Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Обставини справи. ТОВ "Юніт Капітал" звернулося до Вінницього міського суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 534758090 від 26.12.2021 в сумі 27578,24 грн. Ухвалою Вінницього міського суду від 05.12.2024 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.01.2025 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Андрушівського районного суду Житомисрської області. Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 06.02.2025 відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 534758090 від 26.12.2021 у сумі 27578,24 грн. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 26.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір №534758090 у формі електронного документу шляхом підписання його за допомогою електронного підпису, згідно з якого відповідачці було перераховано на номер банківської картки, вказаної [PERSON] , кредитні кошти в розмірі 16400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак відповідачка свої зобов`язання не виконала. Договір підписано позичальником електронним підписом за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Свої зобов`язання первісний кредитор виконав, шляхом перерахування коштів на номер банківської карти відповідачки. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість у розмірі 27578,24 грн., яка складається з: 16400,00 грн. заборгованості по кредиту; 11178,24 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування Кредитом. Крім того, позивач зазначає, що набув права вимоги за кредитним договором № 534758090 від 26.12.2021 шляхом укладення договору факторингу № 3009/24 від 30.09.2024. На підтвердження цієї обставини вказує, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, а до даного договору укладено ряд додаткових угод, щодо продовження терміну дії договору. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. У подальшому до даного договору укладено ряд додаткових угод, щодо продовження терміну дії договору, а 30 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 3009/24, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №534758090 від 26.12.2021. З огляду на викладене, ТОВ "Юніт Капітал" звернулося до суду з цим позовом та просить: - стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за кредитним договором №534758090 від 26.12.2021 року в розмірі 27578,24 грн.; - стягнути з [PERSON] на його користь суму судових витрат, що складаються із: суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., а загалом 8422, 40 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах позовної заяви просить позовні вимоги задовільнити та про розгляд справи у відсутність представника щодо заочного рішення не заперечував. Відповідачка до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується роздруківкою щодо вручення повідомлення, відзив не направляла, заяви та клопотання відсутні,причини неявки суду не відомі (а.с.104,107). Тож, відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є днем вручення повістки під розписку. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 26.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір №534758090 (надалі - Договір), згідно з умовами якого відповідачці надано кредит в розмірі 16400,00 грн. строком на 70 днів з моменту укладення, зі сплатою процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки: Дисконтна процентна ставка та Базова процентна ставка, відповідно до п.1.2, п. 1.4-1.6 Договору та графіку платежів (а.с. 10-14). Відповідно до п. 1.3 Договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладення та до закінчення строку кредитування. Зі змісту Договору (п. 1.9) вбачається, що за користування кредитом нараховуються проценти за кожен день користування кредитними коштами та що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюються згідно графіку. Згідно з п. 1.7 Договору повернення частини кредитних коштів та всіх нарахованих процентів здійснюється один раз на два тижні (кожні 14 днів). Відповідно до п. 4.1. Договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору. Додатком №1 до Договору №534758090 від 26.12.2021, підтверджується погодження з відповідачкою графіку внесення платежів, який підписаний нею електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 13-14, 22). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується виписки про зарахування від 26.12.2021 на карту [NUMBER] кредитних коштів в сумі 16400,00 грн. (а.с.33,34). Таким чином доведено факт отримання кредитних коштів [PERSON] , зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяла на себе зобов`язання повернення кредиту, які вона не виконала в повному обсязі, тобто не здійснювала часткові та своєчасні погашення. Також, судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу N° 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року ( а.с.35-40). Також те,\~що \~до договору\~факторингу \~укладено ряд\~додаткових угод,\~а саме:\~від 28.11.2019\~ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» та\~ТОВ «Таліон\~Плюс» уклали\~додаткову угоду\~№19,\~згідно з\~якою строк\~дії договору\~продовжено до\~31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін ( а.с.41). Між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с.42-46). Також, сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року(а.с.47). Далі, сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с.48). 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 49-51). Також встановлено, що 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а.с.52-56). В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 (а.с.57) та №3 від 30.12.2022 (а.с.58), якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 27578,24 грн. (а.с.59-60). 30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу 3009/24, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки - [PERSON] за кредитним договором № 534758090 від 26.12.2021(а.с. 61-68). Отже, суд установив, що позивачем належним чином доведено факт передачі прав вимоги за означеними факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 534758090 від 26.12.2021 перейшло до Позивача, про що свідчить факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 27578,24 грн. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, в порушення умов кредитного договору, відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. У зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка становить 27578,24 грн., що складається з: 16400,00 грн. - суми боргу за тілом кредиту; 11178,24 грн. заборгованості за процентами (а.с. 69-71). Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Застосоване законодавство. Ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. На офіційному веб-сайті ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ( www.moneyveo.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Правила надання коштів у позику, зразок Заявки, що подається з метою отримання кредитних коштів, вказавши в ній свої персональні дані та рахунок банківської картки для перерахування коштів. Після заповнення Заявки, позичальник переходить до підписання кредитного договору електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. У інформації, яка розміщена на сайті Товариства, зазначено, що після входу (авторизації) до Особистого кабінету, Клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заявку Анкету, і лише після успішного проходження ідентифікації та верифікації надається можливість отримати кредит. Отже, Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет (www.moneyveo.ua), а підписання Кредитного договору здійснено електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором на загальну суму 27578,24 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією № 8968 від 21.11.2024. Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги від 01.10.2024, укладений між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», протокол погодження вартості послуг № 0110/24 від 01.10.2024, Додаткову угоду №5 від 01.10.2024 та акт прийому-передачі послуг до Договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 року (а.с.72-76). Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved