Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 05.07.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Позивачем на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки було усунуто зазначені судом недоліки, ухвалою суду від 25.07.2023 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження,призначено підготовче судове засідання та витребувано письмові докази. 22.08.2023 року від сторони відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. 28.09.2023 року від сторони позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. 09.10.2023 року від сторони відповідача на адресу суду надійшли заперечення щодо відповіді на відзив. 16.10.2023 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на заперечення щодо відповіді на відзив та клопотання про виклик свідків, яке протокольною ухвалою суду від 10.01.2024 року було задоволено. 08.01.2024 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. За клопотанням сторін в підготовчому засіданні 18.07.2024 року були допитані свідки - [PERSON] та [PERSON] 11.10.2024 року від сторони позивача на адресу суду надійшло клопотання про повторний допит свідка [PERSON] . В підготовчому засіданні 16.01.2025 року за клопотаням сторін було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та 04.02.2025 року свідків [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 16.01.2025 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється членом гаражного кооперативу "Вигурівщина" з моменту його заснування згідно до протоколу Загальних зборів членів ГК "Вигурівщина" №1 від 24 січня 1988 року. 27.02.1988 року позивачем було сплачено в повному обсязі пайовий внесок у сумі 1550 рублів, а також вступний та членські внески і інші платежі, визначені Статутом кооперативу. Станом на сьогодні, позивач являється власником гаража № [NUMBER] , який побудований ним господарчим способом та введений в експлуатацію у 1990 році. З цього часу і станом на сьогодні позивач регулярно сплачував і сплачує всі поточні платежі на рахунок ГК "Вигурівщина", тому позивачу було дивно, коли при заїзді в кооператив, а саме до гаражу № [NUMBER] у лютому 2022 року, його автомобіль не було допущено на територію кооперативу, а новообраний голова кооперативу [PERSON] відібрав у позивача перепуску, яка була видана йому попереднім керівництвом кооперативу та заявив позивачу, що у нього немає документів, які б підтверджували сплату вступного та пайового внеску і тому він забороняє позивачу надалі користуватися його гаражем. [PERSON] дав вказівку охороні кооперативу не пропускати позивача на територію кооперативу. Отже, позивач тривалий час не має можливості користуватися своїм гаражем № [NUMBER] , в якому у нього знаходяться дорогоцінні речі. Родина позивача в гаражі завжди зберегала заготовки на зиму продуктами, які згнили, пропали, родина позивача цілу зиму, можна сказати, не доїдала, оскільки було восени потрачено велику суму коштів на продукти, до яких позивача навмисно, показово, зухвало не допускали і не допускають. Позивач звертався до ГК "Вигурівщина" у травні 2022 року з проханням надати довідку для реєстрації гаражного боксу та приватизації, але [PERSON] надав 05.06.2022 року неналежну довідку, в якій відсутні відомості, зокрема відомості, з якого року і на якій підставі, якого протоколу позивач затверджений до складу дійсних членів ГК "Вигурівщина", коли і яка сума була сплачена ним в якості пайового, а також вступного внеску, який вид гаража, яка його площа і коли він був побудований господарським способом та введений в експлуатацію, а також кадастровий номер земельної ділянки, її площа та номер рішення Київради, яким ця ділянка надана кооперативу в оренду. Всі ці дані вказувались у відповідних довідках, котрі видавалися попереднім керівництвом кооперативу сусідам позивача по гаражу, які приватизували свої гаражі. Таким чином, позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на гараж № [NUMBER] , чим порушуються його права. В березні 2023 року позивач звернувся до Київського міського бюро технічої інвентаризації з запитом, позивачу надали форму довідки, встановлену чиним законодавством, яка має бути та яка має міститися в ній необхідна інформація для оформлення права власності. 02.02.2023 року позивач знову звернувся до відповідача та надав у трьох екземплярах копію форми довідки для оформлення права власності, що надало йому КМБТІ. 27.03.2023 року позивач від відповідача отримав лист-відмову №9. Крім того, позивач зазначає, що двері в його гараж без його відома заварені зварювальним апаратом. Неправомірними діями відповідача позивачу була нанесена моральна шкода. Позивач являється інвалідом ІІ групи, ліквідатором аварії ЧАЕС у 1986 році, з діагнозом гостра променева хвороба, а своїми діями та бездіяльністю відповідач спричинив погіршення стану його здоров`я. Позивач вимушений надмірно хвилюватися, із-за чого отримує душевний і фізичний біль та страждання. Крім того, в гаражі знаходились продукти харчування, які зіпсувались. Все це призвело до різкого погіршення морального та фізичного стану здоров`я позивача та до додаткових грошових витрат на лікування у зв`язку з погіршеням стану та на цій підставі, хірургічному втручанню. Саме цим позивач обгрунтовує нанесену йому відповідачем моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на сою користь. На підставі вищенаведеного позивач просить зобов`язати ГК "Вигурівщина" надати позивачу в трьох екземплярах оформлену відповідно до діючого законодавства довідку встановленого зразка для реєстрації права власності на гараж № [NUMBER] , а також видати перепуску нового зразка. Зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні його майном, а саме безперешкодний прохід/проїзд. Усунути та відновити пошкоджене майно (двері гаража № [NUMBER] ) та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. У відзиві на позов представник відповідача ГК "Вигурівщина" зазначає, що позивачем не наводиться нормативне обґрунтування про наявний обов`язок гаражного кооперативу надати довідку про членство у кооперативі разом із іншими відомостями, про які вказано у позові. Вказують, якщо зацікавлена особа вважає себе членом кооперативу, вона має володіти відповідними підтверджуючими документами щодо свого статусу. У відзиві зазначено, що згідно з даними журналу обліку членів кооперативу, який ведеться у кооперативі, запис щодо [PERSON] в члени кооперативу відсутні. Також відсутні відомості про сплату пайових та вступних внесків, а отже відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо надання кооперативом довідки про членство в кооперативі [PERSON] . Позивачем не вказано про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу (квитанції про придбання будівельних матеріалів та перелік членів кооперативу). У звязку з чим, кооператив не має правових підстав для видачі запитуваної позивачем довідки, а тому позов не підлягає задоволенню. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачу жодні перешкоди щодо доступу до гаражу не вчинялися. Долучені позивачем фото замку на дверях гаражу не дають можливості зрозуміти про блокування дверей та створення якихось перешкод в доступі до майна. Також відповідач не погоджується з твердженнями позивача, що внаслідок дій кооперативу продукти харчування, які зберігались в гаражі, зіпсувались, також про неможливість паркувати авто в гаражі та понесені у зв`язку з цим витрати, про завдану моральну шкоду. Звертали увагу суду, що гараж № [NUMBER] немає електрозабезпечення, у зв`язку з чим очевидно виникають складності у його використанні, позивач не зберігає там свій автомобіль та взагалі рідко його відвідує. На підставі викладеного, просили відмовити позивачу у задоволені позову та стягнути 30 000 грн. витрат на правову допомогу. У відповіді на відзив сторона позивача посилається на те, що підтверджуючі документи стосовного того, що позивач є членом кооперативу повинні зберігатись у відповідача. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, що позивач є членом кооперативу саме з 1999 року. В той же час, відповідач зазначає, що знайшов облікову карту по сплаті членських внесків з 1999 року. Таким чином, відповідач не заперечує проти того, що позивач дійсно є членом кооперативу. Сторона позивача просила суд задовольнити його позовні вимоги. В запереченнях ГК "Вигурівщина" щодо відповіді на відзив зазначено, що позивач не долучає жодної квитанції по сплаті паю та вступного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації. Також позивачем не долучено жодного документа, що підтверджує його прийняття до дійсних членів кооперативу. При цьому позивач замовчує та не надає жодні пояснення, коли ж саме на його думку він став членом кооперативу, чи перебував він у єдиній черзі при виконкомі, чи мав він у власності транспортний засіб, який був зареєстрований в місцевих органах ДАІ з номерним знаком м. Києва чи був він членом Спілки автолюбителів УССР. На підставі протоколу загальних зборів членів кооперативу від 11.09.2021 року було звільнено попереднього голову кооперативу [PERSON] , який перебував на посаді з 2004 року та після звільнення не передав всі справи кооперативу. На даний час кооператив не володіє інформацією та документами про те, що [PERSON] у передбаченому Статутом кооперативу порядку набув статус члена кооперативу, дату набуття такого статусу, дату та розмір сплаченого паю, вступного внеску. Єдиним документом є картка на гаражний бокс, відповідно до якої відповідний гараж рахується за позивачем з 1999 року. Сам позивач не може визначитись, коли він став членом кооперативу та сплатив пай, оскільки в різних документах наводить різні відомості. [PERSON] замовчує той факт, що 05.06.2022 року йому було надано лист про необхідність надання додаткових документів з посиланням на інформацію БТІ про те, що гараж № [NUMBER] вже приватизований. Проте жодних пояснень та документів [PERSON] не було надано. Крім того, позивач додає як зразки раніше видані довідки, серед яких довідка на ім`я [PERSON] щодо гаражу № [NUMBER] . Проте в коперативі наявна довідка аналогічного змісту на ім`я [PERSON] вже щодо гаражу № [NUMBER] , яким користується позивач. В силу цих обставин виникає логічне запитання наскільки добросовісною є поведінка [PERSON] у спірних правовідносинах та чи не зловживає особа своїми правами. Сторона відповідача просила суд залишити відповідь на відзив без розгляду та відмовити позивачу у задоволені позову. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник ГК "Вигурівщина" - в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши учасників справи, свідків, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Гаражний кооператив "Вигурівщина" є юридичною особою, основний вид діяльності- допоміжне обслуговування наземного транспорту, ЄДРПОУ 21564712, був створений рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів №55 від 26.01.1988 року "Про реєстрацію статуту автокооперативу "Вигурівщина" по будівництву автостоянки з правом встановлення металевих гаражів по вул. Електротехнічній". Відповідно до копії картки гаражного боксу, заведену на ім`я [PERSON] , за ним рахується гаражний бокс № [NUMBER] . Перший запис в картці датований 1999 роком. В картці наявні записи про сплачені членські внески з 1999 -2021 роки. Відповідно до копії довідки від 05 червня 2022 року ГК "Вигурівщина", виданої на ім`я [PERSON] зазначено, що він є членом кооперативу ГК"Вигурівщина" з 1999 року, має право власності на гаражний бокс № [NUMBER] , який рахується за ним згідно реєстру ГК "Вигурівщина", знаходиться на території гаражного кооперативу ГК "Вигурівщина" (код ЕГРПОУ 21564712, кадастровий №8000000000:62:017:0027 загальною площею 3 8736 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Протоколу № 1 від 24.01.1988 року загальних зборів громадян - особистих власників автомобілів, бажаючих вступити до (кооперативу) члени гаражно-будівельного кооперативу до порядку денного поставлено два питання: 1. Інформація [PERSON] про проведену роботу ініціативної групи. 2. Прийняття статуту кооперативу "Вигурівщина" по будівництві автостоянки с правом встановлення зборно-каркасних гаражів по вулиці Електротехнічній, житловий масив Вигурівщина-Троєщина. Листом від 05.06.2022 року №06 голова кооперативу Шкумат В. ГК "Вигурівщина" повідомив члену кооперативу [PERSON] на його заяву від 27.05.2022 року щодо видачі пакета документів для приватизації "… доводжу до вашого відома, що кооператив в своєму архиві не має жодних документів, що стосується інформації про власників, або права власності на гаражний бокс № [NUMBER] , який з ваших слів Вам належить, окрім облікової картки, заведеної в 1999 р. на Ваше ім`я. Також повідомляю, що на мій запит була отримана інформація від "Київського міського бюро технічної інвентаризації" від 03.02.2022 №062/14-1544(И-2022), у відповідності з якою Ваш гаражний бокс вже приватизований. Для отримання повної інформації щодо даних з приватизації гаражного боксу № [NUMBER] , Вам належить особисто звернутися до КП КМР "КМ БТІ" бо нам в цьому було відмовлено, посилаючись на Закон про захист персональних даних". Після отримання документів з приватизації прошу надати їх до керівництва ГК "Вигурівщина" для їх вивчення та занесення даних до реєстру кооператива.". Відповідно до наданої інформації ГК "Вигурівщина" №190/09 від 24.09.2009 року ними до Київського міського БТІ було направлено повідомлення щодо зміни нумерації гаражних боксів в гаражному кооперативі "Вигурівщина". Просили провести зміну в реєстраційних даних посвідченнях і технічних паспортах нумерацію гаражних боксів, список було додано до звернення. Відповідно до інформаціїної довідки №761 від 27.03.2023 року Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації", згідно з даними реєстрових книг Бюро, гаражний бокс № [NUMBER] в гаражному кооперативі "Вигурівщина" на вул. Електротехнічній 74 у м. Києві на праві власності не зареєстрований. Відповідно до копії квитанції № 5396/07 від 27.02.1989 року по рахунку № [NUMBER] [PERSON] перерахував на рахунок № [NUMBER] Дніпровський відділ Держбанка ПромСтрой Банк авто кооператив "Вигурівщина" вступний пайовий внесок в розмірі 1550 руб. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що вони тривалий час з 80-х років знають [PERSON] , оскільки разом будували гаражі в ГК "Вигурівщина". Свідки підтвердили, що [PERSON] є членом кооперативу "Вигурівщина", знають, що він вносив пайові внески. Крім того, свідки разом з позивачем приймали участь у загальних зборах кооперативу та з того часу користувались кожний своїми гаражем по сусідству. Крім того, матеріали справи містять копії довідок, виданих ГК "Вигурівщина" членам кооперативу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказані довідки були надані попереднім головою правління ГК "Вигурівщина" [PERSON] для оформлення свідками права власності на свої гаражні бокси. Зазначені довідки не викликають у суду сумніву щодо їх дійсності. Також суд звертає увагу, що позивачу діючим головою правління [PERSON] було надано 05.06.2022 року довідку для оформлення права власності на гаражний бокс № [NUMBER] іншого ніж затверджено зразка, що стало підставою відмови БТІ у реєстрації права власності. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про кооперацію", пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки; вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації. Згідно із ст. 11 Закону України "Про кооперацію", вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про кооперацію" кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу? з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності. Згідно зі ст. 6 Закону України "Про кооперацію" кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу (частина перша статті 10 Закону України "Про кооперацію"). Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу (статті 11 Закону України "Про кооперацію"). Згідно зі ст. 19 Закону України "Про кооперацію" кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Частинами 1, 2 ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію" визначено, що член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Підстави членства в гаражному кооперативі "Вигурівщина" закріплені в 4 п. статуті. Так, членами кооперативу "Вигурівщина" можуть бути громадяни СРСР, які досягли 18-ти років, проживають в місті Києві і володіють легковим автомобілем чи мотоциклом з коляскою, зареєстровані в місцевих органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ УСРС з номерним знаком м. Києва та які є членами Товариства автомотолюбителів УСРС. Правами першочергового включення в гаражний кооператив "Вигурівщина" користуються громадяни, виведені із зони аварії Чорнобильскої АЕС з діагнозом ГПХ. Так, в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують встановлення позивачу діагнозу - гостра променева хвороба І ступеню в стадії клиничного відновлення. Вказана хвороба виникла в травні 1986 року та є наслідком впливу іонізуючого випромінювання (а.с. 90-92). На ім`я позивача Кіївською міською державною адміністрацією видано посвідчення серії [NUMBER] учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році від 21.05.2019 року, категорія 1, довічно. За нормою ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Підстави набуття права власності поділяють на первісні та похідні. Первісними підставами є такі, за яких право власності на річ виникає у суб`єкта вперше. До первісних способів набуття права власності належать, зокрема, виготовлення або створення нової речі (виробництво). Похідними підставами набуття права власності вважаються такі, за яких право власності у суб`єкта виникає внаслідок волевиявлення попереднього власника (купівля-продаж, поставка, дарування, міна та інші договори щодо передачі майна у власність, а також спадкування за заповітом). Отже позивачем наводиться нормативне обґрунтування про наявний обов`язок гаражного кооперативу надати йому довідку про членство у кооперативі встановленого зразка, також інші відомості, про які вказано саме у позовній заяві. Відповідач не заперечує, що гаражний бокс № [NUMBER] рахується за позивачем, проте за відсутності відповідних підтверджуючих документів не вправі видавати довідку, що є предметом позову. Докази, надані стороною позивача, а саме копії квитанції про сплату позивачем вступного та членського внеску є належним доказом щодо підтвердження членства позивача в кооперативі. Відповідно до п. 8 (а) постанови Пленуму Верховного суду України від 28 червня 1991 року №5 Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних із діяльністю гаражно-будівлених кооперативі - член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти щодо нього інші угоди, що не заборонені законом. Отже стороною позивача надано достатньо документів, що можуть свідчити про наявність у позивача майнових прав на гараж відповідно до Закону України "Про кооперацію". Крім того, суд вважає, що довідка видана ГК "Вигурівщина" від 05 червня 2022 року на ім`я позивача, перелік членів ГК "Вигурівщина", а також копія облікової бухгалтерської карточки гаражного боксу № [NUMBER] на ім`я [PERSON] є належними та допустимими доказами, які свідчать, що пайовий внесок за спірний гараж позивачем був внесений повністю, оскільки у разі невнесення пайового внеску у повному обсязі, підстави для видачі такої довідки було б відсутні. Жодних доказів на підтвердження недійсності зазначеної довідки матеріали справи не містять. Також позивачем до суду були надані докази того, що він постійно і на регулярній основі сплачував та сплачує членські внески і не має заборгованості за такими платежами. Факт сплати членських внесків і прийняття таких внесків ГК "Вигурівщина", не заперечує і сам відповідач. Таким чином той факт, що відповідач протягом певного тривалого періоду приймав та приймає від [PERSON] платежі, які відповідно до статуту ГК "Вигурівщина" та положень закону можуть сплачувати виключно члени кооперативу, разом з іншими вищевказаними доказами доводять той факт, що [PERSON] є членом кооперативу ГК "Вигурівщина". Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про кооперацію" обов`язком саме відповідача ГК "Вигурівщина" є ведення обліку своїх членів та видача кожному з них посвідчення про членство. Суд вважає недопустимим перекладання наслідків невиконання кооперативом такого обов`язку на позивача чи будь-яку іншу особу. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Сторона відповідача жодних доводів та обставин, які б унеможливлювали видати довідку про належність гаражного боксу [PERSON] у кооперативі не навів, а всупереч ч. 6 ст. 81 ЦПК України ґрунтував свою позицію на припущеннях. Статтями 16, 391, 386 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Зазначені норми гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачити можливість такого порушення його права в майбутньому. Оскільки позивач дотримав формальні вимоги відповідача щодо порядку вступу в кооператив, а саме: подав відповідну заяву, сплатив вступний внесок та продовжує сплачувати членські внески, суд вважає неправомірним перешкоджання йому у доступі до гаражного боксу. Крім того, позивач посилається на те, що неправомірними діями з боку відповідачу йому нанесені моральні страждання, які він оцінує в розмірі 100 000 грн. Згідно зі ст. 23 ЦК України, моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі № 686/13212/19. Тому, беручи до уваги перебування позивача у стані постійного стресу та нервозності, внаслідок неправомірних дій з боку відповідача, що призвело до необхідності шукати додаткові кошти за сплату стоянки для свого транспортного засобу, погіршення стану здоров`я, зіпсуванням продуктів харчування, які зберігались в гаражі №209 (картопля, морква, буряк, цибуля, капуста, яблука, консервація), з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд визначає розмір компенсації моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині зобов`язання звільнити доступ до гаражу № [NUMBER] та не чинити перешкоди в користуванні гаражем, ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та доведені позивачем належними та достатніми доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Нормою ст. 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Отже, процесуальним законом на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо було подати з поважних причин. Вказане повністю кореспондується із принципом змагальності, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення. Окрім того, наведене свідчить про те, що тягар доказування повністю покладається на ту сторону, котра заявила таку вимогу в суді, в той же час співмірність, обґрунтованість витрат на правничу допомогу, а також їх розмір необхідно підтвердити належними та допустимими доказами. Наведене підтверджується правовою позицією, викладеною у постанові КГС ВС у справі № 922/2604/20 від 20 липня 2021 року. Зокрема, у вказаній справі Суд зазначив, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Таким чином, вимога ГК "Вигурівщина" щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 30 000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки сторона відповідача не надала суду достатніх та підтверджуючих доказів понесення ними витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Таким чином, оскільки в позові частково задоволено, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, всі судові витрати покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь держави (судові витрати вираховуючються за ставками прожиткового мінімуму працездатних осіб на час подання позовної заяви до суду 2023 рік).

Outcome: partial