] - ПОГ ВП№2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області підтвердив, що відповідачі вели аморальний, паразитичний спосіб життя, баба дитини- також зловживала спиртним напоями, в будинку були різні чоловіки, з якими відповідачка проводила свій час, це все відбувалося на очах дитини. Умови для дитини батьками не були створені. Вказав, що при ньому дитина відмовилася спілкуватися з матрі`ю, була худа, брудна, раніше не оглядалася лікарями, у зв`язку з чим її довелося госпіталізувати у супроводі працівників поліції та органу опіки. З лікарні відповідачка втікла разом з дитиною.Після цього тиждень-два ховалася на горищі. Після вилучення дитини, мати нею не цікавиться, батько раз звонив, казав, що хоче забрати, але коли працівнки поліції спільно з ССД їхали до дитини у дитячй заклад, то батько дитини не поїхав і більше йому не телефонував. Директор КУ «Центр надання соціальних послуг» Рокитнівської селищної ради Григор`єва В.М. підтвердила, що дитина опинилсь у складних життєвих обставинах, залишати дитину з батьками небезпечно для неї. Заслухавши позивача, свідків, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що спірні відносини виникли з приводу ухилення батьків дитини від виконання батьківських обов`язків, в результаті чого дитина опинилась у загрозливому для її життя та здоров`я стані. Вказані відносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки батьків грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку визначеному ст. 122 та ст. 125 Кодексу. З повного витягу з ДРАЦС громадян щодо актового запису про народження [PERSON] вбачається, що дитина народилася [INFO] . У відомостях про матір зазначено- [PERSON] , про батька - [PERSON] . Відомості про батька дитини внесено на підставі заяви матері дитини відповідно до ст. 135 СК України. В подальшому слідували зміни: запис №1 внесення відомостей про визнання батьківства на підставі заяви про визнання батьківства від 27.10.2022, прізвище дитини змінено з [PERSON] на [PERSON] , та прізвище батька -з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 10-13). Згідно свідоцтва про народження, батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] відповідачі у справі ( а.с. 18). Батьки дитини перебувають у фактичних шлюбних відносинах, шлюб не реєстрували. Проживають у [ADDRESS] ( а.с. 20). Обоє характеризуються по місцю проживання виключно негативно ( а.с. 21-22). 25.01.2022, 16.10.2023, 12.01.2024, 02.02.2024, 13.03.,15.03.2024 спеціалістами ССД Рокитнівської селищної ради спільно з соцпрацівниками та поліції проводились обстеження умов проживання дитини, які щоразу були визнані незадовільними, батьки дитини зловживають сприними напоями ( а.с.150-152, 23-25,33). Разом з тим, [PERSON] не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.с. 38). Батько дитини- [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у нарколога з 07.03.2022 з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (а.с.37-40). З актів оцінки потреб сім`ї від 17.01.2024.21.03.2024 вбачається, що батьки вживають алкоголь, недобросовісно виконують батьківські обов`язки, залишають дитину на сторонніх осіб. В домі збираються сумнівні компанії, є загроза життю та здоров`ю дитини, умови проживання, зокрема, санітарно-гігієнічні норми не дотримуються, холодно, стіни чорні, пічне опалення аварійне, їжа відсутня, вікна частково незасклені. Дитина налякана. Має можливість ходити до садочка, проте батьки її у садочок не віддають. Дитина худа, не відповідає віковим особливостям, часто голодна (а.с.28 -33). 05.03.2024 року [PERSON] , [INFO] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах ССД Рокитнівської селищної ради, згідно наказу № 12 від 05.03.2024 ( а.с. 43). Актом ССД від 15.03.2024 підтверджується факт доставлення відповідачки разом з дитиною - [PERSON] до лікарні. В акті зазначено, що мати дитини під вигаданим приводом залишила лікарню та разом з дитиною переховувалася, не відповідала на телефонні дзвінки ( а.с. 26). 22.03.2024 малолітню дитину [PERSON] вилучено та доставлено до приймального відділення КНП «Рокитнівська БЛІЛ» через загрозу життю і здоров`ю, переохолодження та хворобливий стан (акт доставлення дитини [PERSON] до КНП «Рокитнівська БЛІЛ» від 22.03.2024). В результаті вжитих заходів, 22.03.2024 складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, з якого вбачається, що перебування дитини в такому помешканні разом з батьками загрожувало життю та здоров`ю ( а.с. 111-118) . Згідно рішення виконавчого комітету Рокитнвіської селищної ради № 49 від 22.03.2024 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] » дитину відбрано у відповідачів та тимчасово влаштовано в КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» РОР ( а.с.45). Рішенням виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради №261 від 24.09.2024 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с. 95-97). Рішенням виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради №49 від 17.03.2025 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до висновків органу опіки та піклування Рокитнівської селищної ради Рівненської області доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно відомостей наданих керівником КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» дитина на час поступлення до закладу була хвора, мала відставання у фізичному розвитку. Перебувала на стаціонарному лікуванні у дитячій обласній лікарні, займилася з психологом. З дитиною проводилась індивідуальна робота за програмою «Мозочкова стимуляція дітей молодшого віку», націлена на прискорення розвитку мовлення, концентрацію уваги, нормалізацію поведінки ( а.с 142-144). За період з 22.03.2024 по 11.08.2024 дитину батьки чи інші родичі не відвідували ( а.с. 119-120). Станом на 21.01.2025 проведено обстеження умов проживання відповідачів, за результатами такого обстеження встановлено, що поведінка батьків дитини не змінилася, умов для повернення дитини у сім`ю не створено; дитина продовжує перебувати за місцем влаштування, де для неї наявні належні умови для проживання та розвитку ( а.с. 205,206-207). Згідно частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 3 ст. 11, ч. 1ст.\~12 Закону\~України «Про\~охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155\~СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Крім того, відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Однак, із показів свідків та досліджених письмових доказів судом не встановлено наявність виняткових обставин, проте доводено зворотнє,- відсутність підстав для відмови у позові, оскільки відповідачам з боку державних органів було забезпечено сприяння у реалізації ними своїх батьківських прав та обов`язків. Судом також встановлено, що ні відповідачка, ні відповідач незважаючи на попередження, не змінили свою поведінку та ставлення до батьківських обов`язків. Як вбачається із постанови Рокитнівського районного суду від 11.08.2023 [PERSON] визнано винною за ч. 2 ст. 184 КУпАП, однак відповідно до ст. 22 КУпАП застосували відносно неї усне зауваження. Згідно постанов Рокитнівського районного суду від 01.05.2023, 24.01.2024, 14.03.2024 [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків по догляду за своєю дитиною ( а.с. 145-148). Отже, суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант\~проти України»,\~пункт 49,\~рішення від\~18\~грудня 2008\~року у\~справі «Савіни\~проти України»,\~пункт 47),\~розірвання сімейних\~зв`язків\~означає позбавлення\~дитини її\~коріння,\~а це\~можна виправдати\~лише за\~виняткових обставин\~(рішення\~від 18\~грудня 2008\~року у\~справі «Савіни\~проти України»,\~пункт 49),\~у якнайкращих\~інтересах дитини\~буде забезпечення\~її розвитку\~у безпечному,\~спокійному та\~стійкому середовищі,\~що не\~є неблагополучним\~(рішення\~від 16\~липня 2015\~року у\~справі «Мамчур\~проти України»). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання, що у даному спорі, виходячи із встановлених судом обставин у їх сукупності та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, позовні вимоги слід задоволити. Оскільки, відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав не звільняє особу, позбавлену батьківських прав від обов`язку щодо утримання дитини, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. На підставі положень ст. 180, 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як позовні вимоги підлягають до задоволення, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір.

Outcome: approved