Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

08 січня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 773. В обґрунтування позову зазначила, що 22 жовтня 2021 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюб з відповідачем розпався і відновленню не підлягає, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивач та відповідач не ведуть спільного господарства, побут та бюджет, перебування в шлюбі суперечить інтересам позивачки. Ухвалою судді від 10 лютого 2025 року у справі відкрито провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження 14 лютого 2025 року було направлено відповідачу за місцем його реєстрації, проте рекомендоване повідомлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18)). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, тому, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих до суду доказів. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що 22 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який зареєстрований Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 773. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 жовтня 2021 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Беручи до уваги, що шлюбні відносини між сторонами припинені, причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved