Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа: приватний нотаріус Бучанського району Київської області\~ Мошкіна Катерина Сергіївна про визначення частки у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а приблизно [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина на частки в квартирі [ADDRESS] , належні спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1997 року №751/59, виданого виконкомом Ірпінської міської ради згідно з розпорядженням від 28.12.1996 року №145. Право власності зареєстровано Ірпінським МЕТІ в реєстровій книзі 11-211 за №108 від 11.02.1997 року. Заповіту спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не залишили. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є позивач [PERSON] - син покійного та матір позивача [PERSON] - дружина покійного, а після смерті матері [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги є позивач - син померлої [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] позивач та його матір прийняли фактично, оскільки на час смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали разом із ним. Також після смерті [PERSON] , спадшину позивач прийняв фактично, оскільки на час смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав разом із нею. Окрім позивача, спадкоємцем за законом першої черги також є його рідний брат [PERSON] , однак останній за місцем проживання спадкодавців на дату їх смерті не був зареєстрований і не проживав та із заявою про прийняття спадщини не звертався. Із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Бучанського району Київської області Мошкіної К.С., де були заведені спадкові справи 04.09.2023 року за №№ 43 і 44. Бажаючи оформити в нотаріальній конторі спадщину після смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса, однак йому було порекомендовано звернутися із позовом до суду, оскільки необхідно визначити частки співвласників в спільній сумісній власності на вказану квартиру. На підставі наведеного, позивач просив визначити частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільній сумісній власності на вказану квартиру є рівними і становлять по 1/4 частці квартири. Ухвалою суду від 20.11.2023 року було відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 14.03.2024 року судом було витребувано у приватного нотаріуса Бучанського району Київської області Мошкіної Катерини Сергіївни (08205, м.Ірпінь, Київська обл., вул. Ярославська, 3, оф.17), належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] та належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої приблизно 04.04.2022 року [PERSON] . 26.04.2024 року приватний нотаріус Бучанського району Київської області Мошкіна Катерина Сергіївна направила до суду витребувані судом копії спадкових справ№ 44/2023 та №43/2023. 13.08.2024 року позивачем була подана заява про зміну предмету позову, в якій просив суд: визначити частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільній сумісній власності на вказану квартиру є рівними і становлять по 1/4 частці квартири; визнати спадковими частки спадкодавців [PERSON] , [PERSON] по 1/4 частці за кожним в квартирі [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частку за кожним в квартирі [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку в квартирі [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] та на 1/4 частку в квартирі [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті приблизно [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 19.09.2024 року заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову було залишено без руху та надано позивачу 10-ти деннй строк для усунення недоліків з дня отримання даної ухвали. 14.11.2024 року від позивача [PERSON] надійшла уточнена заява про зміну предмету позову, згідно якої просив: визначити частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши, що частки співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільній сумісній власності на вказану квартиру є рівними і становлять по 1/4 частці квартири; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частку в квартирі [ADDRESS] в с.м.т. Гостомель в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частки в квартирі [ADDRESS] в с.м.т. Гостомель в порядку спадкування за законом після смерті приблизно [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 11.12.2024 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача Зайцева О.В. подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за відсутності сторни позивача, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будучи неодноразово повідомленим належним чином про час та дати підготовчих та судових засідань, в судові засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву чи будь-яких заяв від відповідача не надійшло. Третя особа приватний нотаріус Бучанського району Київської області Мошкіна К.С. в судове засідання не з`явилась, до суду направляла заяви про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, згідно вимог статей 223, 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне їй право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Приблизно [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Після їх смерті відкрилася спадщина на частки в квартирі [ADDRESS] , належні спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.01.1997 року, виданого виконкомом Ірпінської міської ради згідно з розпорядженням від 28.12.1996 року №145. Заповіту спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не залишили. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є: [PERSON] та [PERSON] , а після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги є - [PERSON] . Як позивач, так і [PERSON] спадщину прийняли фактично, оскільки на час смерті спадкодавців були зареєстровані та проживали разом із ними. Окрім позивача, спадкоємцем за законом першої черги є рідний брат позивача - [PERSON] , однак останній за місцем проживання спадкодавців на дату їх смерті не був зареєстрований і не проживав та із заявою про прийняття спадщини не звертався, що підтверджується копіями довідок Гостомельської селищної військової адміністрації № 3663 від 31.08.2023 року та № 3665 від 31.08.2023 року. З матеріалів спадкової справи № 43/2023, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що 04.09.2023 року [PERSON] звернувася до приватного нотаріуса Бучанського району Київської області Мошкіної К.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У заяві від 04.09.2023 року вказано, що факт прийняття [PERSON] спадщини підтверджується реєстрацією та проживанням разом із спадкодавцем за однією адресою. Цей факт перевірено за Довідкою про реєстрацію місця проживання особи. виданої Гостомельмською селищною військовою адміністрацією Бучанського району Київської області 31.08.2023 року за № 3665. З матеріалів спадкової справи № 44/2023, заведеної до майна померлої приблизно 04.04.2022 року [PERSON] , вбачається, що [PERSON] звернувася до приватного нотаріуса Бучанського району Київської області Мошкіної К.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У заяві від 04.09.2023 року вказано, що факт прийняття [PERSON] спадщини підтверджується реєстрацією та проживанням разом із спадкодавцем за однією адресою. Цей факт перевірено за Довідкою про реєстрацію місця проживання особи. виданої Гостомельмською селищною військовою адміністрацією Бучанського району Київської області 31.08.2023 року за № 3663. Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі позивач посилався, зокрема, на те, що відсутність визначення часток спадкодавців у праві спільної власності на квартиру позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі №570/997/19 (провадження № 61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відтак, на момент звернення до суду із даним позовом [PERSON] та [PERSON] вже померли, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України їх цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] частці квартири за померлими особами. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Разом із тим, згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.01.1997 року, квартира [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому частка кожного із співвласників квартири становила по 1/4 частці квартири. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємницем за законом після смерті свого батька [PERSON] та матері [PERSON] , у свою чергу брат позивача [PERSON] за місцем проживання спадкодавців на дату їх смерті не був зареєстрований, не проживав та із заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що частки співвласників у спірній квартирі є рівними і становлять по 1/4 частці, то позивач та [PERSON] успадкували по 1/8 частці спірної квартири після смерті спадкодавця [PERSON] . Після смерті спадкодавиці [PERSON] , позивач [PERSON] успадкував 3/8 частки спірної квартири. За таких обставин, за [PERSON] слід визнати право власності на 1/8 частку в квартирі [ADDRESS] . Гостомель в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , а також право власності на 3/8 частки в квартирі [ADDRESS] . Гостомель в порядку спадкування за законом після смерті приблизно [INFO] [PERSON] . Разом з тим суд зазначає, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. Відповідно до цього вимога в частині визначення 1/4 частки за померлими [PERSON] та [PERSON] до задоволення не підлягає, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на ціну позову та розмір задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6 409,09 грн.

Outcome: partial