Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Вінницької міської ради про визнання права довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовна заява обгрунтована наступним. Рішенням ІХ сесії 21 скликання Вінницької районної ради народних депутатів «Про надання земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств» від 20.04.1992 [PERSON] надано в довічне успадковуване володіння земельну ділянку площею 12,9 га з земель запасу Стадницької сільської ради, що підтверджується Проектом відведення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства з земель запасу Стадницької сільської ради, розробленого Вінницьким філіалом Інституту землеустрою УААН. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею, який зареєстрвоано в Книзі записів державних актів на право довічного успатковуваного володіння землею за №33. 15.03.1996 зареєстровано Вінницькою РДА Фермерське господарство «Мельника Миколи Васильовича «АЛОЧКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 21728935). В подальшому на підставі Розпорядження Вінницької РДА №73 від 27.01.2005 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) членам фермерського господарства «Алочка» на території Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області» проведено розпаювання земельної ділянки площею 12,9 га серед членів фермерського господарства. Вказаним Розпорядженням затверджено технічну документацію із землеустрою та передано земельні ділянки для ведення фермерського господарства з видачею державних актів на право власності на землю, а саме: [PERSON] 1,4798 га, [PERSON] 1,6654 га, [PERSON] 1,5501 га, [PERSON] 1,6119 га. Земельна ділянка площею 6,4223 га залишилася в межах державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, що підтверджується пояснювальною запискою до вказаної технічної документації. [INFO] [PERSON] помер та згідно довідки приватного нотаріуса Лукашенка В.Б., спадкоємцями [PERSON] є його діти: [PERSON] , [PERSON] .. На підставі наказу №129 від 13.05.2019 Вінницькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Стадницької сільської ради, відповідно до якої площа земельної ділянки зменшилася з невідомих причин, а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 0520687300:03:003:0232, площа 5,200 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства та закріплена за землекористувачем ФГ «Мельника Миколи Васильовича «АЛОЧКА». Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, що наданий на адвокатський запит, вказана земельна ділянка сформована за рахунок земельної ділянки загальною площею 12,9029 га, яка належить [PERSON] відповідно до державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею. Дана земельна ділянка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності 06.05.2024 за Вінницькому міською радою. Спадкоємець [PERSON] подала приватному нотаріусу Скутельник І.А. заяву про відмову від вступу до складу фермерського господарства в частці, що належала померлому [PERSON] та заявила про вихід зі складу членів фермерського господарства. В подальшому рішенням від 14.07.2023 №2/2023 засновник ФГ « [PERSON] «АЛОЧКА», припинено повноваження голови (керівника) господарства [PERSON] у зв`язку із його смертю [INFO] , обрано головою господарства [PERSON] , збільшено та перерозподілено статутний капітал та затверджено нову редакцію статуту господарства, проведено державну реєстрацію змін до статутних документів, згідно яких єдиним засновником фермерського господарства є [PERSON] .. Земельна ділянка з кадастровим номером 0520687300:03:003:0232, площа 5,200 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства, яку сформовано за рахунок земельної ділянки загальною площею 12,9029 га, що належить [PERSON] , використовується в господарській діяльності ФГ «Мельника Миколи Васильовича «АЛОЧКА» . 24.06.2024 [PERSON] звернувся приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право довічного успадковуваного володіння землею після смерті батька [PERSON] .. Постановою №224/02-31 від 28.06.2024 нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з наданого спадкоємцем державного акту на право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку площею 12,9 га, не вбачається право спадкодавця на земельну ділянку площею 5,2 га з кадастровим номером 0520687300:03:003:0232, а власником даної нерухомості є Вінницька міська рада. В подальшому [PERSON] 10.07.2024 звернувся до Вінницької міської ради із заявою про продаж йому вказаної земельної ділянки як спадкоємцю громадянина, якому належало право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою. Листом від 22.08.2024 Департамент земельних ресурсів Вінницької міської ради відмовив йому у цьому, оскільки надані документи не містять внесених змін щодо площі та конфігурації земельної ділянки у зв`язку із формуванням нових земельних ділянок, а також, наданий витяг з ДЗК від 26.03.2024 не містить відомостей про право власності/право постійного користування внесених до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 01.01.2013. Відтак, внаслідок відсутності чітко визначеного механізму нотаріального оформлення, а також остаточної правової визначеності у питанні спадкування права постійного довічного користування землею позивач позбавлений можливості оформити це право, чим позбавлений реалізації свого право, як спадкоємець громадянина, якому належало право постійного користування, право довічного успадковуваного володіння землею державної і комунальної власності та на викуп земельної ділянки. На підставі вищевикладеного, просить визнати за ним право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку площею 5,200 га, кадастровий номер 0520687300:03:003:0232, цільове призначення: 01.02 Для ведення фермерського господарства, яка перебувала в користуванні [PERSON] відповідно до Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею №33, та виданий згідно рішення ІХ сесії 21 скликання Вінницької районної ради народних депутатів «Про надання земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств» від 20.04.1992, що є частиною земельної ділянки площею 12,9 га для ведення селянського (фермерського) господарства та розташована на території Вінницької міської ради Вінницького району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачем Вінницькою міською радою подано письмові пояснення на пред`явлений [PERSON] позов, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Право власності Вінницької міської ради на спірну земельну ділянку зареєстровано відповідно до рішення Вінницької міської ради №1501 від 24.02.2023. За матеріалами технічної документації членами ФГ «Алочка» було проведено розпаювання земель ФГ та [PERSON] передано земельну ділянку площею 1,4798 га, кадастровий номер 0520687300:03:003:0220; [PERSON] передано земельну ділянку площею 1,6654 га, кадастровий номер 0520687300:03:003:0221; [PERSON] передано земельну ділянку площею 1,5501 га, кадастровий номер 0520687300:03:003:0222; [PERSON] передано земельну ділянку площею 1,6119 га, кадастровий номер 0520687300:03:003:0223. Таким чином членами ФГ проведено розпаювання земельної ділянки площею 12,9 га, що надана у довічне успадковуване володіння [PERSON] .. Таким чином, на переконання відповідача, в результаті розпаювання земельної ділянки площею 12,9 га, від чого її площа зменшилася, ця ділянка припинила існувати як об`єкт цивільних прав, а державний акт втратив юридичне значення документа, який є правовстановлюючим для державної реєстрації речових прав. Спірну земельну ділянку площею 5,200 га зареєстровано в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації. Окрім того, в матеріалах технічної документації відсутня належним чином завірена копія даного державного акту, що видавався [PERSON] , долучений до матеріалів справи витяг з ДЗК про спірну земельну ділянку не містить відомостей про право постійного користування, які внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 01.01.2013. На підставі вищевикладеного, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 150-154). Ухвалою суду від 14.11.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 143). Ухвалою суду від 16.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 162). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Саюк Б.О. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій він позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у їх відсутність, в разі задоволення позову, судові витрати залишити за позивачем (а.с. 175-176). Представник відповідача Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився. Від представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову, врахувавши позицію, що викладена у письмових поясненнях (а.с. 177-179). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін та їх представників. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено наступне. Відповідно до копії рішення ІХ 21 скликання Вінницької районної ради народних депутатів від 20.04.1992 вирішено надати в довічне успадковуване володіння жителю м.\~Вінниці гр. [PERSON] земельну ділянку, площею 12,9 га ріллі з земель запасу Стадницької сільської ради народних депутатів (а.с. 19). На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування Вінницьким філіалом УКРНДІЗЕМПРОЕКТ виготовлено проект відведення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства з земель запасу Стадницької сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області (а.с. 10-36). На а.с. 37-40 міститься копія Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні 18.02.2025, відповідно до якого [PERSON] , який мешкає в м. Вінниці, на підставі рішення ІХ\~сесії 21 скликання Вінницької районної ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 20.04.1992 №33 надано право у довічне успадковуване володіння 12,9 га землі в межах згідно з планом землеволодіння. Землю надано у довічне успадковуване володіння для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №33. На а.с. 41 міститься копія свідоцтва про державну реєстрацію (перерєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) від 15.03.1996, що видане Вінницькою районною державною адміністрацією на Фермерське господарство Мельника Миколи Васильовича «Алочка», ідентифікаційний код СПД в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій 21728935. Дане підтверджується також і Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.07.2023 (а.с. 42). Розпорядженням Вінницької РДА №73 від 27.01.2005 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) членам фермерського господарства «Алочка» на території Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області; передано громадянам (згідно додатку) у власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства з видачею державних актів на право власності на землю; вказаним громадянам виготовити державні акти на право власності на землю та подати на державну реєстрацію в установленому законом порядку. Відповідно до додатку до даного розпорядження «Список громадян членів фермерського господарства «Алочка», яким передаються у власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства з виготовленням державних актів на право власності на землю на території Стадницької сільської ради є: [PERSON] 1,4798 га, [PERSON] 1,6654 га, [PERSON] 1,5501 га, [PERSON] 1,6119 га (а.с.\~43, 43-зворот). Державним підприємством «Вінницький Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 13.12.2004 на підставі Розпорядження Вінницької РДА №73 від 27.01.2005, виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (пай) членам фермерського господарства «Алочка» на території Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 44-66). Відповідно до пояснювальної записки до даної технічної документації на підставі вищевказаного розпорядження Вінницької РДА №73 від 27.01.2005, членам фермерського господарства передається у власність земельна ділянка загальною площею 6,3072 га, частина земель, площею 6,4223 га залишається у постійному користуванні фермерського господарства. На площі 0,1710 га запроектовані під`їздні шляхи до земельних часток (паїв) членів фермерського господарства «Алочка». Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 67). Згідно копії довідки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. №204/02-14/156/2020 від 09.05.2023, відповідно до матеріалів спадкової справи №156/2020 спадкоємцями майна після смерті [INFO] [PERSON] , є його діти: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 68). Відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), що виготовлена Вінницькою регіональною філією ДВ «Центр Державного земельного кадастру» на підставі наказу №129 від 13.05.2019 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, загальна площа земельної ділянки ФГ Мельник М.В. становить 5,2000 га (а.с. 69-97). Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 16.04.2024 №0-2-2.6-3422/2-24, що наданий у відповідь на запит представника позивача адвоката Саюка\~Б.О., в ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області не виявлено державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого [PERSON] .. Також не виявлено Книги записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею по Стадницькій сільській раді. Тому надання копій вказаних документів, а також інформації про внесення змін до вказаного державного акту не вбачається за можливе. Однак, в ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області наявні «Проект відведення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства з земель запасу Стадницької сільської ради (розробник «Вінницький філіал УКРНДІЗЕМПРОЕКТ, з матеріалів якого встановлено, що [PERSON] рішення Вінницької районної ради народних депутатів від 20.04.1992 було надано в довічне успадковуване володіння земельну ділянку площею 12,9 га із земель запасу Стадницької сільської ради; «Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) членам фермерського господарства «Алочка» на території Стадницької сільської ради (розробник «Вінницький Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», з матеріалів якого встановлено, що розпорядженням Вінницької РДА №73 від 27.01.2005 членам фермерського господарства «Алочка» були передані у власність земельні ділянки для фермерського господарства за рахунок земельної ділянки площею 12,9029 га, яка перебуває у довічному успадковуваному володіння гр. [PERSON] .. Окрім того повідомляє, що земельну ділянку з кадастровим номером0520687300:03:003:0232, площею 5,200, цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташовану на території Стадницької сільської ради зареєстровано у відомостях Державного земельного кадастру на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області» (за межами населеного пункту), розробленої ДП ВРФ «Центр ДЗК» в 2019 році, з вихідних даних якої встановлено, що вказана земельна ділянка перебувала в користуванні ФГ [PERSON] (а.с. 98-100). Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9934713372024 від 26.03.2024 земельна ділянка з кадастровим номером 0520687300:03:003:0232 на території Стадницької сільської ради, цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, Відділом у Вінницькому районі ГУ ДЗК у Вінницькій області 01.11.2019 зареєстрована в Державному земельному кадастрі (а.с. 101-106). Відповідно до Інофрмації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №381417689 від 04.06.2024 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520687300:03:003:0232, площею 5,20 га, зареєстровано за Вінницькою міською радою (а.с. 107). Відповідно до копій нотаріально посвідчених заяв члена ФГ «Алочка» [PERSON] від 13.07.2023, адресованих ФГ «Мельника Миколи Васильовича «Алочка», остання, як спадкоємець після смерті [INFO] [PERSON] , повідомила про відмову від вступу до складу членів фермерського господарства в частці, що належала померлому [PERSON] та про вихід зі складу членів ФГ «Алочка» (а.с. 108, 109). Рішенням №2/2023 засновника ФГ «Мельника Миколи Васильовича «Алочка» від 14.07.2023 збільшено статутний капітал господарства на суму 5000,00 грн., затверджено статутний капітал господарства в розмірі 5000,00 грн., припинено повноваження голови (керівника) господарства [PERSON] у зв`язку із його смертю [INFO] , обрано головою (керівником) господарства [PERSON] , затверджено перерозподіл часток таким чином [PERSON] 5000,00 грн., що становить 100% складеного статутного капіталу господарства (а.с. 110). На а.с. 111-120 міститься статут Фермерського господарства «Мельника Миколи Васильовича «Алочка» у новій редакції, що затверджений рішенням засновника господарства №2/2023 від 14.07.2023. 24.06.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку, площею 5,2000 га, кадастровий номер 0520687300:03:003:0232, після смерті батька [PERSON] (а.с. 121-124). Постановою від 28.06.2024 №224/02-31 приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право довічного успадковуваного володіння на вказану земельну ділянку, оскільки із наданих спадкоємцем правовстановлюючих документів не вбачається право власності спадкодавця на цю земельну ділянку, а її власником є Вінницька міська рада (а.с. 125). На а.с. 126 міститься лист Департаменту земельних ресурсів Вінницької міської ради від 22.08.2024, адресований [PERSON] , який за своїм змістом аналогічний змісту письмових пояснень відповідача Вінницької міської ради, що були подані до суду. Рішенням Вінницької міської ради №1501 від 24.02.2023 затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно з додатками (а.с. 124-125). З додатку №2 до вказаного рішення Вінницької міської ради, зокрема п. 13, вбачається, вирішено зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 5,2 га, кадастровий номер 0520687300:03:003:0232, для ведення фермерського господарства, що розташована за межами населеного пункту с. Стадниця (а.с. 129-130). Рішенням Вінницької міської ради №2531 від 25.10.2024 відмовлено [PERSON] у продажі земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства площею 5,2000 га, кадастровий номер 0520687300:03:003:0232, що розташована за межами населеного пункту с. Стадниця (а.с. 131-135). Оцінюючи вищеперераховані \~докази за\~ своїм внутрішнім\~ переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми,\~оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №179/1043/16-ц зазначила, постійним визнавалося землекористування без заздалегідь установленого строку (частина друга статті 7 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року (у редакції, чинній на час надання спірної земельної ділянки засновникові). Право постійного користування землею посвідчували державні акти. Їх видавали та реєстрували сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів (частина перша статті 23 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року). Громадянам України, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, земельні ділянки передавалися у власність або надавалися в користування, в тому числі на умовах оренди, включаючи присадибний наділ (частина перша статті 50 вказаного кодексу). Землю у постійне користування надавали Ради народних депутатів, зокрема і для ведення громадянами України селянського (фермерського) господарства (пункт 1 частини п`ятої статті 7 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року). Громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздив з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подавали до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписував голова створюваного селянського (фермерського) господарства. У заяві зазначали: бажані розмір і місце розташування ділянки, кількість членів селянського (фермерського) господарства, повідомляли про їх досвід роботи в сільському господарстві та наявність кваліфікації або спеціальної підготовки. Можливими були також інші обґрунтування щодо виділення земельної ділянки (частини перша та друга статті 51 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року). Право користування земельною ділянкою чи її частиною припинялося, зокрема, у разі припинення діяльності селянського (фермерського) господарства (пункт 3 частини першої статті 27 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року). Відносини, пов`язані зі створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулював Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» №2009-XII, приписи якого були спеціальними до відповідних приписів інших Законів України, зокрема і до ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року. Селянське (фермерське) господарство було формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед підприємствами, установами та організаціями, окремими громадянами представляв голова господарства. На його ім`я видавався Державний акт на право приватної власності на землю або Державний акт на право постійного користування землею; з головою селянського (фермерського) господарства укладався договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, складалися інші документи відповідно до законодавства України (частини перша, четверта та п`ята статті 2 Закону №2009-XII). Земельні ділянки громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства передавалися у приватну власність і надавалися в користування, в тому числі на умовах оренди. У постійне користування земля надавалася громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства із земель, що перебували у державній власності. У тимчасове користування земельні ділянки надавалися, зокрема, із земель запасу, а також могли надаватися із земель лісового та водного фондів (частина друга статті 4 Закону №2009-XII). Громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування, в тому числі в оренду, подавали до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, підписану головою створюваного селянського (фермерського) господарства. У заяві зазначали: бажані розмір і місце розташування ділянки, кількість членів селянського (фермерського) господарства, документально підтверджували їх досвід роботи в сільському господарстві та наявність кваліфікації або спеціальної підготовки, обґрунтування щодо розмірів земельної ділянки і перспектив діяльності селянського (фермерського) господарства (частина перша статті 5Закону №2009-XII). Після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягало у 30-денний строк державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) й одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набувало статусу юридичної особи, одержувало печатку з його найменуванням і адресою, відкривало розрахунковий та інші рахунки в установах банку, вступало у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнавалося державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону (частини перша та друга статті 9 Закону №2009-XII). Діяльність селянського (фермерського) господарства припиняється у разі припинення права власності на землю, права користування земельною ділянкою у випадках, передбачених статтями 27 і 28 Земельного кодексу України (пункт 2 частини першої статті 29 Закону №2009-XII). За змістом наведених приписів можливість реалізації права на створення селянського (фермерського) господарства була підпорядкована фактичному одержанню громадянином, зокрема, права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства. Наявність у засновника визначеного законом права на земельну ділянку була однією з умов державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи. Більше того, право користування земельною ділянкою мало припинятися з припиненням діяльності селянського (фермерського) господарства (пункт 3 частини першої статті 27 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року), а припинення права користування земельною ділянкою мало наслідком припинення діяльності цього господарства (пункт 2 частини першої статті 29 Закону №2009-XII). Враховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки інакше, ніж за її цільовим призначенням (пункт 1 частини першої статті 40 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року), а також юридичні наслідки її використання не за цільовим призначенням (пункт 7 частини першої статті 27, частина друга статті 29, частина перша статті 88 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року), надана громадянину у встановленому порядку для ведення селянського (фермерського) господарства земельна ділянка за її правовим режимом була та є такою, яку слід використовувати виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб цього громадянина. Передбачені законом особливості надання фізичній особі земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства підтверджують те, що таку ділянку можна було безоплатно отримати лише для створення відповідного господарства, після чого її використання можливе було тільки для ведення селянського (фермерського) господарства, тобто для вироблення, переробки та реалізації товарної сільськогосподарської продукції (частина перша статті 2 Закону №2009-XII). Таку діяльність здійснює саме селянське (фермерське) господарство, а не його засновник. 01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25 жовтня 2001 року, згідно з частиною першою статті 92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині другій статті 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року. Фермерські господарства та фізичні особи до вказаного переліку не належали. Але у пункті 6 розділу Х «Перехідні положення» зазначеного кодексу було передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку. При переоформленні права постійного користування земельними ділянками, наданими для ведення селянських (фермерських) господарств, у довгострокову оренду її строк мав визначатися відповідно до закону. 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення №5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України від 25 жовтня 2001 року щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини вказаного рішення). Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України від 25 жовтня 2001 року не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі №663/1738/16-ц). Як встановлено судом, 20 квітня 1992 року [PERSON] ,\~відповідно до рішення Вінницької районної ради народних депутатів ІХ сесії 21 скликання від 20 квітня 1992 року, було внадано земельну ділянку загальною площею 12,9 га із земель запасу Стадницької сільської ради народних депутатів в довічне успадковуване володіння та видано Державний акт на право довічного успадкованого володіння землею, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №33 (а.с. 19, 37-40). З свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) Вінницькою районною державною адміністрацією 15 березня 1996 внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій та видано дане свідоцтво про створення Фермерського господарства Мельника Миколи Васильовича «Алочка» (ЄДРПОУ 21728935) (а.с. 41). \~ \~ \~ \~Вказане також підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №400306855065 від 17.07.2023, керівником якого вказаний [PERSON] (а.с. 42). \~ \~ \~ \~Встановлено також що, позивач [PERSON] є сином [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 67). Судом встановлено, що за життя [PERSON] після виділення та надання йому у постійне користування спірної земельної ділянки\~ для ведення селянського (фермерського) господарства 20 квітня 1992 року, створив Фермерське господарство Мельника Миколи Васильовича «Алочка» (ЄДПРОУ 2177289354) (дата державної реєстрації 15 березня 1996 року). Після державної реєстрації такого господарства, саме ФГ як суб`єкт підприємницької діяльності, могло використовувати відповідну ділянку за її цільовим призначенням, тобто бути постійним користувачем. Відповідно з часу державної реєстрації цього господарства ФГ повноважне зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення селянського (фермерського) господарства отримав його засновник. Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постанові № 275/82/18 від 10 квітня 2019 року. Таким чином, з моменту створення [PERSON] фермерського господарства «Алочка» (ЄДПРОУ 21728935) 15 березня 1996 року - відбулася фактична заміна постійного землекористувача [PERSON] на Фермерське господарство «Алочка» з дня державної реєстрації Фермерського господарства. [INFO] [PERSON] помер. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №179/1043/16-ц зазначила, стосовно права постійного користування земельною ділянкою, наданою фізичній особі для ведення селянського (фермерського) господарства, то таке право може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець. Оскільки після проведення державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи право постійного користування земельною ділянкою, наданою засновникові для ведення такого господарства, набуває останнє, то смерть засновника селянського (фермерського) господарства не породжує у спадкоємців такого засновника права успадкувати право постійного користування земельною ділянкою, яку засновник отримав для ведення зазначеного господарства та створив (зареєстрував) останнє за Законом №2009-XII. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі №922/989/18 зазначила, що з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника. У разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством, до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства. \~ \~ \~ \~Суд, врахувавши позиції сторін, оцінивши, відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що відсутні правові підстави для\~задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що за життя [PERSON] , як фізичній особі, була виділена спірна земельна ділянка площею 12,9 га для створення селянського (фермерського) господарства, та після отримання у постійне користування цієї земельної ділянки, [PERSON] створив Фермерське господарство «Алочка», тому право постійного користування спірною земельною ділянкою з моменту державної реєстрації Фермерського господарства «Алочка» перейшло від [PERSON] до Фермерського господарства «Алочка», та саме через перехід права постійного користування земельною ділянкою до фермерського господарства, право постійного користування земельною ділянкою не входить до складу спадщини, та не може бути успадковане позивачем [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO] . Відповідно, позовні вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права довічного успадковуваного володіння спірною земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області згідно державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею від 20 квітня 2020 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №3, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed