Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

26 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що він з 13.06.2000 року по 18.09.2008 року працював на шахті «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком» з повним робочим днем. Робота у підземних умовах за тривалий час трудових відносин з відповідачем негативно вплинули на стан його здоров`я, спричинивши виникнення професійного хронічного захворювання, за фактом якого було проведено розслідування. За час роботи на підприємстві відповідача [PERSON] отримав наступні захворювання: радикулопатія попереково-крижова, L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Таким чином через хронічне професійним захворювання було порушено нормальні життєві зв`язки позивача. Тривалий процес лікування позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання позивач відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, що позначається на його душевному та фізичному станах через незворотність негативних змін у його житті. Тому факт моральних страждань є очевидним, які позивачу мають бути відшкодовані внаслідок ушкодження його здоров`я у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства зі створення безпечних умов праці. Враховуючи ступінь втрати професійної працездатності позивача (65%), встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, просив стягнути на його користь з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 336000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. У відзиві представник відповідача, АТ «Криворізький залізорудний комбінат», [PERSON] , зазначила, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача на посаді машиніст бурової установки в період з 13.06.2000 по 18.09.2008 року (всього 8 років 3 міс). Після звільнення в період з 19.09.2008 по 19.04.2022 (13 років 7 міс) він працював на посаді машиніста бурової установки дільниці №10 шахти імені «Фрунзе» з повним робочим днем в підземних умовах у ПрАТ «Суха Балка». Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто з ПрАТ «Суха\~Балка» на\~користь [PERSON] \~відшкодування моральної\~шкоди,\~заподіяною втратою\~працездатності внаслідок\~професійного захворювання\~в розмірі\~190000\~грн.\~Від роботодавця\~не повинно\~вимагатись створення\~умов праці,\~які практично\~не можливо\~забезпечити.\~Вимагається лише\~сприяння зниженню\~негативного впливу\~шкідливих умов\~наскільки це\~є обґрунтовано\~можливим.\~Відповідно до\~ст.\~13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець\~зобов`язаний\~створити на\~робочому місці\~в кожному\~структурному підрозділі\~умови праці\~відповідно до\~нормативно-правових\~актів,\~а також\~забезпечити додержання\~вимог законодавства\~щодо прав\~працівників у\~галузі охорони\~праці.\~Обов`язок\~створити безпечні\~умови праці\~не є\~абсолютним.\~В певних\~умовах виключити\~наявність шкідливих\~виробничих факторів\~не є\~можливим, тому від\~роботодавця вимагається\~здійснювати превентивні\~заходи,\~які запобігають\~негативному впливу\~цих факторів.\~Позивач на\~протязі всього\~часу роботи\~своєчасно забезпечувався\~протипиловим респіратором,\~ефективність очищення\~повітря від\~пилу яких\~становить 99,9%.\~Також усе\~гірниче обладнання, яке в\~процесі роботи\~утворює пил,\~обладнується пиловловлюючими\~пристроями.\~Тому за\~умови постійного\~використання ЗІЗ\~шкідливий вплив\~пилу на\~позивача не\~відбувався.\~Отже,\~роботодавець здійснював\~всі заходи,\~які спрямовані\~на зменшення\~впливу та\~дії шкідливих\~виробничих факторів\~на здоров`я\~позивача.\~Позивач з\~власної волі\~працював у\~шкідливих умовах\~праці,\~взамін на\~отримання додаткових\~благ і\~гарантій.\~Отже,\~як вбачається\~із зазначеного, вина АТ\~«Кривбасзалізрудком»,\~як роботодавця,\~за не\~забезпечення безпечних\~умов праці,\~у даній\~справі відсутня,\~оскільки працівник\~був забезпечений\~роботодавцем всім необхідним\~в повному обсязі,\~але ж\~характер роботи\~(шкідливість\~факторів)\~був відомий позивачеві заздалегідь,\~і він\~на неї\~погодився,\~за що\~й отримував\~відповідну оплату,\~додаткові дні\~відпочинку та\~інші блага,\~передбачені законодавством\~та колективним договором відповідача. Розмір заявленої до компенсації моральної шкоди в розмірі 336\~000 грн. є завищеним та таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості, не враховує розміру присудженої компенсації у подібних спорах. На підставі наведеного просив суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Позивач [PERSON] у позовній заяві просив суд провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник АТ «Криворізький залізорудний комбінат» не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на посадах: з 06.12.1999 року по 13.06.2000 року гірником першого розряду шахти «Октябрська», з 13.06.2000 року по 18.09.2008 року машиністом бурової установки четвертого розряду шахти «Октябрська», звідки позивача було звільнено 18.09.2008 року за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 лютого 2024 року, складеного відносно підприємства ПрАТ «Суха Балка»,\~встановлено наявність у [PERSON] , стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становив 13 років 07 місяців на ПрАТ «Суха Балка» та 8 років 3 місяців на АТ «КЗРК», професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова, L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня, встановленого ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» за висновком від 23 січня 2024 року. Зокрема, виникнення у позивача професійного захворювання сталось внаслідок його роботи на АТ "Криворізький залізорудний комбінат" за період з 13.06.2000 р. по 18.09.2008 р. підземним машиністом бурової установки шахти «Октябрська», під час якої [PERSON] підпадав під вплив пилу фіброгенної дії, вібрації та показників важкості праці з перевищенням передбачених нормативів, що підтверджується Інформаційною довідкою від 20.10.2022 року ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, з якої вбачається, що під час роботи [PERSON] з 13.06.2000 по 18.09.2008 року машиністом бурової установки виявлені наступні порушення: на робочому місці концентрація пилу перевищує граничну допустиму концентрацію в 1,95 рази; температура повітря перевищує на 3,2 С0, відносна вологість повітря перевищує на 17%; еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий рівень на 24 дБА, а також встановлено порушення важкості праці та напруженості трудового процесу. Згідно із довідкою МСЕК № 558498 від 25.04.2024 року вбачається, що [PERSON] було встановлено ІІІ групу інвалідності з 1 квітня 2024 року до 1 квітня 2026 року внаслідок професійного захворювання. Дата чергового переогляду 10.03.2026 року. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 144355 від 25.04.2024 року вбачається, що [PERSON] було встановлено втрату 65% працездатності (30% радикулопатія, 20% вібраційна хвороба, 15% ХОЛЗ) з 1 квітня 2024 року до 1 квітня 2026 року з рекомендацією медикаментозного лікування, а також санаторного лікування. Дата наступного переогляду 10.03.2026 року. У зв`язку із професійним захворюванням [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками-епікриз, виписками з медичних карток стаціонарного хворого та медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 100 від 23.01.2024 року. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 12 Закону України "Про охорону праці"\~(на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи, що відшкодування працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, та моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я під час роботи у відповідача, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, то суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок АТ "Кривбасзалізрудком". Отже, суд відкидає посилання представника відповідача на те, що у відповідача відсутня відповідальність за спричинення позивачу профзахворювання, оскільки на підприємстві відповідача не було організовано безпечні та нешкідливі умови праці позивача, що стало наслідком розвитку у нього професійного захворювання. При цьому наявність вини у даному випадку для відповідальності відповідача за законом не вимагається, оскільки за п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Так судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 65% позивачу безумовно заподіяно моральну шкоду. Внаслідок професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє. Тому суд відкидає посилання представника відповідача на те, що позивачем не було доведено завдання йому моральних страждань через спричинене йому професійне захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України «Про\~судову\~практику\~в справах\~про\~відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди»\~№\~4\~від\~31\~березня\~1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, який [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, його профмаршрут, що стало причиною встановлення професійного захворювання [PERSON] , ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, необхідність позивача у медикаментозному лікуванні, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також відповідальність, яка в тому числі лежить підприємстві відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу. При цьому суд враховує, що ушкодження здоров`я [PERSON] відбулось також у зв`язку з його працею у важких умовах на ПрАТ «Суха Балка», з якого стягнуто на підставі рішення суду від 11 вересня 2024 року по справі № 212/4654/24 на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я позивача, 190 000 грн. Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи те, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача машиністом бурової установки четвертого розряду 8 років 3 місяця у важких умовах, отримавши внаслідок недосконалості виробництва 65% стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання при роботі у таких шкідливих умовах, встановлення йому ІІІ групи інвалідності внаслідок професійного захворювання до 01.04.2026 року, зважаючи на розмір на 1 січня 2025 року мінімальної заробітної плати в сумі 8000 грн., то на переконання суду розмір відшкодування завданої [PERSON] ушкодженням здоров`я моральної шкоди з боку АТ "Кривбасзалізрудком" повинен дорівнювати саме 150 000 грн., що відповідатиме спричиненій відповідачу моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті. Суд зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц. Суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю. На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~підлягає стягненню\~в дохід\~держави також\~судовий збір\~в сумі\~1500 грн.

Outcome: partial