Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № А74.816.70008 від 07.08.2017у розмірі 31\~216,87 грн та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №А74.816.70008, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 17\~297,00 грн строком на 30 місяців, процентна ставка 15,5 % річних. 25.07.2023 між АТ «Ідея банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, у розмірі заборгованості боржника перед АТ «Ідея Банк», визначеними у реєстрі боржників. Зокрема, за даним договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором №А74.816.70008 від 07.08.2017. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №А74.816.70008 від 07.08.2017заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову складає 31\~216,87 грн., в тому числі:2\~018,51 грн - заборгованість за основним боргом;1\~029,34 грн - заборгованість за відсотками; 28\~169,02 грн - заборгованість за іншими процентними платежами. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №А74.816.70008 від 07.08.2017та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2025 позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою судді Олександрійськогоміськрайонного суду Кіровоградської області від 24.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзиву не подав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 07.08.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №А74.816.70008. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 17\~927,00 грн, а відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Кредит надається строком на 30 місяців. Розмір процентної ставки 15,50 % річних, яка є змінювана та складається зі змінної частини, встановленої рішенням правління банку, та маржі банку 6 % річних. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] станом на 25.07.2023 заборгованість за кредитним договором №А74.816.70008від 07.08.2017 перед АТ «Ідея Банк» становить 31\~216,87 грн та складається з наступного: заборгованість за основним боргом 2\~018,51 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1\~029,34 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 28\~169,02 грн. 25.07.2023 між АТ «Ідея банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СвеаФінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, у розмірі заборгованості боржника перед АТ «Ідея Банк», визначеними у реєстрі боржників. Відповідно до п. 5.1 договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея банк» до ТОВ «СвеаФінанс» у день підписання відповідного реєстру боржників за умови виконання ТОВ «СвеаФінанс» зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього договору. Пунктом 4.1 договору факторингу визначено, що ТОВ «Свеа Фінанс» зобов`язується сплатити АТ «Ідея банк» суму фінансування у розмірі 11\~963\~508,00 грн. Згідно платіжної інструкції № 9217 ТОВ «СвеаФінанс»26.07.2023 перерахувало АТ «Ідея банк» 11\~963\~508,00 грн як оплату фінансування згідно договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023. 25 липня 2023 року АТ «Ідея банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» підписали реєстр боржників № 1 до договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 25.07.2023 року №01.02-31/23, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № А74.816.70008 від 07.08.2017у розмірі 31\~216,87 грн, з яких: 2\~018,51 грн - заборгованість за основним боргом;1\~029,34 грн - заборгованість за відсотками; 28\~169,02 грн - заборгованість за комісіями. Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 25.03.2024 № 1 змінено назву товариства на ТОВ «Свеа Фінанс». Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Статтею 1055ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1048 ЦК України, яка на підставі ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст.\~1082\~ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно умов вищевказаного договору факторингу та відповідно до вимог ст.ст. 512-514, 516, 1077, 1078, 1082 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло статусу нового кредитора. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти на умовах та у порядку, що зазначені у кредитному договорі, і користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущено порушення його зобов`язання у частині повернення кредитних коштів у повному обсязі. Отже, враховуючи ті обставини, що у порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом, відсотками та іншими процентними платежами знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved