Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позов зазначив, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 12.10.2024 року у справах дітей міської ради надійшло усне повідомлення від старшого інспектора сектору ювенальної превенції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про те, що батько [PERSON] вчиняє сексуальне насильство відносно доньок [PERSON] та [PERSON] . З метою вжиття заходів щодо соціально-правового захисту прав дітей, 12.10.2024 року рейдовою групою у складі начальника служби у справах дітей міської ради, директора міського центру соціальних служб, завідувача сектору з питань попередження правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей служби у справах дітей міської ради, старости Чернігівського старостинського округу здійснено обстеження умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що родина проживає у 3 кімнатному будинку з пічним опаленням. Умови проживання родини задовільні. Окремі спальні місця є не у всіх дітей. Діти забезпечені одягом та взуттям. Родина постійно забезпечується гуманітарною допомогою від громади та старостинського округу, тому в наявності запас продуктів харчування. Відповідно до пояснень матері [PERSON] , [INFO] донька [PERSON] повідомила їй про те, що батько протягом 2 років вчиняє відносно неї сексуальне насильство. Після чого матір поспілкувалась з [PERSON] , яка також повідомила про вчинення батьком сексуального насильства відносно неї. Крім того, матір дітей зазначила, що [PERSON] постійно вчиняв фізичне насильство по відношенню до неї та трьох старших дітей у присутності молодших. Відносно батька дітей порушено кримінальне провадження та останньому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. З 12.10.2024 року з дітьми та матір`ю родини [PERSON] проводять роботу психологи міського центру соціальних служб та мобільної бригади соціально-психологічної допомоги постраждалим від домашнього насильства. Діти з 15.10.2024 року перебувають на обліку служби у справах дітей міської ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з вчиненням батьком відносно них домашнього насильства (сексуального, фізичного, психологічного). На підставі викладеного представник просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження №07 складеного 07.10.2008 року Чернігівською сільською радою Лозівського району Харківської області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження №03 складеного 22.03.2012 року Чернігівською сільською радою Лозівського району Харківської області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження №02 складеного 23.01.2014 року виконавчим комітетом Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження № 02 складеного 01.02.2018 року виконавчим комітетом Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження № 439 складеного 05.11.2019 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження №241 складеного 25.08.2023 року Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1598 грн. на кожну дитину, щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, на користь [PERSON] . 25 жовтня 2024 року ухвалою суду провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. 29 листопада 2024 року представником позивача надано до суду уточнену позовну заяву, згідно якої з числа третьої особи було виключено матір дітей - [PERSON] , у зв`язку зі смертю. На підставі викладеного позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження №07 складеного 07.10.2008 року Чернігівською сільською радою Лозівського району Харківської області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження №03 складеного 22.03.2012 року Чернігівською сільською радою Лозівського району Харківської області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження №02 складеного 23.01.2014 року виконавчим комітетом Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження № 02 складеного 01.02.2018 року виконавчим комітетом Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження № 439 складеного 05.11.2019 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області; [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження №241 складеного 25.08.2023 року Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1598 грн. на кожну дитину, щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, на особисті рахунки дітей. 05 лютого 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що в серпні 2023 року до служби у справах дітей звернулася заступник директора КНП «Лозівського ТМО» з дитинства і пологової допомоги про те, що в с.Чернігівське прибула сім`я [PERSON] . Сім`я має статус внутрішньо переміщеної, прибула в село перед народженням молодшої дитини, яка народилася [INFO] . Просила втрутитися в ситуацію та змусити батьків створити належні умови для проживання дітей. Спеціалістами служби спільно з працівниками структур, причетних до роботи з дітьми, було здійснено рейди до родини [PERSON] . Під час обстеження умов проживання батько [PERSON] поводив себе агресивно, матір повідомила, що вони проживають в даному будинку тимчасово та мають намір повернутися на проживання до с.Просяне Нововодолазького району. Родині на той час було надано гуманітарну допомогу продуктами харчування та речами. У вересні 2023 року родина виїхала з Чернігівського старостинського округу і в подальшому весь час мігрували між с.Просяне та с.Чернігівське. В жовтні 2024 року до служби у справах дітей надійшло усне повідомлення від інспектора ювенальної провенції про те, що надійшла заява від матері про те, що батько [PERSON] вчиняє сексуальне насильство відносно доньок [PERSON] та [PERSON] . Спеціаліст служби у справах дітей під час допиту дітей, у зв`язку з даним повідомленням, у відповідності до чинного законодавства, склав акт рівня безпеки на кожну дитину, яка проживає в даній сім`ї. Також було здійснено обстеження умов проживання родини, в ході якого було встановлено, що умови проживання задовільні, окремі спальні місця були не у кожної дитини, в наявності була приготовлена їжа. Діти забезпечені одягом та взуттям. На момент обстеження діти були в занедбаному стані, одяг був брудним, спали в повсякденному одязі, а не в піжамах. Коли розглядалося питання про вчинення домашнього насильства було проведено бесіду з усіма дітьми у присутності психолога, де [PERSON] та [PERSON] повідомили, що батько вчиняє сексуальне та фізичне насильство відносно них. [PERSON] повідомив, що батько вчиняє відносно нього фізичне насильство у разі якщо він щось не так зробить. Допомагає батькові на СТО ремонтувати машини. Проте враховуючи, що дитина була неповнолітньою вона не повинна була працювати, оскільки законодавством забороняється використовувати дитячу працю. Малолітні [PERSON] та [PERSON] повідомили, що батько постійно вчиняв сварки і бив матір та старших дітей, малих не чіпав. Також [PERSON] повідомив, що не бажає щоб батько повернувся додому, бо він бив маму, [PERSON] , [PERSON] , вживав алкогольні напої, зазначив, що вважає правильним позбавити батька батьківських прав. Враховуючи думку старших дітей, які досягли десятирічного віку і мають право надати письмову заяву, діти зазначили, що вони не заперечують проти позбавлення батька батьківських прав. Вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських праві відносно дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На даний час діти, згідно розпорядження районної державної адміністрації, влаштовані до дитячого будинку сімейного типу на виховання та спільне проживання. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що до народження доньки [PERSON] вони були зареєстровані в с.Чернігівське, а проживали в с.Прелесне. В зв`язку з труднощами з роботою він з дружиною переїхали до м.Харкова, а діти залишилися проживати з його матір`ю [PERSON] . Дітей вони з собою не взяли, оскільки його дружина була психічно хвора, а тому він не міг довірити їй дітей йдучи на роботу. Вона могла вийти з квартири, а потім її приводили працівники поліції, могла скалічити себе. Після того як покращилося матеріальне становище, дружина почала краще себе почувати вони забрали дітей до себе. В 2020 році переїхали в [ADDRESS] , де проживали до вторгнення російської федерації. Коли почалася війна проживали за вказаною адресою без газу, світла, води, під обстрілами, в підвалі. Після того, як будинок зруйнували вони евакуювалися з села. В середині березня 2022 року переїхали в [ADDRESS] , з собою взяли лише ті речі які помістилися до автомобілю, тому під час обстеження умов проживання службою було виявлено недостатність речей та спальних місць. Коли вони приїхали сільська рада жодної допомоги їм не надала. З будинку за період їх відсутності все покрали, навіть позабирали каструлі, залишилось лише два зламані ліжка. Прожили півмісяця, посадили город, і так як не було роботи переїхали в с.Просяне, де проживали у знайомих, він знайшов підробіток. З бабусею [PERSON] періодично зідзвонювалися. Коли матір зателефонувала та попросила його приїхати викопати картоплю, він взяв дітей і поїхав до неї копати картоплю. Пробули у бабусі два тижні. Потім на зиму поїхали в с.Просяне. Весною 2023 року знову приїхали до бабусі допомогти посадити город. На той час вже дружина та діти оформилися переселенцями, отримували 15000 грн. Вони купили картоплю, щоб посадити город, докупили меблі у будинок, каструлі, сковорідки, електропіч, телевізор, два комп`ютери для навчання дітям, телефони, одяг. Вказав, що жити в цьому будинку вони не збиралися, збирали гроші, які отримували як переселенці, щоб виїхати на Західну Україну. Однак зібрати гроші не вдавалося, так як дружина їх кудись витрачала. Знає, що грала в автомати, з цього приводу вона лежала в психіатричній лікарні. Вказав, що він старався заробити та зібрати гроші, щоб утримувати дітей, а вона у нього викрадала. Викрала 100000 грн, а потім 150000 грн. Діти [PERSON] і [PERSON] коли вони проживали в с.Прелесне також викрали у нього гроші у розмірі 108000 грн. Куди вони поділи гроші, не пояснили. Три дні з мамою бігали по м.Харків, потім він звернувся до поліції і працівники поліції змусили їх повернутися додому. Пояснив, що дійсно дружину сварив, давав ляпаси в присутності дітей, оскільки зривався після крадіжки грошей. Вказав, що коли діти ходили до школи, то він одягав їх у дорогі речі, старші дівчата мали нові скутера, на яких каталися по селі, [PERSON] купив новий спортивний велосипед. Завжди цікавився їх навчанням, сварився, якщо погано навчалися, особливо за англійську мову. Намагався пояснювати як потрібно себе вести, можливо і у підвищеному тоні, оскільки сидів у тюрмі нерви зірвані. Коли народився [PERSON] , він сидів у тюрмі, і коли він прийшов додому, то [PERSON] називав його дядею, тому він постійно його сторониться. Вказав, що [PERSON] жодного дня з ним на СТО не працював, і гроші він йому не давав, а на роботу він до нього їздив, бо йому було нудно з дівчатами вдома. З приводу грошей, які він йому дав, то пояснив, що його двоюрідна сестра поросила відремонтувати їй мопед. Вони з сином вдома його відремонтували і сестра віддячила сину і дала гроші у розмірі 1000 - 1500 грн. Спочатку вона давала їх йому, але він не взяв і вона віддала сину. На відпочинок сім`єю не їздили, оскільки він працював з ранку до ночі без вихідних, а коли і був вихідний вони були вдома, бо дружина не любила кудись виходити. У дворі був надувний басейн, він набирав дітям воду і вони купалися. Коли вони проживали в с.Чернігівське після початку війни, то вихованням молодших дітей займався саме він, дружина ними не цікавилася. В судових дебатах вказав, що з 2007 року по квітень 2010 року відбував покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочину за ст.186 ч.3 КК України, а потім з грудня 2010 року по 2016 рік за вчинення злочину за ст. 121 ч.1 КК України. Кристина, [PERSON] та [PERSON] народилися поки він відбував покарання в місцях позбавлення волі, тому можливо вони не його діти, не впевнений також, що [PERSON] його дитина, бо дружина його зраджувала. Представник третьої особи служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що службою у справах дітей була проведена певна роба після повідомлення заступника директора КНП «Лозівське ТМО», була відвідана родина, але [PERSON] до оселі не допускав. Проте було проведено обстеження умов проживання, де [PERSON] зазначила, що вони тимчасово проживають за даною адресою. Після надходження 12.10.2024 року повідомлення від працівника ювенальної провенції було вирішено забрати дітей із родини. Це питання було винесено на комісію, але комісійно було вирішено залишити дітей з матір`ю, так як старші дівчата, які були опитані в присутності психолога повідомили, що відносно них вчиняється сексуальне насильство. Дітей було взято на облік служби у справах дітей, але [INFO] померла мати дітей і дітей було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 року №564. Зараз у них все добре. Перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.16,18,19,20,21,22). Діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 18.10.2024 року №4176 (а.с.32). Згідно листа заступника директора КПН «Лозівського ТМО» від 04.08.2023 року №1106, начальнику служби у справах дітей Лозівської міської ради від 04.08.2023 року №1106, в с. Чернігівське перед народженням молодшої дитини, яка народилась [INFO] , прибула сім`я [PERSON] , яка має статус ВПО. Після виписки дитини з акушерського відділення, медичним працівником ФАП с. Чернігівське, виявлено, що в сім`ї, окрім новонародженого, іще виховується шестеро неповнолітніх дітей. В помешканні, де проживає сім`я відсутні умови придатного проживання не тільки новонародженій дитині, а також всім іншим дітям. В зв`язку з чим просить втрутитись в ситуацію та змусити дорослих членів родини створити належні умови для перебування дітей (а.с.33). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , приватний житловий будинок складається з трьох кімнат, з пічним опаленням, потребує ремонту. Умови проживання задовільні. За вказаною адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] та їх діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На момент огляду в будинку брудна підлога, відсутня постільна білизна, в наявності запас продуктів харчування, меблі в занедбаному стані. У дітей окремі від батьків спальні місця, одяг відповідно віку та сезону, у новонародженої дитини в наявності підгузки, ліжко, пелюшки. Батькам роз`яснено про необхідність створення належних умов для проживання дітей, належного догляду за новонародженою дитиною (а.с.35). Із інформації Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 29.08.2023 №659 вбачається, що фахівцями центру спільно із працівниками служби у справах дітей було відвідано сім`ю [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] та здійснено оцінку потреб. Під час роботи з сім`єю з`ясовано, що до початку бойових дій та оголошення військового стану, родина мешкала на території Харківського району за адресою: [ADDRESS] , але змушена була покинути місце постійного проживання через постійні обстріли вказаної території і шукати прилисток в більш безпечному місці. Мати з дітьми мають статус внутрішньо переміщених осіб. В будинку, де мешкає родина, не створено належних умов для проживання і навчання дітей. Для новонародженої доньки придбано дитяче ліжко, сезонний одяг та засоби гігієни. В наявності достатній запас продуктів харчування. Під час візиту у сім`ю, батьки повідомили про свій намір на деякий час залишитись у с.Чернігівське, а на початку вересня планують переїхати у Нововодолазький район, де родина винайматиме житло, в якому створені належні умови для проживання, навчання та відпочинку дітей. В родині фахівцями центру виявлені складні життєві обставини, зумовлені відсутністю належних умов проживання, а також шкодою, завданою бойовими діями. Зазначені обставини на задоволення потреб дітей мають незначний вплив, оскільки батьки виконують батьківські обов`язки в міру своїх можливостей та життєвих обставин. Батькам дітей надано соціальну послугу консультування щодо соціальних виплат, які родина може оформити, поінформовано про соціальні послуги, які надаються фахівцями центру, проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків, а також надано рекомендації щодо необхідності створення умов, придатних для нормального тимчасового проживання дітей, підтримання помешкання на території навколо нього в належному санітарно-гігієнічному стані (а.с.36-37). Згідно висновку оцінки потреби сім`ї [PERSON] наданого Лозівським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Лозівської міської ради Харківської області від 11.08.2024 року, в родині виявлені складні життєві обставини, зумовлені низьким виховним потенціалом батьків, створенням неналежних умов для проживання дітей, шкодою завданою бойовими діями. Ознаки психологічної травми у дітей відсутні. Складні життєві обставини мають не значний вплив на стан задоволення потреб дітей, оскільки батьки виконують батьківські обов`язки в міру своїх можливостей та життєвих обставин. Мати і батько здатні забезпечувати потреби дітей. Проблеми у родині тривають до 1 року (а.с.44-45). 12.10.2024 року начальник служби у справах дітей звернулася з листом до начальника управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про виявлення дітей, які постраждали внаслідок сексуального насильства, а саме 12.10.2024 року до служби у справах дітей міської ради надійшло повідомлення від старшого інспектора сектору ювенальної провенції Лозівського РВП ГУНП у Харківській області про те, що батько [PERSON] вчиняє насильство відносно доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.46). Із листа начальника служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 14.10.2024 року №01-23/2774 про виявлення дітей, які постраждали внаслідок домашнього насильства датованого начальнику служби у справах дітей Харківської обласної військової адміністрації, вбачається, що 12.10.2024 року до служби у справах дітей міської ради надійшло усне повідомлення від Миколи Москалика, старшого інспектора сектору ювенальної превенції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про те, що батько [PERSON] вчиняє сексуальне насильство відносно доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Матеріали досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024221110001140. Під час допиту неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що їх батько [PERSON] протягом двох років вчиняв сексуальне насильство відносно кожної з них. Батько постійно залякував дівчат, щоб вони нікому нічого не розповідали. У зв`язку з тим, що батько постійно вчиняє сварки, б`є маму, їх та брата [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] нікому не розповідали про те, що з ними робить батько. Коли останній раз батько прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння і почав знову всіх ображати, дівчата про все розповіли матері, яка відразу викликала поліцію. Також під час бесіди з малолітніми [PERSON] та [PERSON] стало відомо, що батько постійно вчиняв сварки і бив маму та старших дітей, малих не чіпав. Дівчата дуже переживали, щоб поліція не забрала маму бо вони її дуже люблять і хочуть бути разом з нею та бабусею. Службою у справах дітей міської ради здійснено оцінку рівня безпеки кожної дитини. За результатами оцінки є необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дітей та їх сім`ї. Лозівським міським центром соціальних служб здійснено оцінку потреб сім`ї [PERSON] . Встановлено наявні складні життєві обставини у зв`язку з вчиненням батьком [PERSON] домашнього насильства (сексуального, фізичного та психологічного) (а.с.47-50). Із акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що житловий будинок складається з трьох кімнат, є електропостачання та пічне опалення. За вказаною адресою проживають: мати [PERSON] , батько [PERSON] , діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та бабуся [PERSON] . Умови проживання задовільні, меблі в обмеженій кількості. Для дітей створені умови для навчання, є окремі спальні місця, але не у всіх дітей, в наявності одяг та взуття. Вихованням дітей займається мама та бабуся. Батько зловживає алкогольними напоями, вчиняє домашнє насильство (сексуальне, фізичне, психологічне) (а.с.51). Діти [PERSON] та [PERSON] надали письмові заяви, в яких не заперечують проти позбавлення батьківських прав батька [PERSON] у зв`язку з вчиненням домашнього насильства відносно них (а.с.52,53). Із протоколів бесіди з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щодо визначення прихильності дітей до матері [PERSON] та батька [PERSON] , вбачається, що мати [PERSON] любить своїх дітей та піклується про їх життя і здоров`я, батько [PERSON] вживає алкогольні речовини, вчиняє домашнє насильство щодо матері [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Діти почуваються добре, комфортно, відчувають турботу та повагу до себе з боку матері. [PERSON] впевнено зазначив, що правильним буде позбавити батька батьківських прав по відношенню до всіх дітей. 12.10.2024 року було проведено оцінки рівня безпеки дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та складено акти, в яких зазначено рівень безпеки дітей - небезпечно та для забезпечення соціального захисту дітей у разі виявлення небезпеки - влаштувати до кризового центру (у разі звільнення батька з під варти). Зазначено, що діти постраждали від домашнього насильства (сексуальне, фізичне, психологічне) (а.с.56-85). Згідно висновку оцінки потреби сім`ї [PERSON] наданого Лозівським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Лозівської міської ради Харківської області від 14.10.2024 року, в родині виявлені складні життєві обставини, зумовлені жорстоким поводженням з дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; домашнім насильством відносно матері [PERSON] з боку батька [PERSON] , малозабезпеченістю родини. У дітей наявні ознаки психологічної травми. Базові потреби дітей задоволені, але родина потребує системної підтримки (а.с.86-87). Згідно наказів начальника служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 15.10.2024 року № 1104-СЖО, №1105-СЖО, № 1106-СЖО, №1107- СЖО, №1108-СЖО, №1109-СЖО дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із вчиненням домашнього насильства над дітьми (а.с.88,89,90,91,92,93). В письмових поясненнях від 12.10.2024 року [PERSON] вказала, що 10.10.2024 року під час розмови з доньками [PERSON] та [PERSON] , останні повідомили, що батько [PERSON] вчиняє відносно них сексуальне насильство. 11.10.2024 року вона повідомила про це працівникам поліції. Зазначила, що до цього часу їй не були відомі зазначені факти. Також повідомила, що [PERSON] вчиняв фізичне насильство відносно неї та дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у присутності малолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с.94). Згідно інформації старости Чернігівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 15.10.2024 року відносно сім`ї [PERSON] , сім`я [PERSON] проживає на території Чернігівського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ,, [INFO] . З ними також проживає мати [PERSON] - [PERSON] . Під час відвідування родини було встановлено, що санітарно-гігієнічні умови знаходяться в незадовільному стані. Не вистачає ліжок кожній дитині, столів та стільців. Молодші діти не відвідують дошкільний заклад. Одягом, продуктами харчування та твердим паливом родина забезпечена. Мати займається веденням домашнього господарства та вихованням дітей. Батько постійної роботи не має, перебивається тимчасовими заробітками. Батьки алкогольні напої чи наркотичні речовини не вживають. Скарги стосовно батьків від сусідів та мешканців села не надходили. Протягом 2022-2023 років сім`я неодноразово виїжджала із с. Чернігівське в Харківський район с. Пелесне і Новодолазький район с. Просяне. З сім`єю [PERSON] проводилася профілактична робота щодо утримування в належному санітарному стані будинку та прибудинкової території (а.с.95). Згідно листа Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 21.10.2024 року, СВ Лозівського РВП відкрите кримінальне провадження №12024221110001141 від 12.10.2024 року відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України (а.с.100). Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.10.2024 року [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» (а.с.96-99). Із висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 22.10.2024 року №2101, вбачається, що діючи в інтересах дітей виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.12-15). Мати дітей [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.121). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю [PERSON] , проживала разом з сином та його сім`єю. Вказала, що син сварився з дружиною із-за грошей, які він збирав, а вона без його дозволу у нього забирала. Сварки відбувалися в її присутності та дітей. Також кричав на дружину та старших дітей за бруд в будинку. В її присутності та дітей давав ляпаси дружині. Щоб за них заступитися вона ставала між ними і говорила «не бий нікого», але він її відштовхував і виганяв. Говорив, що у тебе є своя кімната іди і не виходь. Вона вийде і слухає як він кричить. Чула як син кричав на дітей, але щоб він їх бив не бачила. Коли в будинку були сварки вона, щоб їх не чути виходила з будинку то на город, то по дрова в посадку. Вказала, коли син з дружиною були на заробітках то старших дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишали на неї. Вони з нею дрова пиляли, носили воду. Батько привчав дітей до праці, порядку. [PERSON] вчив пиляти дрова, ремонтувати розетки. На дівчат кричав, щоб вони слідкували за собою, щоб від них не смерділо. [PERSON] сам їздив з батьком на роботу, бо йому там подобалось. Пояснила, що коли вони повернулися з с.Прелесне в с.Чернігівське, то їх будинок був пустим, все покрали. [PERSON] спав з нею «валетом», старші дівчата у двох, а молодші з батьками. Місця поставити додаткові ліжка в будинку немає. Вказала, що спілкується з прийомними батьками та дітьми по телефону. Діти говорили, що їм там краще, їх возили у спортивний комплекс, ходять до церкви, допомагають батькам по дому. [PERSON] говорив, що вони живуть у багатій сім`ї. [PERSON] читала їй вірші, які вона зараз пише та говорила, що вдячна Богу за те, що дав їм таких прийомних батьків. Вказала, що дійсно під час спілкування зі спеціалістом служби вона говорила, що дітям буде краще з прийомними батьками, тому що у них бідність, а за бідністю йдуть сварки. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її мама є сусідкою [PERSON] в с. с. Чернігівське, також її донька, якій 13 років навчалася в одному класі з донькою [PERSON] . Дівчинка вчилася добре. Друзів у них не було, сторонилися інших дітей. По сусідські дітей вона майже не бачила, якщо зустрічала, то це коли вони у двох або у трьох йшли по воду, інколи в магазин. По селу вона бачила їх досить рідко. Коли дівчата були меншими, то приходили до її доньки гратися, але коли батько кликав їх вони одразу йшли додому, не так як інші діти, коли їх кличуть батьки, кажуть «зараз, зараз» . Дівчата нервували коли кликав батько, значить щось не зробили по дому. Як говорила [PERSON] - бабуся дівчат, батько привчає їх до порядку, що в кожного є свої справи по дому, допомагати мамі. Бачила хлопця у дворі, як він ремонтував машини. [PERSON] , гулянок, друзів в сім`ї [PERSON] ніколи не бачила. Сім`я не товариська. Бачила, як старші дівчата помагали бабусі на городі. Ні невістки, ні [PERSON] на городі не бачила. Також бачила, як старша донька [PERSON] тримала на руках меншу дитину і ходила з нею по городі, а на вулицю не виходила. Коли дівчата були меншими вони дружили з її донькою, а коли повернулися з м.Харкова, то почали її ображати, тому вона з ними не захотіла спілкуватися. Вказала, що подвір`я і будинок були не доглянутими. Вона часто віддавала сім`ї [PERSON] речі своєї доньки, сусіди також допомагали речами. Зі слів матері свідка, діти ходили в речах, поки речі колір не втратять, після чого вдягали інші речі. Речі ніхто не прав. Вказала, що хотілось щоб дітки були краще одягнені, охайними, заплетені, також дітки були худенькі, на дитячий майданчик, куди ходили всі діти села, діти [PERSON] не ходили. Щоб діти тікали з двору, скаржилися на батька не бачила, але вказала, що вони були скритні, їм потрібно було бути вдома, і потрібно обов`язково зробити роботу яка була назначена чи батьком чи сімейними правилами. З матір`ю дітей - [PERSON] не спілкувалася, вона навіть інколи не віталася, бачила її дуже рідко. З усіх членів сім`ї частіше бачила бабусю. Матір навіть не ходила на батьківські збори, була лише один раз, весь час ходила бабуся. Синців на дітях не бачила, але помітила і це її здивувало, що коли на дворі було дуже жарко, вона була роздягнена, то бачила на городі [PERSON] і [PERSON], які були вдягнені у кофти з довгим рукавом під горло, в джинсах. Вказала, коли батька [PERSON] забрали, то [PERSON] стала виходити гуляти з сусідськими дітьми. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до абзацу 3 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві (побої, биття дитини, загрози на її адресу, навіювання відчуття страху тощо, а також замах на їх статеву недоторканість), застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Тлумачення вказаної норми свідчить, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини. Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Європейський суд з прав людини вказав, що «питання домашнього насильства, яке може проявлятися у різних формах - від застосування фізичної сили до сексуального, економічного, емоційного або словесного насильства,- виходить за межі обставин конкретної справи. Це загальна проблема, яка тією чи іншою мірою стосується всіх держав-членів, і не завжди очевидна, оскільки часто має місце у контексті особистих стосунків або закритих соціальних систем (див. згадане рішення у справі «Володіна проти росії» (Volodina v. Russia), пункт 71). Якщо особа висуває небезпідставну скаргу щодо повторюваних актів домашнього насильства над нею чи інших видів знущання, якими б незначними не були окремі епізоди, національні органи влади зобов`язані оцінити ситуацію загалом, у тому числі й загрозу продовження аналогічних подій (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine), заява № 1870/05, пункти 71 і 89, від 13 жовтня 2016 року). Серед іншого, ця оцінка має належним чином враховувати особливу вразливість потерпілих, які часто емоційно, економічно чи іншим чином залежать від своїх нападників, а також психологічний ефект, який може мати загроза повторного знущання, залякування та насильства на повсякденне життя потерпілого (див., mutatis mutandis, згадані рішення у справах «Хайдуова проти Словаччини» (), пункт 46, та «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine), там само). Якщо встановлено, що конкретна особа була постійним об`єктом знущань, і є вірогідність продовження жорстокого поводження, окрім реагування на конкретні інциденти, органи державної влади повинні вжити належні заходи загального характеру для протидії основній проблемі та запобіганню майбутньому жорстокому поводженню (див. рішення у справі «Джорджевіч проти Хорватії» (), заява № 41526/10, пункти 92 і 93 та 147-149, ЄСПЛ 2012, та згадане рішення у справі «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine), там само) (LEVCHUK v. UKRAINE, № 17496/19, § 78, 80, ЄСПЛ, від 03 вересня 2020 року). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, потерпілими у даному кримінальному провадженні є його малолітні доньки [PERSON] та [PERSON] . Тобто [PERSON] підозрюється у вчиненні стосовно своїх малолітніх доньок умисного особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості і порушуючи загальновстановлені норми моралі у суспільстві, своїми діями спричинив малолітнім донькам фізичні та психологічні страждання. Крім того, судом встановлено, що відповідач вчиняв сварки та застосовував фізичну силу до дружини та старших дітей в присутності молодших, в зв`язку з чим діти потерпали від домашнього насильства, що може негативно вплинути на їх стан здоров`я та розвиток. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що надані суду докази свідчать про свідоме нехтування відповідачем [PERSON] батьківськими обов`язками, що полягають у жорстокому поводженню з дітьми, діти піддавалися фізичному та психологічному насиллю, що створює безпосередню загрозу для їх життя та здоров`я, його дії суперечать моральним засадам суспільства. Доводи відповідача щодо належного виховання та утримання дітей спростовуються доказами наданими стороною позивача, а також поясненнями свідка [PERSON] , яка в судовому засіданні пояснила, що батько неодноразово в присутності дітей кричав та бив матір, а також кричав на дітей, вона щоб не чути і не бачити їхні сварки виходила з будинку то на город, то в посадку по дрова. А коли вона захищала невістку та дітей, він її відштовхував та виганяв до своєї кімнати. Свідок [PERSON] неодноразово вказувала на те, що діти були скритними, друзів не мали, гуляти не виходили, недоглянутими, ходили у брудному одязі, розпатлані, коли їх кликав батько реагували знервовано. Стосовно доводів відповідача, які він повідомив в судових дебатах про те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] народилися поки він відбував покарання в місцях позбавлення волі, а тому можливо вони не його діти, а також не впевнений, що [PERSON] його дитина, бо дружина його зраджувала, то вони є необґрунтованими та суд розцінює їх як спосіб захисту, з метою уникнути обов`язку по сплаті аліментів на утримання дітей, оскільки ні в підготовчому судовому засіданні, ні під час розгляду справи [PERSON] не заперечував факт того, що він є батьком дітей, навпаки зазначав, що піклувався про своїх дітей, вчив їх, цікавився навчанням, турбувався про них, купляв одяг, комп`ютери. На підставі викладеного, зважаючи на те, що у вищезазначених нормах Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також враховуючи те, що ч.1 ст. 20 цієї ж Конвенції, передбачено, що дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою, для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, в її же інтересах, враховуючи висновок органу опіки та піклування, дослідженні докази в судовому засіданні, суд приходить до висновку, за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей, що на думку суду, відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх належному вихованню і розвитку. Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 6 ст. 164 Сімейного кодексу України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили направляється судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи, що відповідачем доказів неможливості утримувати дітей через стан здоров`я, наявності інших осіб на утриманні або інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, не надано, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей та стягує з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн., на кожну дитину щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 22.10.2024 року. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 6056,00 гривень.

Outcome: approved