Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

15 лютого 2024 року комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 113852,06\~грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» надає послуги теплопостачання відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються до житлового приміщення, яке розташоване: [ADDRESS] . Однак відповідачі оплату за послуги теплопостачання фактично комунальному підприємству «Павлоградтеплоенерго» не проводили. В результаті за період з 01.01.2002 по 01.02.2024 року утворилась заборгованість перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» у сумі 113852,06грн. Відповідач [PERSON] надала відзив, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, відповідач [PERSON] просила розглядати справу за її відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» надає послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше останнього числа місяця, що настає розрахунковим. За період з 01.01.2002 по 01.02.2024 утворилася заборгованість за надання послуг за спожиту теплову енергію у розмірі 100128,87 грн. Також позивач нарахував 10783,63 грн інфляційний втрат, 2746,68 грн три відсотки річних, 192,88 грн пені. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Як вбачається з особового рахунку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за оплату послуг з теплопостачання у період з 01.01.2002 по 01.02.2024 року утворилась заборгованість перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» у сумі 100128,87 грн. Розглянувши заяву відповідача про застосування спливу строків позовної давності суд прийшов наступних висновків. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 15.02.2024 року, отже з 15.02.2021 року треба розраховувати вимоги, оскільки трирічний строк позовної давності спливає. Але ж 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Таким чином строк загальної позовної давності продовжується на період дії карантину. Період дії карантину: з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Враховуючи норми ст. 257 ЦК України всі заборгованості, які утворились за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2020 року мають продовжені строки позовної давності. Отже, оскільки з 30.06.2023 року (дата закінчення карантину) по 15.02.2024 року (дата подання позову) пройшло 7 місяців 15 днів, то розрахунки з 27.11.2017 року мають вважатися не пропущеним строком позовної давності. Так, станом на листопад 2017 року заборгованість відповідача складала 16351,37 грн. Отже цю суму потрібно відрахувати із загальної суми заборгованості, оскільки до цієї частини вимог слід застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Тобто сума основного боргу становитиме 100128,87-16351,37 = 83\~777,50 грн. Також позивач нарахував 10783,63 грн інфляційний втрат, 2746,68 грн три відсотки річних, 192,88 грн пені. Відповідно до ч.3 ст.9 зазначеного Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Кабміну від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Отже, вимоги щодо стягнення інфляційних збитків, відсотків річних та пені підлягають задоволенню частково, тобто за період до 24 лютого 2022 року. Суд розглядає справу в межах позовних вимог. За таких обставин, розрахунок інфляційних збитків та відсотків річних за період до 24.02.2022 складає: інфляційні збитки 904,61 грн; відсотки річних 244,67 грн. Згідно розрахунку пені, позивач вказав період з 03.04.2023 року по 01.01.2024 року, в який заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), отже вимога в частині стягнення пені задоволенню не підлягає. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial