Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

07.01.2025 р. до Гайсинського районного суду Вінницької області представником позивача, - адвокатом Бабаян Д.А. в інтересах позивачки [PERSON] з використанням системи «Електронний суд» подано позовну заяву (цивільний позов) [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про припинення права спільної сумісної власності, визнання часток співвласників майна, припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому. 09.01.2025 р. представником позивача, - адвокатом Бабаян Д.А. в інтересах позивачки [PERSON] з використанням системи «Електронний суд» подано уточнену позовну заяву [PERSON] , до [PERSON] , Органу опіки та піклування Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , про припинення права спільної сумісної власності, визнання часток співвласників майна, припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому, у якій позивачем було заявлено такі позовні вимоги: 1. Припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за [PERSON] на 1/2 частину транспортних засобів марки «VOLKSWAGEN» (модель «TRANSPORTER», тип «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В», номер кузова [NUMBER] , рік випуску 1996 року, колір білий, об`єм двигуна 2370 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 25.03.2004 рік, дата реєстрації 06.07.2017 рік) та «MERCEDES-BENZ» (комерційний опис «GLS 350», ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , рік випуску 2016 року, колір коричневий, об`єм двигуна 2987 кубічних сантиметрів, особливі відмітки «ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ», реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації в Україні 29.07.2016 рік, дата реєстрації 29.07.2022 рік), як частку спільної сумісної власності подружжя. 2. Визначити, що частки співвласників транспортних засобів марки «VOLKSWAGEN» (модель «TRANSPORTER», тип «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В», номер кузова [NUMBER] , рік випуску 1996 року, колір білий, об`єм двигуна 2370 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 25.03.2004 рік, дата реєстрації 06.07.2017 рік) та «MERCEDES-BENZ» (комерційний опис «GLS 350», ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , рік випуску 2016 року, колір коричневий, об`єм двигуна 2987 кубічних сантиметрів, особливі відмітки «ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ», реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації в Україні 29.07.2016 рік, дата реєстрації 29.07.2022 рік) становлять по 1/6 частки у [PERSON] і [PERSON] , як фактично успадковані за законом, після померлого [INFO] в селі Тарасівка Гайсинського району Вінницької області, їх батька [PERSON] , та 2/3 частки у [PERSON] , з урахуванням 1/2 частки спільної сумісної власності подружжя та 1/6 частки, успадкованого за законом після померлого [INFO] в селі Тарасівка Гайсинського району Вінницької області, чоловіка [PERSON] . 3. Припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку транспортних засобів марки «VOLKSWAGEN» (модель «TRANSPORTER», тип «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В», номер кузова [NUMBER] , рік випуску 1996 року, колір білий, об`єм двигуна 2370 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 25.03.2004 рік, дата реєстрації 06.07.2017 рік) і «MERCEDES-BENZ» (комерційний опис «GLS 350», ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , рік випуску 2016 року, колір коричневий, об`єм двигуна 2987 кубічних сантиметрів, особливі відмітки «ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ», реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації в Україні 29.07.2016 рік, дата реєстрації 29.07.2022 рік) та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/6 частку вартості зазначених транспортних засобів в розмірі 36656 (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 50 коп., шляхом перерахування вказаному спадкомцю цієї суми з депозитного рахунку Гайсинського районного суду Вінницької області, що внесені [PERSON] згідно із квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №71779872 від 27 грудня 2024 року. 4. Припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку транспортних засобів марки «VOLKSWAGEN» (модель «TRANSPORTER», тип «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В», номер кузова [NUMBER] , рік випуску 1996 року, колір білий, об`єм двигуна 2370 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 25.03.2004 рік, дата реєстрації 06.07.2017 рік) і «MERCEDES-BENZ» (комерційний опис «GLS 350», ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , рік випуску 2016 року, колір коричневий, об`єм двигуна 2987 кубічних сантиметрів, особливі відмітки «ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ», реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації в Україні 29.07.2016 рік, дата реєстрації 29.07.2022 рік) та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/6 частку вартості зазначених транспортних засобів в розмірі 36656 (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 50 коп., шляхом перерахування вказаному спадкомцю цієї суми з депозитного рахунку Гайсинського районного суду Вінницької області, що внесені [PERSON] згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №71779872 від 27 грудня 2024 року. 5. Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», тип «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В», номер кузова [NUMBER] , рік випуску 1996 року, колір білий, об`єм двигуна 2370 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 25.03.2004 рік, дата реєстрації 06.07.2017 рік, в цілому. 6. Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», комерційний опис «GLS 350», ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , рік випуску 2016 року, колір коричневий, об`єм двигуна 2987 кубічних сантиметрів, особливі відмітки «ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ», реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації в Україні 29.07.2016 рік, дата реєстрації 29.07.2022 рік, в цілому. Свої позовні вимоги сторона позивача [PERSON] обґрунтувала тим, що [INFO] чоловік позивачки [PERSON] , - [PERSON] помер у селі Тарасівка Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Гайсинським відділом державної реєстрації актив цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23 серпня 2023 року, серія [NUMBER] . Після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина, до складу якої що входить рухоме майно, а саме: - транспортний засіб: марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», тип «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В», номер кузова [NUMBER] , рік випуску 1996 року, колір білий, об`єм двигуна 2370 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 25.03.2004 рік, зареєстрований ТСЦ 0542 від 06.07.2017 року на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; - транспортний засіб: марки «MERCEDES-BENZ», комерційний опис «GLS 350», ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , рік випуску 2016 року, колір коричневий, об`єм двигуна 2987 кубічних сантиметрів, особливі відмітки «ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ», реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації в Україні 29.07.2016 рік, зареєстрований ТСЦ 0542 від 29.07.2022 рік на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . За життя спадкодавцем [PERSON] заповіт складено не було, у зв`язку із чим, право на спадкування вказаної спадщини позивачка [PERSON] з синами та батьки покійного отримали як спадкоємці за законом. Так, спадкоємцями за законом є позивач [PERSON] , сини покійного: [PERSON] і [PERSON] , та батьки покійного: батько [PERSON] і мати [PERSON] . У визначений строк позивачка [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецької Олени Ігорівни та прийняла спадщину померлого чоловіка (спадкова справа № 15/2024 за 2024 рік) у вказаний передбачений законом спосіб. Батьки покійного відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви нотаріусу. Разом з цим, позивачка не змогла нотаріально оформити спадщину на транспортні засоби та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 05.04.2024 р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецькою О.І. шляхом винесення постанови вих. №89/02-31, про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені транспортні засоби, у зв`язку з тим, що на час смерті спадкодавця [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання разом із ним були зареєстровані та проживали його діти, - сини [PERSON] та [PERSON] , тому згідно із ст. 1269 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину померлого батька, а тому не є можливим видати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначені транспортні засоби лише виключно дружині померлого [PERSON] . Крім того, з 04 червня 2005 року позивачка [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області (копія свідоцтва додається). В свою чергу, зазначені вище транспортні засоби були придбані під час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглядаючи справу № 343/1294/18 акцентував увагу на тому, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Згідно з положеннями статті 1226 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З вищезазначеного випливає, що позивачці [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] належить по 1/2 зазначених вище транспортних засобів на праві спільної сумісної власності і лише частка, що належала спадкодавцю [PERSON] є спадковим майном, що відкрилась після його смерті. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 і 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст. ст. 1268-1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із частиною першою статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З огляду на зазначене кожен із вказаних спадкоємців фактично є власником по 1/6 частині успадкованого ними майна. Разом з тим, частка права власності на вищезазначені транспортні засоби дружини померлого (з урахуванням частки спільного сумісного майна подружжя) становить 2/3 частини. Відповідно до звітів про незалежну оцінку рухомого майна від 17 жовтня 2024 року ринкова вартість вказаних транспортних засобів складає: - рухомого майна - загальний легковий універсал, MERCEDES-BENZ GLS 350, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] становить - 199 944,00 гривень (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні, 00 копійок) без ПДВ; - рухомого майна - спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] становить - 19 995,00 гривень (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень, 00 копійок) без ПДВ. Отже, згідно із звітами про незалежну оцінку рухомого майна загальна вартість зазначених транспортних засобів становить 219 939,00 гривень (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять грн. 00 коп.). В свою чергу вартість частки спадкоємців становить: у позивачки - 146 626 гривень (219 939 * 2/3); у дітей спадкодавця - по 36 656,50 гривень (219 939 * 1/6) у кожного із синів. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) 1частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У даному конкретному випадку вбачається, що частка Відповідачів є незначною і не може бути виділена в натурі, транспортні засоби є неподільними, а припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників. Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статт 365 ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) в якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». З судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд має враховувати співвідношення вартості всього майна та розміру часток кожного. Відповідно до статті 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Так, у даній справі є очевидним, що транспорні засоби є неподільними. Крім того, варто зазначити, що у разі припинення права на частку, інтереси Відповідачів не будуть порушені, зокрема у зв`язку з тим, що право власності на майно породжує зобов`язання щодо його утримання, а один з співвласників є малолітньою особою та не може повноцінного користуватися транспортним засобом на рівні з іншими співвласниками. Також, вартість транспортних засобів з плином часу буде знижуватись, а отже і вартість часток стане меншою, ніж наразі. Частиною другою статті 365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки №71779872 від 27 грудня 2024 року позивачка внесла на депозитний рахунок Гайсинського районного суду Вінницької області 73 313 грн. (сімдесят три тисячі триста тринадцять гривень 00 коп.), що становить вартість часток Відповідачів на транспортні засоби. Таким чином, зважаючи на вище викладене та за відсутності можливості Позивачкою оформлення права власності на транспортні засоби в нотаріальному порядку, враховуючи незначний розмір часток спадкового майна Відповідачів, що компенсується Позивачкою, остання змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, зокрема для реалізації наміру щодо продажу спадкового майна з огляду на те, що вартість рухомого майна з плином часом знижується. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 09.01.2025 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за цим позовом, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано державного та приватних нотаріусів Гайсинського нотаріального округу до 14:30 год. 27.02.2025 р. надати Гайсинському районному суду належно засвідчені копії документів, що свідчать про наявність спадкової справи після смерті [INFO] в с. Тарасівка Гайсинського району Вінницької області [PERSON] ; спадкоємців, які письмово заявили про прийняття спадщини в цій справі; свідоцтв про право на спадщину; постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (у видачі свідоцтв про право на спадщину). 27.02.2025 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області постановлено клопотання позивачки задовільнити та замінити первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача, - Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області у цивільній справі № 129/6/25 за позовом [PERSON] , поданого в її інтересах представником позивача, - адвокатом Бабаян Діаною Арутюнівною, до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, - орган опіки та піклування Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про припинення права спільної сумісної власності, визнання часток співвласників майна, припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бабаян Д.А. в судове засідання не з`явилися, письмово просили справу розглянути у їх відсутність, вимоги позову задовільнити, про що подали письмові заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність, про що подав письмову заяву. Представник відповідача Органу опіки та піклування Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність, про що подав письмову заяву. З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити, з таких міркувань. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що [INFO] чоловік позивачки [PERSON] , - [PERSON] помер у селі Тарасівка Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Гайсинським відділом державної реєстрації актив цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23 серпня 2023 року, серія [NUMBER] . Після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина, до складу якої що входить рухоме майно, а саме: - транспортний засіб: марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», тип «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В», номер кузова [NUMBER] , рік випуску 1996 року, колір білий, об`єм двигуна 2370 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 25.03.2004 рік, зареєстрований ТСЦ 0542 від 06.07.2017 року на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; - транспортний засіб: марки «MERCEDES-BENZ», комерційний опис «GLS 350», ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , рік випуску 2016 року, колір коричневий, об`єм двигуна 2987 кубічних сантиметрів, особливі відмітки «ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ», реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації в Україні 29.07.2016 рік, зареєстрований ТСЦ 0542 від 29.07.2022 рік на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . За життя спадкодавцем [PERSON] заповіт складено не було, у зв`язку із чим, право на спадкування вказаної спадщини позивачка [PERSON] з синами та батьки покійного отримали як спадкоємці за законом. Так, спадкоємцями за законом є позивач [PERSON] , сини покійного: [PERSON] і [PERSON] , та батьки покійного: батько [PERSON] і мати [PERSON] . У визначений строк позивачка [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецької Олени Ігорівни та прийняла спадщину померлого чоловіка (спадкова справа №15/2024 за 2024 рік) у вказаний передбачений законом спосіб. Батьки покійного відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви нотаріусу. Разом з цим, позивачка не змогла нотаріально оформити спадщину на транспортні засоби та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 05.04.2024 р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецькою О.І. шляхом винесення постанови вих. №89/02-31, про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені транспортні засоби, у зв`язку з тим, що на час смерті спадкодавця [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання разом із ним були зареєстровані та проживали його діти, - сини [PERSON] та [PERSON] , тому згідно із ст. 1269 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину померлого батька, а тому не є можливим видати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначені транспортні засоби лише виключно дружині померлого [PERSON] . Крім того, з 04 червня 2005 року позивачка [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області (копія свідоцтва додається). В свою чергу, зазначені вище транспортні засоби були придбані під час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням правових норм, закріплених у ч.1 ст. 60, ст. 63, ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 1226 Цивільного кодексу України, правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглядаючи справу № 343/1294/18, та встановлених обставин, про які зазначено вище, вбачається, що позивачці [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] належить по 1/2 зазначених вище транспортних засобів на праві спільної сумісної власності і лише частка, що належала спадкодавцю [PERSON] є спадковим майном, що відкрилась після його смерті. З урахуванням правових норм, закріплених у ст.ст. 1216, 1217, 1218, ч.1 і ч.2 ст. 1223, ст. 1261, ч. 1, ч.3 ст. 1296, ст. 1267 ЦК України, та встановлених обставин, про які зазначено вище, вбачається, що кожен із вказаних спадкоємців фактично є власником по 1/6 частині успадкованого ними майна. Разом з тим, частка права власності на вищезазначені транспортні засоби дружини померлого (з урахуванням частки спільного сумісного майна подружжя) становить 2/3 частини. Відповідно до звітів про незалежну оцінку рухомого майна від 17 жовтня 2024 року ринкова вартість вказаних транспортних засобів складає: - рухомого майна - загальний легковий універсал, MERCEDES-BENZ GLS 350, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] становить - 199 944,00 гривень (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні, 00 копійок) без ПДВ; - рухомого майна - спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] становить - 19 995,00 гривень (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень, 00 копійок) без ПДВ. Отже, згідно із звітами про незалежну оцінку рухомого майна загальна вартість зазначених транспортних засобів становить 219 939,00 гривень (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять грн. 00 коп.). В свою чергу вартість частки спадкоємців становить: у позивачки - 146 626 гривень (219 939 * 2/3); у дітей спадкодавця - по 36 656,50 гривень (219 939 * 1/6) у кожного із синів. З урахуванням правових норм, закріплених у ст.ст. 356, 358, 365 ЦК України та встановлених обставин, про які зазначено вище, вбачається, що у даному конкретному випадку вбачається, що частка Відповідачів є незначною і не може бути виділена в натурі, транспортні засоби є неподільними, а припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників. Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статт 365 ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) в якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». З судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд має враховувати співвідношення вартості всього майна та розміру часток кожного. Відповідно до статті 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Так, у даній справі є очевидним, що транспорні засоби є неподільними. Крім того, у разі припинення права на частку, інтереси відповідачів не будуть порушені, зокрема у зв`язку з тим, що право власності на майно породжує зобов`язання щодо його утримання, а один з співвласників є малолітньою особою та не може повноцінного користуватися транспортним засобом на рівні з іншими співвласниками. Також, вартість транспортних засобів з плином часу буде знижуватись, а отже і вартість часток стане меншою, ніж наразі. При цьому, відповідачі та представник неповнолітнього спадкоємця надали свою згоду поділ спадкового майна у спосіб, який запропоновано позивачкою згідно із її позовними вимогами. Частиною другою статті 365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки №71779872 від 27 грудня 2024 року позивачка внесла на депозитний рахунок Гайсинського районного суду Вінницької області 73 313 грн. (сімдесят три тисячі триста тринадцять гривень 00 коп.), що становить вартість часток Відповідачів на транспортні засоби. Таким чином, зважаючи на вище викладене та за відсутності можливості Позивачкою оформлення права власності на транспортні засоби в нотаріальному порядку, враховуючи незначний розмір часток спадкового майна Відповідачів, що компенсується Позивачкою, та наявність згоди відповідачів на поділ спадкового майна у вказаний спосіб з метою захисту законних прав позивачки (спадкоємиці) [PERSON] на спадщину, вказані позовні вимоги є обгрунтованми. Висновки суду та встановлені у справі обставини підтверджуються такими доказами: паспортом [PERSON] ; РНОКПП [PERSON] ; витягом з реєстру територіальної громади [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] ; паспортом [PERSON] ; РНОКПП [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] ; витягом з реєстру територіальної громади [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] ; РНОКПП [PERSON] ; витягом з реєстру територіальної громади [PERSON] ; свідоцтвом про смерть [PERSON] ; свідоцтвом про реєстраію транспортного засобу Mersedes benz; свідоцтвом про реєстраію транспортного засобу Volkswagen Transporter; постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії; експертною оцінкою транспортного засобу Mersedes benz; експертною оцінкою транспортного засобу Volkswagen Transporter; квитанція про внесення грошової компенсації на депозитний рахунок суду; матеріалами спадкової справи №15/2024 за 2024 рік після смерті [PERSON] , які (вказані докази) знаходяться у матеріалах цивільної справи № 129/6/25 (а.с.а.с. 1-85). Зазначені спірні правовідносини регламентуються такими нормами права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин. За змістом ч.1 і ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту може бути, визнання права. За змістом ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається відповідно до встановленого законом порядку. Ч.1 ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з положеннями статті 1226 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 і 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст. ст. 1268-1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 та ч.2 статті 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) 1частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У даному конкретному випадку вбачається, що частка Відповідачів є незначною і не може бути виділена в натурі, транспортні засоби є неподільними, а припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників. Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статт 365 ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) в якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». З судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд має враховувати співвідношення вартості всього майна та розміру часток кожного. Відповідно до статті 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Так, у даній справі є очевидним, що транспорні засоби є неподільними. Крім того, варто зазначити, що у разі припинення права на частку, інтереси Відповідачів не будуть порушені, зокрема у зв`язку з тим, що право власності на майно породжує зобов`язання щодо його утримання, а один з співвласників є малолітньою особою та не може повноцінного користуватися транспортним засобом на рівні з іншими співвласниками. Також, вартість транспортних засобів з плином часу буде знижуватись, а отже і вартість часток стане меншою, ніж наразі. Частиною другою статті 365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З системного аналізу та тлумачення вказаних норм права, встановлених обставин у справі експліцитно та імпліцитно вбачаються такі висновки: 1. Чоловік позивачки [PERSON] , - [PERSON] помер [INFO] у селі Тарасівка Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Гайсинським відділом державної реєстрації актив цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23 серпня 2023 року, серія [NUMBER] . 2. Після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина, до складу якої що входить рухоме майно, а саме: - транспортний засіб: марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», тип «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В», номер кузова [NUMBER] , рік випуску 1996 року, колір білий, об`єм двигуна 2370 кубічних сантиметрів, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 25.03.2004 рік, зареєстрований ТСЦ 0542 від 06.07.2017 року на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; - транспортний засіб: марки «MERCEDES-BENZ», комерційний опис «GLS 350», ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , рік випуску 2016 року, колір коричневий, об`єм двигуна 2987 кубічних сантиметрів, особливі відмітки «ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ», реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації в Україні 29.07.2016 рік, зареєстрований ТСЦ 0542 від 29.07.2022 рік на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 3. За життя спадкодавцем [PERSON] заповіт складено не було, у зв`язку із чим, право на спадкування вказаної спадщини позивачка [PERSON] з синами та батьки покійного отримали як спадкоємці за законом. Так, спадкоємцями за законом є позивач [PERSON] , сини покійного: [PERSON] і [PERSON] , та батьки покійного: батько [PERSON] і мати [PERSON] . 4. У визначений строк позивачка [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецької Олени Ігорівни та прийняла спадщину померлого чоловіка (спадкова справа №15/2024 за 2024 рік) у вказаний передбачений законом спосіб. Батьки покійного відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви нотаріусу. 5. Разом з цим, позивачка не змогла нотаріально оформити спадщину на транспортні засоби та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 05.04.2024 р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецькою О.І. шляхом винесення постанови вих. №89/02-31, про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені транспортні засоби, у зв`язку з тим, що на час смерті спадкодавця [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання разом із ним були зареєстровані та проживали його діти, - сини [PERSON] та [PERSON] , тому згідно із ст. 1269 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину померлого батька, а тому не є можливим видати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначені транспортні засоби лише виключно дружині померлого [PERSON] . 6. Крім того, з 04 червня 2005 року позивачка [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області (копія свідоцтва додається). В свою чергу, зазначені вище транспортні засоби були придбані під час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням правових норм, закріплених у ч.1 ст. 60, ст. 63, ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 1226 Цивільного кодексу України, правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглядаючи справу № 343/1294/18, та встановлених обставин, про які зазначено вище, вбачається, що позивачці [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] належить по 1/2 зазначених вище транспортних засобів на праві спільної сумісної власності і лише частка, що належала спадкодавцю [PERSON] є спадковим майном, що відкрилась після його смерті. 7. З урахуванням правових норм, закріплених у ст.ст. 1216, 1217, 1218, ч.1 і ч.2 ст. 1223, ст. 1261, ч. 1, ч.3 ст. 1296, ст. 1267 ЦК України, та встановлених обставин, про які зазначено вище, вбачається, що кожен із вказаних спадкоємців фактично є власником по 1/6 частині успадкованого ними майна. Разом з тим, частка права власності на вищезазначені транспортні засоби дружини померлого (з урахуванням частки спільного сумісного майна подружжя) становить 2/3 частини. 8. Відповідно до звітів про незалежну оцінку рухомого майна від 17 жовтня 2024 року ринкова вартість вказаних транспортних засобів складає: - рухомого майна - загальний легковий універсал, MERCEDES-BENZ GLS 350, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] становить - 199 944,00 гривень (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні, 00 копійок) без ПДВ; - рухомого майна - спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] становить - 19 995,00 гривень (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень, 00 копійок) без ПДВ. Отже, згідно із звітами про незалежну оцінку рухомого майна загальна вартість зазначених транспортних засобів становить 219 939,00 гривень (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять грн. 00 коп.). В свою чергу вартість частки спадкоємців становить: у позивачки - 146 626 гривень (219 939 * 2/3); у дітей спадкодавця - по 36 656,50 гривень (219 939 * 1/6) у кожного із синів. 9. З урахуванням правових норм, закріплених у ст.ст. 356, 358, 365 ЦК України та встановлених обставин, про які зазначено вище, вбачається, що у даному конкретному випадку вбачається, що частка Відповідачів є незначною і не може бути виділена в натурі, транспортні засоби є неподільними, а припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників. Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статт 365 ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) в якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». З судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд має враховувати співвідношення вартості всього майна та розміру часток кожного. Відповідно до статті 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Так, у даній справі є очевидним, що транспорні засоби є неподільними. Крім того, у разі припинення права на частку, інтереси відповідачів не будуть порушені, зокрема у зв`язку з тим, що право власності на майно породжує зобов`язання щодо його утримання, а один з співвласників є малолітньою особою та не може повноцінного користуватися транспортним засобом на рівні з іншими співвласниками. Також, вартість транспортних засобів з плином часу буде знижуватись, а отже і вартість часток стане меншою, ніж наразі. При цьому, відповідачі та представник неповнолітнього спадкоємця надали свою згоду поділ спадкового майна у спосіб, який запропоновано позивачкою згідно із її позовними вимогами. 10. Частиною другою статті 365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки №71779872 від 27 грудня 2024 року позивачка внесла на депозитний рахунок Гайсинського районного суду Вінницької області 73 313 грн. (сімдесят три тисячі триста тринадцять гривень 00 коп.), що становить вартість часток Відповідачів на транспортні засоби. Таким чином, з урахуванням встановлених під час судового розгляду на підставі наявних доказів обставин у справі та правовідносин сторін, які випливають із вказаних встановлених обставин, суд дійшов висновку, що до цих правовідносин підлягають застосуванню зазначені вище в рішенні норми права, позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому з метою захисту законних прав позивачки (спадкоємиці) [PERSON] на спадщину суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити, та ухвалити судове рішення, згідно із яким, - 1). припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за [PERSON] на 1/2 частину транспортних засобів марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», реєстраційний номер [NUMBER] та марки «MERCEDES-BENZ», модель «GLS 350», реєстраційний номер [NUMBER] , як частку спільної сумісної власності подружжя; 2). визначити, що частки співвласників транспортних засобів марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», реєстраційний номер [NUMBER] та марки «MERCEDES-BENZ», модель «GLS 350», реєстраційний номер [NUMBER] становлять по 1/6 частки у [PERSON] і [PERSON] , як фактично успадковані за законом, після померлого [INFO] в селі Тарасівка Гайсинського району Вінницької області, їх батька [PERSON] , та 2/3 частки у [PERSON] , з урахуванням 1/2 частки спільної сумісної власності подружжя та 1/6 частки, успадкованого за законом після померлого [INFO] в селі Тарасівка Гайсинського району Вінницької області, чоловіка [PERSON] ; 3). припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку транспортних засобів марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», реєстраційний номер [NUMBER] та марки «MERCEDES-BENZ» модель «GLS 350», реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/6 частку вартості зазначених транспортних засобів в розмірі 36656 (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 50 коп., шляхом перерахування вказаному спадкомцю цієї суми з депозитного рахунку Гайсинського районного суду Вінницької області, що внесені [PERSON] згідно із квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №71779872 від 27 грудня 2024 року; 4). припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку транспортних засобів транспортних засобів марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», реєстраційний номер [NUMBER] та марки «MERCEDES-BENZ», модель «GLS 350», реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/6 частку вартості зазначених транспортних засобів в розмірі 36656 (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 50 коп., шляхом перерахування вказаному спадкомцю цієї суми з депозитного рахунку Гайсинського районного суду Вінницької області, що внесені [PERSON] згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №71779872 від 27 грудня 2024 року; 5). визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «TRANSPORTER», реєстраційний номер [NUMBER] в цілому 6). визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель «GLS 350», реєстраційний номер [NUMBER] в цілому.

Outcome: approved