Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач в особі свого представника Дідуха Є.О. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4220982 від 16.12.2023 року в розмірі 61582,50 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4220982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 6300 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 16.12.2023 року по 30.11.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 6300 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Відповідачка, оформлюючи кредитний договір здійснила всі необхідні дії, викладені в розділі 2. «Процедура укладання електронного кредитного договору», що визначені розділом 6. «Особливості укладення кредитних договорів зі споживачами в електронній формі через ITC товариства» Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та уклала кредитний договір. Відповідно до реквізитів Договору № 4220982\~від 16.12.2023 року, укладеного між сторонами, відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «81140». Таким чином, відповідачка має примірники оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідачки відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Згідно з п.3.1. Договору, Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4220982\~від 16.12.2023 року у період з 16.12.2023 року по 26.07.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 35280,00 грн. Станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості відповідачки за Договором № 4220982\~від 16.12.2023 року склала: тіло кредиту 6300,00 грн., заборгованість за процентами 35280,00 грн., загальною сумою 41580,00 грн. 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідачки. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024, листом від 29.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило відповідачку про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS -повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень. Таким чином, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором № 4220982\~від 16.12.2023 року, де загальна сума заборгованості склала 41580,00 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 6300,00 грн., заборгованості за процентами 35280,00 грн. В той же час, пункт 1.1. Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року: За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4220982 строк кредиту 350 днів: з 16.12.2023 року по 30.11.2024 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024, строк дії Договору № 4220982 від 16.12.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 26.07.2024 року по 30.11.2024 року (127 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 20002,50 грн. (6300 грн. * 2.00% = 157,5 грн.*127 календарних дні = 20002,50 грн.). У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4220982\~від 16.12.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 55282,5 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 35280,00 грн., проценти нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у сумі 20002,50 грн.). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4220982 від 16.12.2023 року загальною сумою 61582,50 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 6300,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 35280,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 127 календарних днів 20002,50 грн., яку позивач просить стягнути з неї, а також судові витрати в сумі 2422,40 грн. та 10000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без участі представника та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, також не з`явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідачки теж не надійшло, а отже вона не скористалася своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено,\~що 16.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4220982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених цим договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою сторони погодили наступні умови договору. Так, відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 6300 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту - 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. На підставі умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання Договору. Судом встановлено та підтверджується даними довідки № 20240726-4945 від 26.07.2024 року платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 6300 грн. шляхом зарахування кредитних коштів 16.12.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] . Також судом встановлено, що відповідачка, оформлюючи кредитний договір, здійснила всі необхідні дії, викладені в розділі 2. «Процедура укладання електронного кредитного договору», що визначені розділом 6. «Особливості укладення кредитних договорів зі споживачами в електронній формі через ITC товариства» Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та уклала кредитний договір. Судячи з п. 10 Договору № 4220982 від 16.12.2023 року "Реквізити та підписи сторін", відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «81140», аналогічним способом останньою підписано паспорт споживчого кредиту та інформаційне повідомлення. Згідно з п.3.1. Договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. Судячи з розрахунку заборгованості за Договором № 4220982 від 16.12.2023 року у період з 16.12.2023 року по 26.07.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 35280,00 грн. Таким чином, станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості відповідачки за Договором № 4220982 від 16.12.2023 року склала 41580,00 грн., куди входять: тіло кредиту 6300,00 грн., заборгованість за процентами 35280,00 грн. При цьому, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачка не надала, в тому числі ним не спростовано розміру нарахованої позивачем суми заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024, листом від 29.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило відповідачку про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS -повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень. Таким чином, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором № 4220982 від 16.12.2023 року, де загальна сума заборгованості склала 41580,00 грн., куди входять: тіло кредиту 6300,00 грн., заборгованість за процентами 35280,00 грн. В той же час, пункт 1.1. Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року передбачає, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. А відповідно до умов п. 1.3 Договору № 4220982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту строк кредиту становить 350 днів, тобто, з 16.12.2023 року по 30.11.2024 року. З наведеного слідує, що станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024, строк дії Договору № 4220982 від 16.12.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту не закінчився. Відтак, суд вважає, що позивачем на законних підставах, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, у період з 26.07.2024 року по 30.11.2024 року (127 календарних днів) здійснено нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у сумі 20002,50 грн. (6300 грн. * 2.00% = 157,5 грн.*127 календарних дні = 20002,50 грн.). Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у сумі 55282,50 грн. (35280,00 грн.+20002,50 грн.) в межах строку дії кредитного договору. Вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачка 16.12.2023 року уклала договір № 4220982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», правонаступником якого є позивач ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», та отримала кредит. При цьому відповідачка порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість перед позивачем. Позивач повідомив відповідачку про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, проте станом на дату подачі позову заборгованість не погашена відповідачкою, доказів протилежного суду не надано. В свою чергу, відповідачкою також не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Так, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідачки суму заборгованості, тоді як відповідачкою під час судового розгляду справи не спростовано суми заборгованості за кредитом, відзиву на позов не подано, а Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В той же час, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідачки боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, беручи при цьому до уваги, що п. 3 прохальної частини позовної заяви містить вимоги про стягнення заборгованості з відповідача та дублює п. 2 прохальної частини позову, відтак суд уважає ці вимоги тотожними. Щодо розподілу судових витрат, то судом встановлено таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Згідно із частиною 2статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку із розглядом справи до позовної заяви позивачем додано Договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, укладеного між адвокатом Дідухом Є.О. та ТОВ«УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4220982 від 11.12.2024 року; копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 11.12.2024 року до Договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10. Відповідно до умов Договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, укладеного між адвокатом Дідухом Є.О. та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», факт наданих послуг та їх вартість визначається Актом наданих послуг. У детальному описі робіт (наданих послуг) № 4220982 від 11.12.2024 року перераховано виконані роботи, а саме: підготовка та направлення адвокатського запиту АТ "УНІВЕРСАЛ ТБАНК", підготовка та направлення до суду клопотання про витребування доказів з АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", підготовка та направлення до суду позову про стягнення заборгованості з [PERSON] . В акті\~приймання-передачі\~наданих послуг від\~11.12.2024\~року до\~Договору про\~надання юридичних\~послуг №\~01/08/2024-А\~від 01\~серпня 2024\~року надані адвокатом послуги оцінено в суму 10000,00 грн. У той же час, враховуючи, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, практика розгляду справ даної категорії є досить поширеною, тож її вивчення, аналіз обставин справи, складання процесуальних документів не вимагають витрачання значного часу, беручи до уваги зміст заявлених позивачем позовних вимог, ціну позову, обсяг виконаних адвокатом робіт, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін, а також те, що всі обставини справи були встановлені при розгляді справи без участі представника позивача, суд вважає, що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень є завищеними та неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатом робіт. Відтак, суд вбачає підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача та, виходячи з засад розумності, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved