Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

01.05.2023 [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позов, в обгрунтування якого вказав, що він з 1991 року по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , перебував у фактичних шлюбних відносинах. Вони проживали однією сім`єю як цивільній чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, спільний побут, сімейний бюджет, разом обговорювали всі питання, які виникали у сім`ї та разом їх вирішували. Між ними встаовилися усталені шлюбні відносини, які притаманні саме подружжю. За спільні сумісні кошти вони придбали майно, кошти, які разом з дружиною отримували, витрачали на потреби їхньої сім`ї. Коли цивільна дружина хворіла він турбувався про неї, доглядав, купував необхідні ліки, коли він хворів дружина доглядала. Разом з дружиною вони відпочивали, святкували сімейні свята, дні народження, планували своє подальше спільне життя. Як його родичі так і родичі померлої, їх друзі та знайомі вважали їх чоловіком та дружиною. Спільне життя було побудоване на повній довірі та повазі одне до одного, всі рішення приймалися спільно. [PERSON] позивач вважав своєю дружиною, а вона його своїм чоловіком. В іншому шлюбі ніколи не перебували. З 1991 року по вересень 1998 року вони проживали за адресою [ADDRESS] , у квартирі, яка належала [PERSON] . У червні 1997 року [PERSON] , у банку, де вона працювала отримала позичку на 10 років, на ці кошти 10.12.1997 через Біржу нерухомості та основиних фондів «Україна» на ім`я [PERSON] була придбана квартира за адресою [ADDRESS] , у якій вони проживали з 1998 року. Квартира по [ADDRESS] була продана у 1998 році, кошти від продажу спрямовані на погашення позички, але повність позичка була повернута у вересні 2003 року, коли була продана трикімнатна квартира за адресою [ADDRESS] , половина якої належала йому. Після продажу квартири по [ADDRESS] , позивач був виписаний за вказаною адресою. 31.03.2004 на прохання [PERSON] її мати [PERSON] зареєструвала його у своєму житловому будинку за адресою [ADDRESS] . При цьому його дружина пояснювала, що бажала, щоб він та вона частіше приїздили до с. Яковенкове та допомагали матері. 18.09.2017 на спільні кошти його та [PERSON] на ім`я [PERSON] були придбані 2 земельні ділянки за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд. Завдаток за вчинення правочину оформлював та вносив [PERSON] . У період з2013 по 2019 роки на вказаній земельній ділянці ним сумісно з [PERSON] був споруджений житловий будинок, який не введено в експлуатацію, у зв`язку з раптовою смертю дружини, окрім того, він споруджений з відступами від проекту. У будівництві будинку він брав безпосередню участь: купував на свої кошти будівельні матеріали та доставляв їх, особисто виконував роботи, оформлював та особисто підписував документи на постачання електроенергії до житлового будинку. У 2006 році на їх спільні з [PERSON] кошти на ім`я його дружини був придбаний автомобіль Toyota, д.н.з. [NUMBER] . Дружина не мала права на керування транспортним засобами, автомобілем постійно володів та користувався він у спільних інтересах сім`ї. Під час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з [PERSON] їх спільни кошти також розміщувалися у якості вкладів у банках. Так, а АТ «Укрексімбанк» на ім`я [PERSON] був відкритий картковий рахунок. 16.12.2011 [PERSON] уклала договір про відкриття індивідуального пенсійного рахунку у Непідприємницькому товаристів «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк». Станом на 31.12.2018 на її індивідуальному рахунку залишок коштів склав 128638,91 грн. На момент смерті [PERSON] залишок коштів невідомий. [PERSON] завжди вважала, що її квартира, земельні ділянки, автомобіль та інші речі були придбані за їх спільні кошти. Кошти на рахунках розглядала як спільну сумісну власність. Після смерті дружини він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено, тому що у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки. 04.10.2023 позивачем [PERSON] уточнено позовну заяву, в остаточних позовних вимогах позивач просив встановити факт проживання його та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 1998 по день смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частку: квартири [ADDRESS] ; 0,1500 га земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] ; 0,1350 га земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; житлового будинку , який розташований за адресою [ADDRESS] ; автомобіль Toyota, д.н.з. [NUMBER] ; грошові кошти на картковому рахунку, відкриті на ім`я [PERSON] ; грошові кошти на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] у АТ «Державний експертно- імпортний банк України» у сумі 25494 грн (том 1 а.с. 3-12, том 2 а с. 151-160) 05.05.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче засідання (том 1а.с. 203-204) 05.05.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова заяву [PERSON] про забезпечення доказів повернуто заявнику (том 1 а.с. 198). 12.05.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено заяву представника відповідачів Тимцяся РА. Про проведення судового засідання у режимі відеоконференція (том 1 а.с. 214-215). 07.06.2023 представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідачі є спадкоємцями другою черги спадкування за законом та подали заяви про прийняття спадщини. Спадкоємці за заповітом та за законом першої черги відсутні. Відповідачі заперечують проти того, що позивач проживав з їх сестрою однією сім`єю без реєстрації шлюбу у будь-який період життя. З 1986 року по 1991 рік відповідачі проживали разом із сестрою [PERSON] у гуртожитку по [ADDRESS] . У листопаді 1990 року [PERSON] переїхала у гуртожиток на свою квартиру, розташовану у [ADDRESS] , яку вона отримала від держави, а у 1998 році продала її. Наскільки відомо відповідача у 1991-1992 роках [PERSON] познайомилася з позивачем. Вона спілкувалися щонайчастіше раз у тиждень, зі слів самого позивача , на той час у нього була жінка, з якою у нього були близькі сімейні відносини, які тривали до 1998 року. Позивач в цей час жив на [PERSON] у [ADDRESS] у квартирі свого батька. У 1997 році [PERSON] купила квартиру за адресою [ADDRESS] , в якій робила ремонт до осені 1998 року. Приблизно у жовтні листопаді 1998 року вона заїхала туди жити. Квартира придбана була у кредит, який [PERSON] виплачувала за власні кошти. У квартирі [PERSON] жила сама, а також використовувала для проживання своїх рідних: мати, сестри, племінниці. У період з 26.10.2017 по 13.01.2011 у квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] проживала мати. З 03.12.2013 у зв`язку з навчанням в НТУ «Харківський політехнічний інститут» [PERSON] дохволила зареєструватися та проживати у квартирі своїй племінниці. Відносини між [PERSON] та сестрами були дуже дружні та близькі, вони ділилися всіма проблемами та радощами, завжди допомагали одна одній. З 1991 по 2013 [PERSON] спілкувалася з [PERSON] практично кожного дня по телефону та приходила до неї в гості приблизно 1-2 рази на тиждень, залишалася ночувати у квартирі, протягом 2013-2015 років [PERSON] спілкувалася з сестрою [PERSON] по телефону раз на тиждень, а з 2015 року і по день смерті [PERSON] спілкувалися практично кожного дня по телефону та приходила додому до [PERSON] приблизно 1-2 рази на тиждень. У період навчання [PERSON] у ХНЕУ і Академії банківських справ з 01.09.1999 по 30.06.2005 на періоди сесії [PERSON] проживала разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . З 2013 по 2020 [PERSON] виїхала в іншу країну на заробітки. В цей період часу спілкувалися з [PERSON] по телефону два рази на тиждень. Раз на рік безперервно протягом тижня-двох проживала у квартирі [ADDRESS] . З 2020 р. по день смерті [PERSON] , [PERSON] спілкувалися з [PERSON] 1-2 рази на тиждень по телефону і приходили до неї додому. Отже, відповідачі спілкувалися з [PERSON] дуже часто, навіть коли почали жити окремо одна від одної, бачилися не рідше ніж два рази на тиждень, відповідачам достовірно відомо, що позивач у квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] не жив, під час перебування у квартирі відповідачі не бачили ні позивача, ні його речей, які б вказували, що там живе чоловік. На питання відповідачів про характер відносин з позивачем, їх сестра [PERSON] говорила, що просто допомагає йому, романтичних або інтимних відносин між ними немає, позивач приходить до неї просити грошей, а має близькі стосунки з іншою жінкою, її сусідкою [PERSON] , вона неодноразово бачила як позивач та [PERSON] цілувалися та обіймалися. Їх відносини тривають з 2001 року по сьогодні. [PERSON] неодноразово бачила, як позивач виходив з квартири [PERSON] у домашньому халаті або у верхньому одязі, нерідко він був у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] розповідала, що позивач приходив до неї практично завжди нетверезий і агресивний, просив гроші та алкогольні напої, іноді бив її. [PERSON] була свідком такого побиття 13.08.2021 о 15-30 год. У зв`язку з чим викликала поліцію, тоді сам позивач говорив, що ним та [PERSON] немає сімейних відносин. Відповідачі вважають, що [PERSON] боялася позивача і тому давала йому гроші та автомобіль у користування, за спостереженнями відповідачів, позивач спілкувався з їх сестрою [PERSON] виключно з меркантильних міркувань, бо приходив до сестри тільки коли в нього були фінансові труднощі, сімейних відносин між ними не було, не відносилися одне до одного як дружина та чоловік. [PERSON] не проживала з позивачем, що можуть підтвердити свідки. Докази, надані позивачем є недостатніми та непереконливими. Відсутні докази проживання позивача з [PERSON] з 1991 по вересень 1998 за адресою [ADDRESS] , а у подальшому з вересня 1998 р. у квартирі [ADDRESS] . Позивач ніколи не був зареєстрований за однією адресою з [PERSON] . Єдиним власником квартири по [ADDRESS] була [PERSON] . Щодо обставин реєстрації позивача у будинку матері відповідачів та [PERSON] , їм відомо, що після продажу квартири позивач звернувся до [PERSON] з проханням зареєструвати його у її квартирі, проте вона відмовилася та запропонувала зареєструвати його у будинку матері. Мати жодного разу не згадувала про позивача як про зятя, тому що для неї він був сторонньою людиною. Таким чином реєстрація позивача у будинку матері не є доказом спільного проживання. Довіреність на право керування транспортним засобом не є доказом спільного проживання, оскільки право на управління майном може бути надано будь-якій особі. Так само не є доказом фотографії. Надані чеки на придбання будівельних матеріалів, накладних, рахунків- фактури, квитанцій, замовлень покупця за підписом позивача, а також договір про користування електричною енергією, акт технічної перевірки розрахункових засобів обліку, акт на пломбування, акт допуску , викликають сумнів в їх достовірності, оскільки підписані тільки позивачем. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності, відповідачами вказано, що сам по собі факт спільного проживання позивача та [PERSON] не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожним з учасників. Частка у такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожного з них, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з них, яке є його особистою власність, у придбання цього майна. Якщо у придбання майна вкладені, крім спільних коштів, і кошти, що належали одному з учасників, то частка у майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Щодо визнання права власності на незбудоване майно, яке не введено в експлуатацію зазначено, що до реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Оскільки позивачем не надано і в матеріалах справи відсутні докази щодо ведення будинку в експлуатацію, право власності на будинок не зареєстровано, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на будинок. Щодо визнання права власності на земельні ділянки та автомобіль Тойота, грошові кошти на рахунку та грошові кошти на індивідуальному пенсійному рахунку. Ці вимоги є похідними від позовної вимоги про встановлення факту проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Оскільки позивачі заперечують проти тієї обставини, що позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю, відповідно вони заперечують проти вказаних похідних вимог. У зв`язку з чим представник відповідача просив у задоволені позову відмовити повністю (том 2 а.с. 1-11). 28.06.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова витребувано від Шостої Харківської нотаріальної контори, Харківської державної податкової інспекції, Приватного нотаріуса ХМНО Десятниченко О.В., регіонального сервісного центру МВС докази (том 2 а.с. 91-92). 23.10.2023 представником відповідачів подано заперечення на уточнену позову заяву, в обгрунтування яких адвокатом вказано, що ЦПК України не передбачено подачу до суду документу з назвою «позовна заява (уточнена)», у зв`язку з чим просив відмовити у прийняття та долучені до матеріалів справи позовної заяви (уточненої) (том 2 а.с.156-157). 24.10.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова витребувано докази з Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Х\\о (том 2 а.с. 172). 29.11.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова витребувано з АТ «Державний експортно- імпортний банк України» докази (том 2 а.с. 232). 16.01.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду (том 4 а.с. 3). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просив задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засідання підтримав позов та просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Представник відповідачів [PERSON] , Калініченко [PERSON] , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти позову у повному обсязі, просив відмовити у його задоволені. З підстав, викладених у відзиві на позов. Від відповідача Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради. Від третьої особи Шостої Харківської міської нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без представника нотконтори. За клопотанням позивача у судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] знає як сусіда з 2000 року, [PERSON] , яка померла, це дружина [PERSON] . Відповідачів [PERSON] та [PERSON] не знає. Стосунки з [PERSON] нормальні, підстав для оговору немає. З [PERSON] та його дружиною [PERSON] знайомі з 2000 року, мешкали у сусідніх під`їздах. [PERSON] казала, що вона дружина [PERSON] . Спілкувалися досить часто, два рази на тиждень, а можливо і частіше. У [PERSON] та [PERSON] була дача, яку вони довгі роки будували за власні кошти, будували самостійно. Постійно [PERSON] та [PERSON] оговорювали всі побутові умови, піклувалися одне про одного, весь час були разом. Постійно [PERSON] та [PERSON] їздили на дачу, доглядали за дачею та мешкали там. Відповідачів не бачив та не спілкувався з ними. Інколи приїздила племінниця до [PERSON] , але з нею він не спілкувався. [PERSON] розповідала про своє життя. З [PERSON] та [PERSON] також проживала мати [PERSON] , який сама час не пам`ятає, [PERSON] розповідала, що матері необхідна допомога. Ніколи він (свідок) не знав, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають у зареєстрованому шлюбі, завжди вважав, що у них законний шлюб, так як вони мешкали однією сім`єю. У [PERSON] та [PERSON] були нормальні стосунки між собою. [PERSON] завжди був доглянутий. [PERSON] та [PERSON] завжди були разом, вели спільне господарство, [PERSON] фізично працював на дачі, забезпечував побут [PERSON] . Він (свідок) ніколи не запитував чи перебувають [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, а вони також про це не розповідали, з ними спілкувалися по день смерті [PERSON] , яка померла від ковіду. Коли [PERSON] хворіла перебувала вдома, [PERSON] весь час купував ліки, потім він сказав, що [PERSON] померла, подробиці він (свідок) не знає, на похороні не був, хто організовував поховання також не знає. Декілька разів був у квартирі де жили [PERSON] та [PERSON] , бачив що побут організований на двох, бачив речі як [PERSON] так і [PERSON] . Хто купував квартиру, який був у [PERSON] та [PERSON] бюджет він не знає, на дачі також жодного разу не був. Знає, що [PERSON] та [PERSON] разом відпочивали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] знає з 1997 року, він її сусід. [PERSON] знає з того ж часу. Відповідачів [PERSON] та [PERSON] бачила за весь цей час 2-3 рази. Стосунки з [PERSON] та [PERSON] були добрі. Вона (свідок) відвідувала їх квартиру до смерті [PERSON] . З відповідачами стосунків жодних не мала. З [PERSON] та [PERSON] дружила, мешкали у одному під`їзді, разом проводили час, святкували Новий рік. Поминальний обід по її (свідка) матері був на дачі у [PERSON] та [PERSON] . Дома у [PERSON] та [PERSON] бувала досить часто, майже кожного дня. [PERSON] та [PERSON] жили як дружина та чоловік. [PERSON] постійно возив на автомобілі [PERSON] куди завгодно, він все робив для [PERSON] . Весь час вона (свідок) вважала, що вони чоловік та дружина, тільки 10 років потому вони їй повідомили, що шлюб офіційно не зареєстрований, чому вона (свідок) не питала, вважала це не пристойним. [PERSON] та [PERSON] разом відпочивали біля моря, вони мали спільний бюджет, про це їй розповідала сама [PERSON] . Також [PERSON] розповідала, що [PERSON] продав квартиру и вони разом ці кошти внесли за квартиру, у якій мешкали. Приблизно у 2014-2015 році [PERSON] забрала свою мати. [PERSON] та [PERSON] доглядали за матір`ю [PERSON] , потім поховали її, поставили пам`ятник. Стосунки у [PERSON] та [PERSON] були хороші, вони піклувалися одне про одного, [PERSON] завжди був доглянутий. Вона (свідок) завжди вважала [PERSON] та [PERSON] чоловіком та дружиною. Хто сплачував за квартиру вона (свідок) не знає, в квитанціях по комунальних платежам була зазначена [PERSON] . Також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] купили земельну дільницю та будували там дачу, для своїх потреб, вони вели спільне господарство, в основному працював [PERSON] . [PERSON] захворіла ковідом, [PERSON] доглядав за нею. [PERSON] померла у лікарні, на похованні вона (свідок) не була, [PERSON] дуже переживав з приводу смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] та [PERSON] знає приблизно з жовтня 1998 року, вони сусіди, мешкали у одному під`їзді. Відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Один два рази на місяць він (свідок) спілкувався по-сусідські з [PERSON] та [PERSON] , так як квартира була зверху, та [PERSON] та [PERSON] приходили просити, що вони поводили себе тихіше. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, привозили з дачі сумки з овочами та продуктами харчування. [PERSON] турбувався про [PERSON] , і тоді коли вона хворіла. У [PERSON] та [PERSON] жила мати [PERSON] , спорів з цього приводу у них не було, жили дружньою сім`єю. Чи відпочивали разом [PERSON] та [PERSON] не знає. У квартирі [PERSON] та [PERSON] він (свідок) був два рази, перший раз коли відбулося залиття з його квартири. Чи мали [PERSON] та [PERSON] спільний бюджет не знає. Він (свідок) сприймав [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружину, те, що вони не у шлюбі не знав. На дачі також у [PERSON] та [PERSON] не був, хто і як будував дачу, за який кошт не знає. [PERSON] омерла, хто займався її похованням не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] знає приблизно з 2000 року, відповідачів не знає. З [PERSON] мав стосунки по роботі, працював охоронцем на стоянці, а [PERSON] залишав там авто. [PERSON] приїздив з [PERSON] , вони ставили авто, спочатку ВАЗ, потім Тойоту. Потім з [PERSON] разомі працювали, і товаришували, у [PERSON] була дача, він привозив овочі. Дача була його та дружини. [PERSON] та [PERSON] хороші люди, завжди були разом, він вважав, що вони чоловік та дружина. [PERSON] та [PERSON] жили на [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] робили у квартирі ремонт. Потім [PERSON] померла, хто займався похованням він не знає. Дома у [PERSON] та [PERSON] не бував, спільно свята не святкували. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] знає з 1997 року, має дружні стосунки з [PERSON] та [PERSON] , після того як вони купили квартиру просили його зробити ремонт, він (свідок) робив ремонт у квартирі. Кошти на ремонт давали [PERSON] та [PERSON] . Ремонт був приблизно два роки, за цей час вони з [PERSON] та [PERSON] потоваришували. Він (свідок) завжди знав, що вони чоловік та дружина, тільки через декілька років дізнався, що вони не перебувають у шлюбі. Квартиру ремонтували для себе. Після 1999 року він (свідок) постійно спілкувався з [PERSON] . У [PERSON] (так скорочено називали [PERSON] ) та [PERSON] були гарні стосунки. У 2000 роках він (свідок) випадково дізнався, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають у шлюбі. Про те, що [PERSON] померла дізнався від [PERSON] , на похованні не був, хто займався похованням та фінансував поховання не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] знає з 1995 року, це брат її вітчима, відповідачів не знає. [PERSON] жив з [PERSON] (так скорочено називали [PERSON] ), вона її знає як дружину [PERSON] . Вони спілкувалися з [PERSON] та [PERSON] на сімейних святах, у них були гарні стосунки. Також відвідували [PERSON] та [PERSON] у їх квартирі по [ADDRESS] . [PERSON] жив з [PERSON] . Від свої батьків вона (свідок) дізналася, що [PERSON] померла. Про те, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають у шлюбі дізналася, тільки після смерті [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, подробиць щодо їх бюджету не знає. [PERSON] спадкові кошти вклав у квартиру, у якій мешкав з [PERSON] . Знає, що у [PERSON] та [PERSON] є дача, на дачі вона не була. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] знає приблизно з 1987 року, відповідачів не знає. Люсю (так скорочено називали [PERSON] ) знає, познайомився з нею на похованні матері [PERSON] , це було у 90-х роках. З цього часу вони товаришують, спілкувалися родинами, бували одне у одних вдома. Він (свідок) спілкувався не тільки з [PERSON] та [PERSON] , а і з їх родичами. [PERSON] та [PERSON] купили квавтиру по пр. Незалежності, 1 біля Держпрому. У цій квартирі бував неодноразово. У квартиру [PERSON] та [PERSON] купували меблі, антикварну, робили ремонт. Дачу будували [PERSON] та [PERSON] , на дачі він не був. Те, що [PERSON] та [PERSON] не у шлюбі знав, проте вони жили як чоловік та дружина, у них були хороші стосунки, завжди були разом, мали спільний бюджет. [PERSON] , з братом продали батьківську квартиру, та позивач свою частину коштів вклав у придбання квартири по [ADDRESS] . Все майно купувалося за спільний кошт. Коли [PERSON] померла, на похованні не була, оскільки доглядала свого чоловіка, хто фінансував поховання [PERSON] вона не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] його брат. Люсю (так скорочено називали [PERSON] ) знає з 1992 року, вперше побачив її на похованні матері. [PERSON] з [PERSON] тоді мешкали на [PERSON] , вони бували одне у одного в гостях. Після смерті їх (свідка та позивача) батька вони продали квартиру, свою частину коштів [PERSON] вклав у квартиру по [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] жили разом, як одна родина, мали спільне майно, дачу, де вони вирощували овочі. [PERSON] та [PERSON] завжди були разом. Вони (свідок та [PERSON] та [PERSON] ) часто спілкувалися, до 10 разів на місяць. [PERSON] та [PERSON] робили ремонт у квартирі, він (свідок) допомагав їм. Все купували для себе, але оформлювали все на [PERSON] , чому не запитував. [PERSON] будували на спільні кошти, в квартирі майно було спільне. Гена частину меблів забрав з квартири батька. Люся померла від ковіду, на похованні він (свідок) не був, оскільки було заборонено. [PERSON] організував поховання за власний кошт. [PERSON] та [PERSON] разом працювали а отримували кошти. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 23653 (том 1 а.с. 18). \~ \~ \~ \~За життя [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору №Н10-488 купівлі продажу від 10.12.1997. З вказаної копії договору вбачається, що [PERSON] придбала вказану квартиру (том 1 а.с. 21). Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації №181 від 17.06.2016 назву «проспект Правди» змінено на «проспект Незалежності». Відповідно до довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомості майна станом від 23.02.2023 квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрований 10.12.1997 біржею нерухомості та основних фондів «Україна» №Н10-488 (том 1 а.с.22). Окрім того, за життя [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площею 0,1350 з кадастровим № 6325183504:00:004:0066 та 0,1500 з кадастровим №6325183504:00:004:0065 для будівництві і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Право власності на вказані земельні ділянки підтверджується договором купівлі- продажу земельної ділянки від 18.09.2007, відповідно до якого [PERSON] придбала зазначені земельні ділянки, договір купівлі- продажу зареєстровано у реєстрі за №6743 (том 1 а.с. 34). У державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯД №050329 зазначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку 0,1500 га, кадастровий №6325183504:00:004:0065 видано [PERSON] (том 1 а.с. 36). З державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №050330 вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку 0,1350 га, кадастровий номер 6325183504:00:004:0066 видано [PERSON] (том 1 а.с. 37). З копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підтверджено, що [PERSON] була власником автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] (том 1 а.с. 129). На вказаний автомобіль [PERSON] було надано довіреність на ім`я [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію у Єдиному реєстрі довіреностей (том 1 а.с. 130) Листом директора АТ «Державного експортно-імпортного банку України» від 26.05.2023 №БТ/0025800/3243-23 підтверджено, що у філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові на ім`я [PERSON] відкритий пенсійний картковий рахунок № [NUMBER] \\грн, до якого емітована міжнародна платіжна картка [NUMBER] . Залишок коштів станом на 24.05.2023 складає 50988,03 грн. 11.01.2022 здійснено остання надходження коштів у сумі 4318,16 грн та 11.11.2021 здійснено останнє списання коштів у сумі 131,90 грн. За життя [PERSON] уклала договір №23 про виплату пенсії на визначений строк від 16.12.2011. Договір укладено з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптіма-Капітал», що діє від імені Непідприємницького товариства «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк». Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3 договору цей договір регулює відносини адміністратора, що діє від імені фонду, та учасника фонду, які виникають у зв`язку із здійсненням виплати пенсії на визначений строк учаснику фонду. У порядку та на умовах, визначених договором, адміністратор фонду здійснює виплату пенсії на визначений строк на користь учасника фонду, який має право на отримання пенсійних виплат, згідно з умовами пенсійного контракту №5-Ю/1 від 30.03.2006 на підставі його заяви №556 від 01.12.2011. Виплата пенсії на визначений строк за договором здійснюється відповідно до умов пенсійної схеми №1 (пенсійні внески у розмірі відсотка від заробітної плати учасника фонду), затвердженої Наглядовою радою відкритого акціонерного товариства «Держєавний експортно- імпортний банк України» (том 1 а.с. 134-140). З виписки індивідуального пенсійного рахунку № [NUMBER] за період з 02.01.2018 по 31.12.2018 , виданої на ім`я [PERSON] вбачається, що на підставі договору №23 проводилося списання грошей з рахунку (том 1 а.с. 141). З листа директора ТОВ «КУА-АПФ «Апінвест» від 14.08.2023 №11/08-23/09, який надано на ухвалу суду про витребування доказів, вбачається, що між Товариством та учасником Фонду [PERSON] 16.12.2011 укладено договір про виплату пенсії на визначений строк. Згідно умов цього договору протягом періоду 2011-2022 на користь [PERSON] здійснювалися пенсійні виплати з періодичністю один раз на місць. Остання пенсійна виплата на користь [PERSON] була здійснена Товариством 11.01.2022, після зазначеної дати виплати [PERSON] не здійснювалися у зв`язку з тим, що належні вказаній особі кошти, які знаходилися на її індивідуальному пенсійному рахунку було виплачено у повному обсязі, а індивідуальний пенсійний рахунок було закрито. Станом на 09.01.2021 на індивідуальному пенсійному рахунку відкритому на ім`я [PERSON] знаходилося 14342,25 грн. Товариству не надходила інформація з підтверджуючими документами, які б надавали інформацію про смерть учасника Фонду [PERSON] , а тому Товариство виконувало умови укладеного договору та здійснювало виплати учаснику Фонду [PERSON] , згідно умов укладеного договору, за вказаними у договорі банківськими реквізитами (том 2 а.с. 128). Вважаючи себе спадкоємцем [PERSON] звернувся до Шостої Харківської міської державної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на його ім`я про право на спадщину після померлої [PERSON] . Постанова мотивована тим, що з наявних у матеріалах спадкової справи документів родинний зв`язок між спадкодавцем та заявником щодо жодної з передбачених законодавством черг у спадкуванні, не підтверджується (том 1 а.с. 179, том 2 а.с. 133). Окрім того, з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до Шостої Харківської міської нотаріальної контори звернулася [PERSON] та [PERSON] (том 2 а.с. 141 зворотна сторона та 144 зворотна сторона). Звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначив, що з померлою [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з вересня 1998 рок до дня її смерті. З копії розписки вбачається, що [PERSON] прийняла завдаток 5000 грн, що еквівалентно 1000 доларів США у [PERSON] (позивач у зазначеній справі) за дві земельні дільниці з кадастровими номерами 6325183504:00:004:0065 та 6325183504:00:004:0066 (том 1 а.с. 38). Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт\\про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт [PERSON] 11.09.2013 повідомила Інспекцію державного архітектурно- будівельного контролю Харківської області про будівництво житлового будинку з господарськими будівлями поштова\\будівельна адреса [ADDRESS] , вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта 1110,3 (том 1 а.с. 39-40). 14.12.2022 на замовлення [PERSON] було ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт об`єкта за адресою Харківська область, Харківський район, Циркунівська територіальна громада, с. Черкаські Тишки (станом на 01.01.2021) [ADDRESS] (том 1 а.с. 41-49). З наданих позивачем копії квитанцій, товарних чеків, рахунків- фактури, видаткових накладних вбачається, що [PERSON] було неодноразово здійснено замовлення та купівлію будівельних матеріалів, таких як, наприклад, стовби, плитка, цемент, щебінь, брус, цвяхи, труби, планка карнізна, тощо (том 1 а.с. 50-63, 66-90). З копії комерційної пропозиції від 12.11.2014 вбачається, що [PERSON] був замовником вікон (том 1 а.с. 64-65). Окрім того, [PERSON] було видано на ім`я [PERSON] , довіреність на користування автомобілем Toyota, д.н.з. [NUMBER] , який належав їй на праві власності (том 1 а.с. 130,131). Довідкою начальника ЦОМ Дзержинського РВ МВС України в Харківській області від 03.07.2007 підтверджується, що [PERSON] звертався до правоохоронних органів з заявою по факту незаконного заволодіння його автомобілем марки ВАЗ 2106, д\\н [NUMBER] , у період часу з 24-00 до 08-00 03.07.2007, який знаходився за місцем його проживання ( [ADDRESS] ) біля п`ятого під`їзду (том 1 а.с. 132). З наданих позивачем фотографій вбачається, що на них зафіксовані [PERSON] та [PERSON] , інші особи, під час святкування, відпочинку (том 1 а.с. 144-154). З копії трудової книжки на ім`я [PERSON] вбачається, що останній у період часу з 15.08.1978 по 24.03.2023 працював на різних посадах (том 1 а.с. 155-166). Квитанціями про сплату комунальних платежів підтверджується, що [PERSON] сплачував комунальні платежі, які надані за адресою [ADDRESS] , тобто по квартирі, яка перебуває у власності [PERSON] (том 1 а.с. 166, 171-175). З акту про здавання пломб під зберігання від 22.04.2002 вбачається, що [PERSON] прийняв під зберігання пломби, які були встановлені у квартирі [ADDRESS] . Також [PERSON] у квартирі [ADDRESS] був замовником звірки лічильника, про що свідчить документ під назвою «зняти поставити лічильник» (том 1 а.с. 167). З акту про здавання пломб на схоронність від 17.11.2004 вбачається, що [PERSON] прийняв (поставив свій підпис у графі) на зберігання пломби, які були встановлені у квартирі [ADDRESS] (том 1 а.с. 168). Тобто, у квартирі яка на праві власності належала [PERSON] . У картці працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду на ім`я [PERSON] від 12.10.2015 вбачається, що при проходженні медичного огляду [PERSON] вказав адресу місця проживання [ADDRESS] (том 1 а.с. 176). При укладенні декларації №0001-М0М6-КН00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] вказав адресу місця проживання [ADDRESS] , тобто адресу квартири, власником якої є [PERSON] , а довіреною особою пацієнта [PERSON] зазначив [PERSON] (том 1 а.с. 177). В свою чергу [PERSON] при укладенні декларації №0001-Р416-КН00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] зазначила, [PERSON] як довірену особу пацієнта (том 1 а.с. 178). Управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування від 06.07.2023 за №75аз/119-25/01-2023 адвокату Якімову Л. повідомлено, що 13.08.2021 о 15-31 год. на спеціальну лінію спецслужби «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою [ADDRESS] знаходиться чоловік на ім`я [PERSON] , який перебуває у нетверезому стані, кидається у бійку (том 2 а.с. 114). З наданих Головним управлінням ДПС у Х\\о відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела\\суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військовго збору з 01.01.1998 по 31.12.2021 по фізичним особам [PERSON] та [PERSON] вбачається, що як [PERSON] у період з 01.01.1998 по 31.12.2021 отримував доходи, так і [PERSON] у вказаний період отримувала доходи (том 3 а.с. 177-187). Приватним нотаріусом Десятниченко О.В. надано копії матеріалів нотаріальної справи щодо купівлі земельних ділянок, вказані матеріали містять копію договору купівлі- продажу земельної ділянки, копії державних актів, витяг зі звіту, сертифікати, свідоцтва, посвідчення та заяву [PERSON] (том 3 а.с. 190-215). Так, з наданої [PERSON] заяви приватному нотаріусу вбачається, що [PERSON] свідчить, що на момент придбання земельної ділянки площею 0,1500 та площею 0,1350, розташовані на території [ADDRESS] у зареєстрованому шлюбу не перебуває, однією сім`єю ні з ким не проживає, спільного господарства ні з ким не веде та гарантує, що гроші, які вона витрачає на придбання земельної ділянки є її особистою власністю, прав третіх осіб щодо цього майна не має (том 3 а.с. 240). 22.11.2023 на адресу суду надійшов лист Управління організаційно- аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Х\\о , яким повідомлено, що 13.08.2021 до служби 102 з номеру [NUMBER] надійшло повідомлення від громадянки, яка представилася як [PERSON] , [INFO] (мешкає [ADDRESS] ) щодо виклику поліції за адресою [ADDRESS] про те, що чоловік сестри на ім`я [PERSON] прийшов у нетверезому стані, кидається у бійку (том 3 а.с. 217). З листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Х\\о від 08.01.2024 вбачається, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів: 26.10.2006 легковий автомобіль Toyota, 2006 року випуску, кузов [NUMBER] , сірого кольору за технологічною операцією «40-реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації» було зареєстровано у ВРЕР №1 ГУ МВС України в Х\\о на [PERSON] . На транспортний засіб закріплено номерні знаки [NUMBER] та оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Реєстраційні дані здійснювалися на підставі довідки рахунку серія [NUMBER] від 26.10.2006, оформленої у ТОВ «Автоарт» (том 4 а.с. 9). За приписами частини 2\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частинами 1, 2\~статті 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1\~статті 36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Пунктом 5 частини 1\~статті 315 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у\~статті 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року\~із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 761/38043/17, провадження № 61-47739св18. \~ \~ \~ \~Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня\~ 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого\~ \~2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (61-3071св21). З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Так, у судовому засіданні були досліджені розписка, у якій відображено, що [PERSON] передав завдаток за дві земельні ділянки, які у подальшому придбала [PERSON] , що підтверджується дослідженими договором купівлі- продажу земельних ділянок та актами. У копіях квитанцій, товарних чеків, рахунків фактури, видаткових накладних, комерційні пропозиції на замовлення віком, у яких відображено, що [PERSON] був замовником будівельних матеріалів, хоча і не зазначено, що вказані будівельні матеріали використовувалися для будівлі дачі, проте період який зазначено у чеках та період побудови дачі співпадають, доказів на спростування того, що будівельні матеріали використовувалися [PERSON] у інших цілях матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~Досліджені квитанції про сплату комунальних послуг свідчать, що [PERSON] сплачував комунальні послуги надані за адресою [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] . Ведення спільного побуту [PERSON] та [PERSON] також підтверджується дослідженими у судовому засіданні актами про здавання пломб, у яких зафіксовано встановлення та перевірка пломб, яку замовив [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS] , тобто квартирі, яка на праві власності належить [PERSON] . Факт спільного проживання також підтверджується дослідженими у судовому засіданні деклараціями про вибір лікаря, у яких [PERSON] та [PERSON] зазначили одне одного як довірена особа, окрім того адресу проживання [PERSON] зазначив [ADDRESS] , тобто квартиру, яка належала [PERSON] . Факт ведення спільного господарства та побуту між [PERSON] та [PERSON] підтверджується також тим, що [PERSON] надала довіреність на ім`я [PERSON] на управління транспортним засобом, який належить їй. Так дійсно, така довіреність може буде надана будь-якій особі, проте у сукупності з іншими дослідженими доказами вказаний факт надання довіреності на ім`я [PERSON] свідчить саме про спільне проживання останніх. Також у судовому засіданні був досліджений лист ГУ НП в Х\\о в якому відображено, що відбувся виклик поліції за адресою [ADDRESS] (квартира [PERSON] ) , виклик здійснено [PERSON] (по матеріалам справи сестра померлої) у зв`язку з тим, що чоловік сестри [PERSON] вчиняє сварку, що також свідчить про факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, [PERSON] , яка викликала поліцію сприймала [PERSON] саме як чоловіка [PERSON] . \~ \~ \~ \~У судовому засіданні були опитані свідки за клопотанням позивача. Суд приймає до уваги показання свідків та зазначає, що свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] давали послідовні показання, які не суперечать одне одному та доказам, дослідженим під час судового засіданні. Так, свідками було наголошено, що [PERSON] (свідки її називали «Люся» та [PERSON] (свідки його називали [PERSON] ) тривалий час, а саме з 1990-х років мешкали разом, кожен зі свідків сприймав їх саме як подружжя, адже вони спільно облаштовували квартиру, купували меблі, робили ремонт, узгоджували проєкт ремонту з будівниками, будували дачу, купували будівельні матеріали, продукти харчування, працювали на дачі та вирощували овочі, які використовували для спільного харчування, піклувалися одне про одного під час хвороб та завжди були разом. [PERSON] завжди возив [PERSON] на автомобілі у справах. Разом святкували свята та відпочивали, відвідували друзів та в свою чергу друзі відвідували їх. Всі свідки зазначили, що [PERSON] та [PERSON] разом мешкали за адресою [ADDRESS] . Окрім того, суд зазначає, що всі свідки давали послідовні покази та говорили те, що знали, тобто не були заздалегідь підготовлені до відповідей. На підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивачем надано фотографії на яких зображено їх спільне святкування та відпочинок. Хоча факт спільного відпочинку, спільна присутність на святкуванні свят, не може бути доказом спільного проживання, проте у сукупності з іншими доказами, а саме які підтверджують факт ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету, можуть свідчити про те, що між [PERSON] та [PERSON] склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року, справа № 552/6659/16-ц, провадження № 61-36768св18. У судовому засіданні також було досліджено заяву [PERSON] , яка нею була надана нотаріусу, та у якій [PERSON] зазначила, що не перебуває у шлюб та однією сім`єю ні з ким не проживає, так дійсно вказана заява була написана та посвідчена нотаріусом, разом з тим ця заява є єдиним доказом, що свідчить про те, що [PERSON] не перебуває у шлюбі та не проживає разом однією сім`єю та не може бути покладена в основу рішення, адже сукупність досліджених доказів свідчить про протилежне. Окрім того, не може бути доказом відсутності факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] те, що [PERSON] дозволила своїй племінниці зареєструватися у квартирі, власником якої вона була, адже факт реєстрації місця проживання племінниці у квартирі не робить неможливим проживання [PERSON] з іншими людьми, зокрема, і з [PERSON] . Посилання відповідачів, що у квартирі [ADDRESS] жила мати [PERSON] також не підтверджує того факту, що [PERSON] та [PERSON] разом проживали, оскільки [PERSON] також зазначає, що під час спільного проживання з [PERSON] з ними якийсь період часу проживала мати [PERSON] . Про вказане також свідчили свідки, які зазначали, що [PERSON] та [PERSON] у якийсь період часу забрали до себе мати , яку доглядали та допомагали їй, а коли вона померла, організували її поховання. \~ \~ \~ \~У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Статтею 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказів того, що сторони виконували спільний ремонт, наявності спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин [PERSON] не надано. \~ \~ \~ \~Доводи позивача щодо спільного його проживання з\~\~ [PERSON] , тобто постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, знайшли своє підтвердження, [PERSON] надано суду достатні, належні, допустимі та достовірні доказів про наявність у нього з [PERSON] сімейних стосунків, спільного сімейного господарства. Щодо періоду, за який слід встановити факт спільного проживання. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» Сімейного кодексу України (надалі - СК України), цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше\~\~01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення Кодексу законів про шлюб та смію України (надалі - КпШС України) не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Отже, суд встановлює факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] . У п.п. 43, 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 523/14489/15 від 23.01.2024 викладено такий правовий висновок: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи». Приймаючи до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду суд приходить до висновку про відмову у задоволені вимоги про встановлення юридичного факту, а саме про встановлення факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Щодо визнання права власності на 1\\2 частку квартири [ADDRESS] . Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] набула право власності на вказану квартиру 09.12.1997. Згідно з частиною першою\~статті 24 КпШС України\~майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17\~Закону України «Про власність». Правила статей\~22,\~28,\~29 КпШС України\~в цих випадках не застосовуються. Згідно зі статтею 17\~Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Частиною другою\~статті 112 ЦК УРСР\~визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. Отже, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16\~Закону України «Про власність»,\~статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 статті 17, стаття 18, пункт 2 статті 17 Закону України «Про власність»). Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим судам під час вирішення спору щодо визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності осіб, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання цих осіб у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане ними внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини першої статті 17\~Закону України «Про власність»\~вважається правильно застосованим. Вказаний висновок узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13 та від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15. На підтвердження свої позовних вимог про визнання права власності на 1\\2 частину спірної квартири позивач надав докази, з яких можливо встановити факт внесення ним певних коштів у купівлі квартири. Так позивачем надано копію договору купівлі- продажу квартири від 24.09.2003, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (рідний брат позивача) продали квартиру за 90180 грн. [PERSON] , який є рідним братом позивача, та який був допитаний у судовому засіданні у якості свідка, зазначив, що кошти після продажу квартири вони з [PERSON] поділили, вказані кошти [PERSON] сплатив за квартиру [ADDRESS] . Отже, суд приходить до висновку, що позивачем надано докази внесення ним коштів у купівлі квартири, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1\\2 частину квартири підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на 1\\2 частину земельних ділянок, житлового будинку, розташованого на вказаних земельних ділянок, автомобіля та грошових коштів на картковому рахунку. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За\~статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави\~8 цього Кодексу. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21)). У зв`язку з тим, що позивачем доведено факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено позивачем будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] не введено в експлуатацію. Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27 березня 2024 року в справі № 509/2196/15-ц. Так, у вказаній постанові Верховного Суду зазначено: «У вищевказаній справі спірний будинок був зведений сторонами за час шлюбу на земельній ділянці, яка була виділена під будівництво, право власності на спірний будинок було зареєстровано за відповідачем, хоч у подальшому реєстрація права власності на будинок була скасована в судовому порядку за позовом відповідача, ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва дає можливість визначити окремі частини, що підлягають виділу, однак такий будинок не введений в експлуатацію через поведінку відповідача. Верховний Суд констатував, що вказаний об`єкт незавершеного будівництва є спільною сумісною власністю подружжя, частки колишнього подружжя у праві власності є рівними, а тому кожному із них належить по частці у праві власності на зазначене майно. Зважаючи на ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва, а також визначені експертом варіанти його розподілу, що дає можливість визначити його окремі частини, які підлягають виділу та довести до завершення будівництво об`єкта нерухомого майна, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про те, що побудований у період перебування сторін у шлюбі будинок є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя і підлягає поділу як будинок між колишнім подружжям». На думку суду, обраний позивачем спосіб захисту є правомірним і ефективним та захищає його права та не звільняє цього в подальшому від обов`язку ввести будинок в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно». Приймаючи до уваги те, що будинок у [ADDRESS] побудований на земельній ділянці, яка була відведена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд, за життя [PERSON] надіслала до Інспекції державного архітектруно- будівельного контролю Харківської області повідомлення про початок виконання будівельних робіт\\про зміну даних у повідомленні про початок виконання робіт, проте спірний будинок не було введено в експлуатацію через смерть [PERSON] , тобто з поважних причин. З технічного паспорту будинка садибного типу вбачається, що будинок складається з комори, вітальні, кухні, житлової площі, санвузлу. Окрім того, до вказаного будинку проведено електропостачання, як зазначав позивач у судовому засіданні та підтверджували свідки, [PERSON] та [PERSON] мешкали у будинку та повноцінно ним користувалися. Отже, зважаючи на ступінь готовності об`єкта, який не введено в експлуатацію, суд приходить до висновку, що побудований у період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності. У зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Частиною першою\~статті 48 ЦПК України\~визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Суд враховує, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року в справі № 200/5013/17 (провадження № 61-4050св21) вказано, що, належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються майнових прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] та не стосуються Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог до відповідача Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області пред`явлено до неналежного відповідача, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів. При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 12989,32 грн за позовні вимоги майнового характеру та 1073,60 грн за позовні вимоги немайнового характеру. Приймаючи до уваги, що позовна вимога немайнового характеру залишена судом без задоволення, сума судового збору у розмірі 1073,60 грн не підлягає стягненню з відповідачів. Позовні вимоги майнового характеру задоволені судом, у зв`язку з чим сума судового збору у розмірі 12989,32 грн підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] по 6494,66 грн з кожної. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial