Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів та встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається на те, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. Під час фактичних шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] [INFO] , яка є неповнолітньою та проживає разом із позивачем. Спільне життя\~з відповідачкою\~не склалось,\~спільного господарства\~сторони не ведуть, зникли почуття любові, взаєморозуміння та поваги, що призвело до розпаду сім`ї. Шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Зазначає, що на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання дитини зокрема, [PERSON] [INFO] , проживатиме з батьком. Вказує, що останніх півроку позивач самостійно виховує та утримує сина. З того часу дитина проживає разом із позивачем, перебуває на його утриманні та вихованні, він як батько дитини, здійснює належний догляд за нею, забезпечує всі її життєві потреби та розвиток, оскільки мати дитини не приймає участі у вихованні та фінансовому забезпеченні сина, не надає коштів на його утримання та не цікавиться розвитком дитини. Позивач зазначає, що з метою захисту прав дитини, пересування з дитиною без документальної згоди матері, зняття дитини з реєстрації місця проживання та реєстрації дитини за новим місцем проживання, можливості забезпечення дитині відпочинку та оздоровлення, оформлення та отримання належних соціальних виплат, виникла потреба у юридичній фіксації зазначеного факту. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03.03.2025 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у своїй позовній заяві вказав, що просить проводити розгляд справи без його участі. До початку розгляду справи відповідачка подала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує. Представник Чернівецької міської ради подала заяву про розгляд справи без їх участі. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач та\~відповідач перебували\~у фактичних\~шлюбних відносинах. Під час фактичних шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] [INFO] , який є неповнолітнім та проживає разом із позивачем. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7\~СК\~України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Згідно із ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив:\~відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9\~(далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено та не спростовано матеріалами справи, малолітній син [PERSON] [INFO] , проживає разом із позивачем (батьком). Так, відповідач визнала позовні вимоги позивача, не заперечувала щодо стягнення з неї аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, а саме від 27.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~частиною восьмою\~статті 7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання малолітнього сина, необхідно позивачу для захисту прав та інтересів дитини, пересування з дитиною без документальної згоди матері, зняття дитини з реєстрації місця проживання та реєстрації дитини за новим місцем проживання, можливості забезпечення дитині відпочинку та оздоровлення , оформлення та отримання належних соціальних виплат. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини самостійного виховання та утримання батьком дитини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що позивачем доведений факт самостійного виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved