Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

11.03.2025 представник відповідача [PERSON] - адвокат Піпко А.М. звернувся із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, мотивуючи тим, що в провадженні Літинського районного суду Вінницької області перебувала справа № 137/1768/24 де рішенням від 04.03.2025 було відмовлено у задоволені позову, та стягнуто з ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» на користь [PERSON] 4844,80 грн. понесених відповідачкою витрат на правову допомогу. У заяві представник наголошує, що фактичні витрати на правову допомогу складають 9689,60 грн, про що свідчать надані документи, зокрема договір про надання правової допомоги, рахунок та платіжна інструкція. Відтак просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути додатково із позивача на користь відповідачки судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії судового розгляду справи судом першої інстанції в розмірі 4844,80 грн (а.с. 132). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Піпко А.М., до судового засідання не з`явився. У своїй заяві, поданій до суду, він зазначив, що просить розглянути заяву у його відсутність (а.с. 132 зв.). Представник позивача ТОВ «Новий Колектор» до судового засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялись заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суд не попередили, будь-яких клопотань на адресу суду не надали (а.с. 138, 139). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши заяву адвоката Піпко А.М. та надані докази, враховуючи відсутність заперечень зі сторони позивача, приходить до наступних висновків. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя ст.270 ЦПК України). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Так, адвокат Піпко А.М. представляє інтереси відповідачки та підставі договору про правову допомогу від 17.12.2024 (а.с. 39-44). 05.03.2025 адвокатом Піпко А.М. через підсистему «Електронний суд» подано заяву про проведення розгляду справи у його відсутність та стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, де зазначає, що просить винести додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача витати на правничу допомогу адвоката в розмірі 9 689,60 грн. (а.с. 119). До заяви долучено договір-рахунок від 16.01.2025 та платіжну інструкцію на суму 4844,80 грн (а.с. 119 зв.). Окрім того відповідно до рахунку від 10.03.2025 та платіжної інструкції (а.с. 133, 133 зв.) [PERSON] 10.03.2025 сплачено 4844,80 грн. у якості оплати за договором про надання правової допомоги від 17.12.2024. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved