Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

28 жовтня 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] , подана адвокаткою Балою Ю.С., заінтересовані особи: орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки. Заява обґрунтована тим, що: - [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. - [PERSON] здійснює постійний догляд за [PERSON] . У зв`язку з наведеним просила визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . 05 листопада 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, у якій призначив судове засідання на 28 листопада 2024 року, доручив Правобережному Київському міському центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити [PERSON] , [INFO] , адвоката з числа адвокатів Центру. Відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 21 листопада 2024 року № 004-2607010 Північний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги призначив адвокатку Гулько Жанну Вікторівну для представництва інтересів [PERSON] у суді в справі № 759/22682/24. Доручення діє протягом розгляду справи № 759/22682/24 в суді. У заяві [PERSON] заявив клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи з метою визначення психічного стану [PERSON] та її здатності усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними. 28 листопада 2024 року представник заявника, адвокатка Бала Ю.С., заявила клопотання про витребування у Комунального некомерційного підприємства "Київський міський психоневрологічний диспансер № 3" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оригіналу медичної карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] , [INFO] . 28 листопада 2024 року суд зазначені клопотання задовольнив: витребував оригінал медичної карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] , призначив у справі судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинив на час її проведення. 27 лютого 2025 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 247, що складений за результатом проведеної 19.02.2025 року судово-психіатричної експертизи щодо [PERSON] 28 лютого 2025 року суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі, призначив судове засідання на 24 березня 2025 року. У судове засідання заявник та його не з`явилися. 24 березня 2025 року, до початку розгляду справи по суті, представник заявника, адвокатка Бала Ю.С., подала заяву про розгляд справи без її участі та участі заявника. Вимоги, викладені в заяві підтримала, просила їх задовольнити. Представник [PERSON] , адвокатка Гулько Ж.В., в судове не з`явилася. 24 березня 2025 року, до початку розгляду справи по суті, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечила. Представник органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилася. 18 березня 2025 року представник органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , подала заяву про розгляд справи без її участі, просила ухвалити рішення відповідно до вимог законодавства. Заінтересована особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлена вимога, суд установив таке. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Ленінградської районної Ради народних депутатів м. Києва 29.06.1983, актовий запис № 2436 (а.с. 21). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії КИ-1 № 070794, виданою Центром медико-соціальної експертизи міста Києва 15.10.2003, [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи; причина інвалідності - загальне захворювання; інвалідність установлена безстроково (а.с. 14). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 247, складеним судовим експертом Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» Качаном Б.Б. 19.02.2025, [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект» (МКХ-10: F20.0). За своїм психічним станом [PERSON] , [INFO] , не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 60-65). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 частини 2 статті 293 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (частина третя статті 397 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У справі, що розглядається, [PERSON] , який є сином [PERSON] , звернувся до суду із заявою про визнання своєї матері недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 247 від 19.02.2025 [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Будь-яких сумнівів у допустимості чи достовірності висновку експерта суд не має. Отже, існують достатні підстави, підтверджені належними і допустимими доказами, для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною. За таких обставин, зазначену вимогу суд задовольняє. Водночас суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. У статті 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно зі ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (стаття 65 ЦК України). Системне тлумачення зазначених норм дозволяє дійти висновку, що суд вправі призначити опікуна винятково за поданням органу опіки та піклування. Повноважень призначати опікуна за заявою особи чи з власної ініціативи суд не має. З огляду на те, що в матеріалах справи подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] відсутнє, в задоволенні вказаної вимоги суд відмовляє. З урахуванням викладеного, заяву [PERSON] суд задовольняє частково. Згідно із ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 6-8 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial