Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка опинилися в складних життєвих обставинах. До ССД по Слобідському району надійшла інформація сектору ЮП ВП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 02.03.2024 про те, що малолітня [PERSON] самовільно залишила місце мешкання. В ході розшукових заходів було встановлено, що малолітня дійсно залишила місце проживання та бродяжила вулицями міста в нічний час. Також в ході бесіди з дитиною встановлено, що вона пішла з дому через постійні конфлікти з матір`ю та бабусею. Мати застосувала до неї фізичну силу, била по сідницях та обличчю. Малолітня [PERSON] категорично відмовилася йти до дому та проживати разом із матір`ю та бабусею. В ході опитування матері, [PERSON] не заперечувала факту конфлікту з дитиною, поводила себе дивно, агресивно та періодично тікала до дому. На вигляд мати має психічні розлади здоров`я. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 01.03.2024, малолітню [PERSON] було доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 16», за інформацією якої дитина потрапила з діагнозом6 вторинна кардіоміопатія, АХЛШ, дизметаболічна нефропатія, забій м`яких тканин голови, обличчя, гостре респіраторне захворювання, вегетативна дисфункція, синдром вегето-судинної дистонії та лікворно-венозної дистензії, церебрастенічний синдром. Згідно з інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 1» декларація про вибір лікаря була анульована у жовтні 2022 у зв`язку зі звільненням лікаря. На цей час мати нову декларацію не уклала, [PERSON] неодноразово запрошували до поліклініки для укладання декларації але рекомендації лікарів мати не виконує. Останнє звернення матері з дитиною до поліклініки відбулося 30.11.2021 року. Вказані дії матері порушують норми ст. 150 СК України. [PERSON] перебуває у складних життєвих обставинах через низький виховний потенціал матері. [PERSON] надано психологічну підтримку та роз`яснено про заходи з підвищення виховного потенціалу. [PERSON] стоїть на профілактичному обліку як кривдник, знаходилась на обстеженні та лікуванні з 08.04.2024 по 16.04.2024 року у КНП «Обласна клінічна наркологічна лікарня» з діагнозом: вживання алкоголю зі шкідливими наслідками для здоров`я. Була обстежена психологом, та згідно висновку психічно здорова. Малолітня [PERSON] написала заяву про влаштування її до родини патронатного вихователя. [PERSON] також написала заяву про влаштування доньки до родини патронатного вихователя. [PERSON] повідомила службу у справах дітей Південної міської ради про те, що вона неодноразово піддавалася фізичному та психологічному насиллю. Дитина не сумує за матір`ю, при згадуванні про матір дівчинка змінюється у поведінці, нервує, замикається, перепитує чи не повернуть її матері, говорить про небажання повертатися до матері, бо та її ображає, дівчинка боїться, що мама може її вбити. Зустрічатися та спілкуватися по телефону з мамою [PERSON] не хоче, це викликає в неї сильне емоційне хвилювання, що негативно відображається на самопочутті дитини. В 2018 році дитина вже перебувала на обліку в ССД по Слобідському району з підстав неналежного виконання батьківських обов`язків та була влаштована до будинку дитини, де вона перебувала до 27.06.2019 р. Департамент служб у справах дітей звертався до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Рішенням суду від 07.05.2019 р. в позові було відмовлено. [PERSON] звернулася до ССД по Слобідському району із заявою про повернення дитини на виховання. Членами комісії на засідання було прийнято рішення про недоцільність повернення дитини, вирішено підготовити позовну заяву про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. 30.09.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що повністю заперечує проти позовних вимог. Все, що викладено у позовній заяві є неправдою та все сфабриковано. Для своєї доньки вона робила найкращі умови. У неї була окрема кімната, багато іграшок, бібліотека, айпад, ноутбук, телефон. Створені усі умови для навчання та розвитку. Кожного разу після отримання заробітної плати, вони ходили по магазинах та купували їй іграшки, одяг та інші речі, які вона забажає. На момент вилучення, дитина мала достатню вагу, мала здорову шкіру без висипань, модну стрижку. Дитина була одягнена у фірмовий одяг, мала телефон. До початку війни, вони кожного року їздили на море, також вона їй з бабусею оплачувала додатковий відпочинок. Навчання [PERSON] відбувалося в оплатній та престижній гімназії ім. Ломоносова, вона сплачувала за відвідування гуртку з тхеквондо. Вони з бабусею по черзі читали вголос книжки з казками. Все було добре до загибелі її тата в АТО, з цього часу почалися психологічні проблеми, заперечення навчатися, образи й поведінкові розлади. Донька перестала готуватися до школи та вимикала камеру на уроках, вона посварила її за це та хотіла забрати телефон, але донька втекла від неї. Доньку ніхто ніколи не ображав та не сварив. Коли донька не повернулась вранці, вона викликала поліцію та при них вона почала нервувати. На її думку такий стан обумовлений, що вона декілька годин була в 4-й лікарні невідкладної допомоги, де багато важких пацієнтів, потім її перевели до 16-ї лікарні де вона захворіла на застуду та тоді вона просила забрати її додому і це при тому, що спочатку вона дійсно казала, що не хотіла нас бачити. У службі у справах дітей казали, що донька не хоче її бачити, однак дочка постійно плакала за бабусею та бігла за нею. Зазначила, що саме служба у справах дітей скалічили психіку дитину та вказали про неї недостовірні відомості. Наразі повністю порушені права її дитини на освіту, вона не виходить на зв`язок. З листа опікуна можна побачити, шо дочці не подобається її одяг, харчування, оточення. Донька ніколи б не відмовилась від своєї подруги та бабусі. Вона має роботу та дохід, ні з ким не конфліктує, до відповідальності не притягувалась, окрім випадку коли донька втекла з дому. Просить у задоволенні позову відмовити та повернути доньку. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.11.2024 року зобов`язано позивача надати акт обстеження житлових умов відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиви. Пояснила, що у квартирі зробила ремонт та дуже хоче, щоб донька повернулась додому. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного. [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження дитини Серії [NUMBER] від 16.04.2014 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України , відомості про батька малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Наказом Департаменту служби у справах дітей по Слобідському району виконавчого комітету Харківської міської ради № 16 від 07.03.2024 року малолітню [PERSON] , [INFO] взято на облік з підстави жорстокого поводження з дитиною. З повідомлення ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області від 02.03.2024 р. вбачається, що до відділу надійшло повідомлення від [PERSON] , яка повідомила, що її донька [PERSON] [INFO] , 29.02.2024 р. близько 18-00 години самовільно залишила місце мешкання та на момент звернення місце знаходження дитини не відомо. В ході проведення пошукових заходів було встановлено місце знаходження [PERSON] , яка повідомила, що дійсно 29.02.2024 року самовільно залишила місце мешкання та бродяжничила вулицями міста у нічний час. В ході бесіди з дитиною також встановлено обставини через які вона пішла з дому, а саме через постійні конфлікти з матір`ю та бабусею. В ході даних конфліктів [PERSON] застосовувала до дитини фізичну силу, била по сідницях та обличчю. Також [PERSON] в категоричній формі відмовилась йти до дому та проживати разом з матір`ю та бабусею. В ході опитування [PERSON] , остання не заперечувала факту конфліктів з дитиною, та під час опитування поводила себе дивно, агресивно та періодично тікала до дому. На вигляд мати має психічні розлади здоров`я. За даним фактом з матір`ю дитини [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення аналогічних випадків в подальшому та складено адміністративний протокол з ч.1 ст. 184 КУпАП та ч.1 ст. 173-2 КУпАП та дитину було направлено до МДКЛ № 16 згідно акту органу внутрішніх справ про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Згідно відповіді КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 16» № 224/0/666-24 від 15.03.2024 р., з 01.03.2024 року в закладі знаходилась неповнолітня [PERSON] , [INFO] , яка було доставлена до лікарні переводом із КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР. Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену4 дитину та її доставку від 01.03.2024 р. дівчинка була знайдена 01.01.3024 р. після того, як мати напередодні 29.02.2024 р. вчинила по відношенню до неї фізичне насильство. З виписки № 804 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що остання перебувала на лікуванні у період з 01.03.2024 по 12.04.2024 р. з діагнозом вторинна кардіоміопатія, АХЛШ, дизметаболічна нефропатія, забій м`яких тканин голови, обличчя, гостре респіраторне захворювання, вегетативна дисфункція, синдром вегето-судинної дистонії та лікворно-венозної дистензії, церебрастенічний синдром. З відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка № 1»ХМР № 01-10/14/0/539-24 від 12.03.2024 р. вбачається, що [PERSON] перебувала на обліку у фахівців до жовтня 2022 р. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу була анульована в зв`язку зі звільненням за власним бажанням лікаря-педіатра [PERSON] . На теперішній час декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу відсутня. Мати неодноразово була запрошена до поліклініки для укладення декларації, але рекомендації лікарів мати не виконала. Останнє звернення матері з дитиною до поліклініки відбулося 30.11.2021 р. З листа Відділу соціальної роботи по Слобідському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» Департаменту соціальної політики № 107 від 30.04.2024 року вбачається, що фахівці відділу 25.04.2024 відвідали родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та склали Акт потреб сім`ї. Родина складається з матері [PERSON] та доньки [PERSON] . На момент відвідування донька перебувала в медичній установі. Мати мешкає в 2-кімнатній квартирі з підселенням, де займає одну кімнату. Квартира розташована на 1 поверсі 4 поверхового будинку, в квартирі спільні санвузол та кухня. В кімнаті, де мешкає мати є два окремих ліжка для матері та доньки, є стіл для навчання, сучасний телевізор на кухні в наявності пральна машина. Зі слів [PERSON] , її донька постійно проживала з бабусею, за адресою: [ADDRESS] . З`ясовано, що [PERSON] перебуває в складних життєвих обставинах через низький виховний потенціал матері. Матері надано психологічну підтримку та роз`яснено про заходи з підвищення виховного потенціалу. З відповіді КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» вбачається, що в період з 08.04.2024 р. по 16.04.2024 р. [PERSON] , [INFO] знаходилась на обстеженні та лікуванні у наркологічному відділенні з діагнозом: вживання алкоголю зі шкідливими наслідками для здоров`я. З інформації наданої КНП МПНД № 3 ХМР від 05.04.2024 року, вбачається, що [PERSON] була оглянута фахівцем закладу 20.03.2024 року за зверненням та усвідомленою згодою. Для дообстеження та уточнення стану психічного здоров`я після огляду була направлена на консультацію психолога. До теперішнього часу на прийом не з`являється. Остаточний висновок про її психічне здоров`я можливо надати тільки після психологічного консультування. З інформації наданої КНП МПНД № 3 ХМР від 18.04.2024 року, вбачається, що [PERSON] обстежена психологом 17.04.2024 року. На теперішній час [PERSON] психічно здорова. Ознак гострого психозу та психотичної патології не виявляє. [PERSON] обстежена спеціалістом Медичного центру «Нейрон» 17.04.2024 р. та на момент обстеження встановлено, що на психологічному рівні: виражених ознак органічної патології структур головного мозку та процесуальних структурно-логічних порушень мислення не виявлено. В афективно - особистостній сфері - проявів психотичної сиптоматики, ознак тривоги, депресії та психопатологічних рис характеру не виявлено; емоційно лабільна, товариська, доброзичлива, активна, намагається відповідати в поведінці прийнятним соціальним нормам, має певні можливості для здійснення процесів сприятливої соціалізації, виховання та гармонійного розвитку своєї дитини. 12.04.2024 року [PERSON] написала заяву з проханням влаштувати її в родину патронатної виховательки [PERSON] . [PERSON] також написала заяву з проханням влаштувати її доньку до патронатної родини до вирішення питання про повернення її доньки на виховання. З відповіді ст. інспектора сектору ЮП ВП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, вбачається, що [PERSON] на протязі 2024 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки [PERSON] [INFO]. та за ч.1 ст. 173-2 КУпАП щодо скоєння домашнього насилля також по відношенню до своєї доньки. В результаті виявлення факту домашнього насилля та складання адміністративного протоколу [PERSON] було поставлено на профілактичний облік, як кривдника з 01.03.2024 року. Наказом № 27-А від 12.04.2024 року Служби у справах дітей Південної міської ради Харківського району Харківської області, [PERSON] [INFO] як дитину яка опинилась у складних життєвих обставинах передано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З характеристики наданої інспектором ЮПСП Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області Карасем О.В., вбачається, що [PERSON] мешкає одна, зі слів сусідів характеризується негативно, вживає алкогольні напої, порушує громадський порядок, постійно конфліктує з сусідами. Була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ч.1 ст. 184 КУпАП. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 229 від 11.04.2018 р., [PERSON] , [INFO] влаштовано на виховання до комунального закладу охорони здоров`я для дітей. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 року в задоволенні позовних вимог Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - відмовлено. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 400 від 12.06.2019 року малолітню [PERSON] [INFO] передано на виховання та спільне проживання, матері [PERSON] . Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради № 253 від 13.06.2024 року, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання від 05.03.2025 року, затвердженого начальником служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Келчевською І.В., встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Житло знаходиться на 1 поверсі 4-ти поверхового будинку, складається з 2-х кімнат у гуртожитку готельного типу. В одній з кімнат прибрано, є меблі. Мала кімната потребує ремонту, прибирання, кухонний посуд брудний. Згідно акту обстеження умов проживання від 05.03.2025 року, затвердженого начальником служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Келчевською І.В., встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Житло знаходиться на 1 поверсі 4-ти поверхового будинку, складається з 2-х кімнат. [PERSON] займає одну кімнату у двокімнатній квартирі з підселенням. Стіни пофарбовані в чорний колір з малюнками. Кухня спільна: пральна машина, ванна, 1 сковорода, 1 каструля. Для дитини є окреме ліжко, стіл. Постільна білизна для дитини відсутня. Шкільних приладь немає, іграшок немає. За положеннями ч.1-ч.4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.4. ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладаються права, обов`язки та відповідальність за виховання та розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту 16 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За клопотаннями сторін у справі, судом були допитані свідки. Допитана в судовому засідання [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю відповідачки та бабусею малолітньої [PERSON] . У них в родині склались гарні відносини, вони з дочкою дуже люблять [PERSON] , дбають про неї, забезпечують усім необхідним, створюють умови для розвитку та навчання. У квартирі для проживання дитини зроблено ремонт. Зазначила, що онука також сумує за ними та бажає повернутись додому. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що на даний час вона є патронатним вихователем малолітньої [PERSON] . Зазначила, що дівчинка взята нею під піклування, оскільки вона втекла з дому після сварки з матір`ю та не бажає повертатись до неї. [PERSON] розповідала, що матір сильно її била та вона боїться до неї повертатись, оскільки остання може її вбити. Таке вже траплялось, коли матір намагалась її задушити. Раніше коли був живий батько, він був єдиним хто міг її захистити від матері, однак коли його не стало її більше нікому захищати. Коли дівчинка почала з ними жити, вона не була привчена до того, що треба слідкувати за особистою гігієною, приймати душ кожен день, казала, що могла не митись тижнями. Була перебірлива в харчуванні та одязі, постійно використовувала у спілкуванні нецезурну лайку, однак за час спільного проживання вони змогли потоваришувати, [PERSON] дуже добра, гарна та розумна дівчинка. Вона почала цікавить веденням господарства просила навчити її готувати їжу, саджати рослини. Також [PERSON] полюбляє домашніх тварин, годує та дбає про них. В судовому засіданні в режими відеоконференції в присутності класного керівника була допитана малолітня [PERSON] , яка пояснила, що боїться матір та бабусю. Через страх знаходитись з ними поруч, вона виявила бажання приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Пояснила, що лише після того як вона не живе з матір`ю, вона стала почувати себе у безпеці. Мати постійно з неї знущалася і била. Вона била її через будь-який привід. На людях мама веде себе добре та здається гарною, однак коли вони вдома самі, вона перетворюється на звіра, особливо коли вживає алкоголь. Просила не повертати її матері. Також матеріали справи містять лист, який написаний власноручно [PERSON] 11.11.2024 року та адресований суду, в якому вона просить суд не повертати її матері, описує, що мати її постійно била та вона боїться до неї повертатись через загрозу для життя. Викладені в листі обставини були підтверджені [PERSON] особисто в судовому засіданні. Проаналізувавши наявні письмові докази, пояснення сторін у справі, свідків, суд дійшов до висновку, що під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] , що призвело до того, що дитина її боїться та за будь-яких обставин не бажає повертатись додому. Письмовими доказами підтверджено, що відповідачка нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання. Так, згідно повідомлення директора КЗ «Харківський ліцей № 46 ХМР» вбачається, що [PERSON] несистематично відвідувала онлайн уроки, пропустила більше 50 % навчальних занять, контрольні та тестові роботи не виконувала і не здавала, тому навчальну програму не засвоїла і не була атестована з усіх предметів. Також дитині не забезпечено з боку матері належного медичного догляду, лікування, оскільки дитина потрапила до лікарні та за повідомленням адміністрації лікувального закладу, матір майже не відвідувала дитину, а коли приходила годувала її продуктами харчування, які були заборонені лікарями згідно з призначеною дієтою. Матеріали справи містять фотографії помешкання де проживає матір та бабуся дитини, зазначені фотографії були надані як представником позивача так і відповідачем. З аналізу наданих фотографій вбачається, що зазвичай у квартирі не прибрано, прибирання здійснюються перед приходом комісії, яка обстежує житлові умови. Крім того, встановлено, що відповідач неодноразово вчиняла насильство відносно свої доньки про що були складені протоколи про адміністративні правопорушення. З квітня 2018 року [PERSON] [INFO] стала перебувати на обліку органів опіки та піклування та які звертались до суду з позовом про відібрання дитини у матері. Рішенням суду від 07.05.2019 року у позові було відмовлено з підстав, що поведінка [PERSON] змінилась, вона зробила для себе висновки, бажає виконувати батьківськи обов`язки, має любов до своєї доньки і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дитиною та опікуватись нею. На даний час з матеріалів справи вбачається, що відповідач для себе належних висновків не зробила та продовжила нехтувати своїми батьківськими обов`язками, які привели до того, що дитина втекла з дому та була знайдена працівниками поліції на вулиці. При цьому суд враховує, що коли дитина була знайдена, вона була дуже перелякана, що її повернуть до матері. [PERSON] стверджує, що працівники соціальних служб зламами психіку дитині та намагаються все сфабрикувати, однак до теперішнього часу дитина боїться та не бажає бачити матір та бабусю, просила не повертати її до них. Таким чином, заперечення відповідачкою проти позбавлення її батьківських прав не розцінюється судом як наявність інтересу до дитини, оскільки в судових засіданнях під час розгляду справи [PERSON] будь-яких материнських почуттів до дитини не проявляла, так само як і дитина не виявляла любові та бажання поспілкуватись та навіть бачитись із матір`ю. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Таким чином, зважаючи на те, що дитина не має сімейних зв`язків із [PERSON] спілкуватися та проживати із нею не бажає, про що [PERSON] заявила в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дитини та забезпечить їй нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в цілому. Суд звертає увагу відповідачки на те, що згідно п.1 ч.1ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання. Крім того, відповідно до ч.1ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4ст.169 Сімейного кодексу України). Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved