Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

20 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яким просила визнати спільним майном подружжя майнові права на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,9 кв.м.; визнати за позивачем та відповідачем у порядку поділу майна подружжя за кожним по частці майнових прав на квартиру [ADDRESS] , що придбана за Договором купівлі продажу майнових прав № 69 від 14 грудня 2017 року, який укладено з ТОВ «Патрікбуд». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 листопада 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, в якому [INFO] у них народилась донька [PERSON] . В подальшому, для забезпечення родини окремим житлом, після спільного вибору квартири, 23 жовтня 2017 року [PERSON] , в інтересах сім`ї, було укладено Договір № 47289-А купівлі-продажу деривативу. 14 грудня 2017 року між [PERSON] та ТОВ КУА «Прудент» підписано акт прийому передачі деривативу, відповідно якого відповідач прийняв дериватив, базовий актив якого становлять майнові права на квартиру [ADDRESS] , продавець за форвардним контрактом виступає ТОВ «Патрікбуд» та сплатив повністю вартість у розмірі 12167,94 доларів США. Також, 14 грудня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Патрікбуд» було укладено Договір №69 купівлі продажу майнових прав на квартиру. На виконання умов Договору № 69 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, ТОВ «Патрікбуд» видало [PERSON] довідку про виконання зобов`язань по оплаті ціни майнових прав на квартиру. В подальшому, 29 червня 2021 року, ТОВ «Патрікбуд» підготувало акт прийому-передачі квартири до Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Проте відповідач не підписав даний договір та не продовжив оформлення права власності на дану квартиру, тому станом на день подачі позову право власності на вказану нерухомість відповідно чинного законодавства не зареєстроване та відповідні правовстановлюючі документи не отримано. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року зупинено провадження у справі для залучення до участі у справі правонаступника / спадкоємця померлого [PERSON] .. 15 травня 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21 червня 2024 року до участі у справі залучено в якості правонаступника відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 21 червня 2024 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні з викликом і повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи направила до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутність, на позові наполягала та просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Натомість направила до суду заяву, якою розгляд справи просила проводити у її відсутність, винести рішення згідно законодавства. Представник третьої особи ТОВ «Патрікбуд» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на неявку в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, прийшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У\~статті 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 19 листопада 2016 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (т. 1, а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 11 травня 2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (т. 1, а.с. 133 на звороті). Відповідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. За змістом ч. 2\~ст.\~3\~СК України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів. Згідно\~ст. 18 СК України\~кожен учасник сімейних правовідносин має право звернутись до суду за захистом свого права або інтересу. Способами захисту є встановлення право-відношення. Враховуючи наведене, суд при вирішенні спору враховує факт перебування сторін у зареєстро-ваному шлюбі з 19 листопада 2016 року. Згідно\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 334 ЦК України\~передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлен-ня, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1\~ст. 190 ЦК України). До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без знецінення та зміни їх призначення (ч. 1\~ст. 181 ЦК України). Частиною 1\~ст. 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами, встановленими ст.\~331,\~182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Відтак за змістом вищевказаних положень цивільного законодавства об`єкт цивільних прав набуває статусу нерухомого майна при існуванні таких обставин: завершення будівництва; прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації; здійснення державної реєстрації права власності на нього у встановленому законодавством порядку. Водночас\~стаття 177 ЦК України\~відносить до об`єктів цивільних прав майнові права, під якими розуміються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У разі інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, що здійснюється, зокрема, через фонди фінансування будівництва, майнове право на об`єкт інвестування можна визначити як «право очікування», що наділяє власника цього права певними, але не всіма правами власника майна, та засвідчує його правомочність отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що набуті в період шлюбу майнові права щодо об`єкта незавершеного будівництва, підлягають поділу між подружжям як їх спільне сумісне майно. Судом встановлено, що 23 жовтня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПРУДЕНТ» та [PERSON] укладено Договір №47289-А купівлі продажу деривативу (форвардний контракт), який являє собою двосторонню угоду стандартною (типовою) формою, що засвідчує зобов`язання ТОВ «Патрікбуд» продати майнові права на квартиру у визначений час та на визначених умовах у майбутньому з фіксацією цін такого продажу під час укладення форвардного контракту (т. 1 а.с. 14). 14 грудня 2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Патрікбуд» та [PERSON] укладений Договір №69 купівлі-продажу прав на квартиру. Згідно п.1.1 предметом договору, за цим договором та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 656 ЦК України, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру в житловому будинку з вбудованими не житло-вими приміщеннями за будівельною адресою: [ADDRESS] та оплатити ціну прав в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно п. 1.3 предметом цього договору є майнові права на квартиру, які після набуття їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності (володіння, користування та роз поряд-ження) на квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію та оформлення покупцем відповідних правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності). 03 листопада 2017 року на ім`я [PERSON] КП «Бориспільське БТІ» виготовило Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Згідно Акту прийому передачі технічного паспорту на квартиру до Договору № 69 купівлі продажу майнових прав на квартиру від 14 грудня 2017 року, ТОВ «Патрікбуд» (продавець) передало, а [PERSON] (покупець) прийняв наступні документи : технічний паспорт №69 (т. 1, а.с. 21). Факт здійснення покупцем повної сплати ціни майнових прав на квартиру, будівельний номер [ADDRESS] підтверджується довідкою про виконання зобов`язань по оплаті ціни майнових прав на квартиру видану директором ТОВ «Патрікбуд» Мотрій Р.В. (т.1, а.с. 22). Встановлено, що акт прийому передачі квартири за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] від 14 грудня 2017 року [PERSON] не підписав, право власності на вказану нерухомість не зареєстрував, та відповідні правовстановлюючі документи за життя не отримав. Відповідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). За змістом ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, зокрема гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. При цьому, відповідно вимог ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами. Відповідно визначення, наведеного у постановах\~\~Верховного Суду майновим правом на об`єкт нерухомого майна є обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. В позовній заяві про поділ майнових прав на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,9 кв. м., що придбана за Договором купівлі-продажу майнових прав №69 від 14 грудня 2017 року, що укладений [PERSON] з ТОВ «Патрікбуд», позивач зазначила, що вона та [PERSON] набули майнові права на підставі договору №69 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 14 грудня 2017 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Патрікбуд». Разом з тим, згідно п. 1.4 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Патрікбуд» договору №69 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 14 грудня 2017 року, майнові права на квартиру за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі (як сукупності майнових прав) (надалі «Акт прийому-передачі»), який є невід`ємною частиною цього договору та зразок якого сторони погодили в Додатку №1 до цього договору. Акт прийому передачі підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва, у строк, визначений продавцем, та за умови повної оплати покупцем ціни майнових прав на квартиру. Факт повної оплати покупцем ціни майнових прав на квартиру буде підтверджуватися наданням довідки згідно п. 1.5 Договору. Квартира (як сукупність майнових прав) переходить від продавця до покупця після підписання Акту прийому-передачі. Позивач [PERSON] не надала суду доказів того, що об`єкт будівництва, розташований за адресою: [ADDRESS] зданий в експлуатацію, а ТОВ «Патрікбуд» передало [PERSON] майнові права на квартиру [ADDRESS] за вказаною адресою на підставі\~\~Акту прийому-передачі квартири, як це передбачено умовами договором. На момент розгляду справи відомості про те, що об`єкт будівництва\~\~введено в експлуатацію у суду відсутні. Крім того, ТОВ «Патрікбуд» не передавало покупцю [PERSON] майнові права на квартиру за актом прийому-передачі квартири до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] від 14 грудня 2017 року, оскільки в даному акті (а.с. 23) відсутній підпис [PERSON] . Дана обставина визнається позивачем та не спростовується сторонами у справі. Враховуючи викладене, оскільки на час розгляду справи\~вказаний об`єкт\~нерухомого майна\~не введено до експлуатації, передача та приймання майнових прав між сторонами договору не відбулася, у суду відсутні підстави для поділу між [PERSON] та [PERSON] майнових прав на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,9 кв.м. Таких же висновків дійшов і Верховний Суд в аналогічній постанові від 05 липня 2023 року під час розгляду справи № 759/24141/19. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed