Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернувся позивач та просив суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця села Малий Ржавець Канівського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї третьої частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня подачі заяви. У підготовчому судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги змінила та просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня подачі заяви. Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2017 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 9). Сторони спільно не проживають, позивач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату. За рахунок коштів, які отримує вона утримує сина, забезпечує всім необхідним для його гармонійного розвитку. Сторони не досягли спільної домовленості щодо утримання їхнього малолітнього сина. Відповідно до ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормою ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається із матеріалів справи сторони не досягли домовленості між собою про спосіб та розмір утримання їхнього сина. За ч. 1 ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 30 січня 2025 року. Частиною 1 ст.\~80\~СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За нормами ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України спосіб стягнення аліментів (частка від заробітку чи тверда грошова сума) за рішення суду визначається за вибором стягувача. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерелом походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В підготовчому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення. Нормою ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня\~2009\~року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки для цього є законні підстави, визнання позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а навпаки є свідченням досягнення сторін згоди із усіх питань порушених в позові. Відповідно п. 1 ч. 1 до ст. 430 ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved