Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком їх дочки [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка досягла повноліття і навчається на денній формі навчання факультету соціальних технологій, оздоровлення та реабілітації Навчально-наукового інституту права і соціальних технологій НУ «Чернігівська політехніка» , у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює, просила стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, щомісячно, з дня подання позову до суду до закінчення навчання\~30.06.2028, але не довше ніж до досягнення дочкою 23 років. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21\~лютого 2025\~року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Призначено судове засідання на 26 березня 2025 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст.\~244\~ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Відтак, суд 26.03.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. ІІІ. Позиції сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. З відзивом, наданим відповідачем не згодна. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. 12.03.2025 від представника відповідача - адвоката Дуденок О.О. надійшов відзив, у якому заявлені позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме в розмірі стягнення 1/8 частини від заробітку, посилаючись на те, що, крім [PERSON] , [INFO] , Відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір пенсіонера. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 червня 2009 року. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), яка досягла повноліття та навчається на денній формі навчання на 1 курсі факультету соціальних технологій, оздоровлення та реабілітації Навчально-наукового інституту права і соціальних технологій НУ «Чернігівська політехніка». Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с. 15). [PERSON] , у зв`язку з денним навчанням не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 31.01.2024 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 11), проживає і зареєстрована разом з позивачем (а.с. 7). Батько не надає матеріальну допомогу на навчання дочки. Даних про заборгованість зі стягнення аліментів, матеріали справи не містять. Крім того, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від іншого шлюбу (а.с. 30, 31, 32). Матір відповідача [PERSON] є пенсіонером, згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с. 33-34). Доказів про наявність/відсутність доходів у відповідача останній суду не надав. Відповідач фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дитину [PERSON] , яка навчається, винятково на матір [PERSON] , що суперечить вимогам Сімейного кодексу України, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України\~виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України. Відповідно до\~ст. 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За правилами ч. 1, 2\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України\~передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України\~встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Аналогічний висновок зроблено колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду в постанові від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 753/20347/20 наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. З системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.\~\~\~\~ Отримання аліментів повнолітньою дитиною це право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не може покладатися повністю на одного з батьків. Крім того, суд враховує, що в силу положень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.95.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття виникає незалежно від форми навчання. VІ. Висновки суду. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, які регулюються нормами\~Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України). За таких обставин, судом встановлено, що Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття та навчається на денній формі навчання на 1 курсі факультету соціальних технологій, оздоровлення та реабілітації Навчально-наукового інституту права і соціальних технологій НУ «Чернігівська політехніка», що в сукупності позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід для забезпечення себе мінімальними засобами для проживання (харчування, одяг, засоби гігієни, канцелярське приладдя, проїзд, тощо), у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Сімейний кодекс України\~виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що на його утриманні знаходяться мати [PERSON] , яка є пенсіонером за віком, адже вона отримує пенсію, тобто має власний дохід. Звісно, соціальні гарантії для пенсіонерів в Україні не є великими і розмір пенсії матері [PERSON] може бути невеликим, однак соціальна відповідальність відповідача як батька повнолітньої [PERSON] передбачає батьківський обов`язок утримувати дитину, батьком якої він є, на рівні із обов`язком утримувати батьків. Потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Проте, відповідач не надав доказів того, що отримувана пенсія є меншою за прожитковий мінімум. Крім того, доказів про надання матеріальної допомоги, матеріали справи не містять, позаяк рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. В той же час, суд бере до уваги, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які також потребують матеріального забезпечення. Суд не може ставити інтереси цих дітей вище чи нижче інтересів [PERSON] , визнаючи право кожного з них на батьківське піклування та достатній життєвий рівень. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований та має постійний дохід; має на утриманні малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тому вважає, що з відповідача на утримання повнолітньої дитини [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, що забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів, а також осіб, які перебувають на його утриманні. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Крім того, відповідно до статей\~192,\~201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial