Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Гончарук А.В., діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який є повнолітньою, але продовжує навчатися на підготовчому курсі до професійної освіти у Республіці Фінляндія, початок навчання з 21.08.2024, термін закінчення навчального закладу 30.05.2025, який є базовою підготовкою для здобуття наступного ступеня вищого рівня освіти у вищому закладі освіти Республіки Фінляндія. Станом на листопад 2024 року, позивач знаходиться на повному утриманні його матері [PERSON] . Відповідач у добровільному порядку матеріально не забезпечує сина, хоча є фізично здоровим, має постійний заробіток, тому здатен нести фінансову відповідальність перед позивачем щодо сплати встановлених судом аліментних зобов`язань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у твердій грошовій формі в сумі 3000 грн щомісячно, починаючи з 30.01.2025 і до закінчення навчання повнолітньою дитиною, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 04.02.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, ним отримано позовну заяву з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.18). Відзив на позов не надано. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.12.2006, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки про навчання від 28.01.2025, [PERSON] навчається у Професійній шкоді Градіа на підготовчому курсі до професійної освіти. Термін навчання 06.08.2024 по 30.05.2025. Переклад довідки здійснено перекладачем [PERSON] , підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., зареєстровано в реєстрі за №1507 від 30.01.2025 (а.с.21). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покладається на обох батьків, а не лише на одного із них. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання у твердій грошовій формі в сумі 3000 грн щомісячно, на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки він є звільненим від цих витрат, а тому у відповідності до ст. 141 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved