Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У вересні 2023 року до суду звернулося АТ КБ «Приватбанк» (надалі Банк, Позивач) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг. В обґрунтування позову позивач зазначав, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.04.2012 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 50\~000,00 грн. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивач вказував, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, станом на 17.07.2023 року, має заборгованість у розмірі 57056,41 грн., з яких: 47\~042,49 грн. заборгованість за кредитом; 10\~013,92 грн. заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у загальному розмірі 57\~056,41 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Семенової Л.М. від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, залучено сторони до участі у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 94). 19 жовтня 2023 року до суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 100-105). Свій відзив представник відповідача обґрунтовує тим, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг є мінливими, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору. Таким чином, сторони не обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитом. Матеріали справи не містять письмового договору про встановлення кредитного ліміту. Кінцевий строк кредитування становить 01.02.2016 року, вимоги про стягнення процентів після 01.02.2016 року не ґрунтуються на вимогах законодавства. Надані банком документи не підтверджують факт існування кредитної заборгованості. Просив відмовити у задоволенні позову. 08 листопада 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 108-114). Вказали, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписавши заяву відповідач погодилася виконувати умови, викладені в цих Умовах та Правилах. До матеріалів справи долучено «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», де відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік), вказано розміри комісій та штрафів. Банк надав виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається що відповідач користувалася грошима, вона частково сплачувала заборгованість за договором. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, контррозрахунок не надано, експертизи не призначалися. Додаткового вказали, що перевипуск картки не являється укладенням нового кредитного договору. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року (головуючий суддя Семенова Л.М.) витребувано від АТ КБ «Приватбанк» оригінали письмових доказів (а.с. 124). Розпорядженням керівника апарату суду за № 398 від 29 січня 2024 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з достроковим закінченням відрядження (як тимчасове переведення) судді [PERSON] до Автозаводського райсуду м. Кременчука. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2024 року визначено головуючим - суддю Нестеренка С.Г. (а.с. 137-138). 09 лютого 2024 року до суду від позивача було подано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с. 142-144). У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» - Лаврук А.М. позов банку підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, про причини своїх неявок у судові засідання не повідомила. Заяв, клопотань до суду не подавала. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] повторно не прибув у судове засідання, чергова повторна неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи докази у їх сукупності, встановив наступне. 12 квітня 2012 року відповідач [PERSON] подала до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», Анкету - заяву та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та отримала кредитну картку. Згідно вказаної заяви, відповідач погодилась з тим, що ця Анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, що підтверджується підписом у заяві анкеті (а.с. 230). Інша Анкета заява, яка була приєднана позивачем до позовної заяви, датована 12.12.2018 р. (а.с. 17 зворот-18). До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, затверджених 06.03.2010 року (а.с. 19-44). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» за договором, підписаним з [PERSON] , останній з 12 квітня 2012 року Банком видавалися кредитні картки. Так, 12 грудня 2018 року видалась остання кредитна картка № [NUMBER] , з терміном дії до 10/22, тип картки «Універсальна» GOLD (а.с. 14). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку відбувся 12 квітня 2012 року, кредитний ліміт позичальнику встановлено 07 серпня 2014 року у розмірі 8000,00 грн., максимально ліміт був збільшений 24 травня 2019 року до 50 000 грн. та зменшений до 0 грн. 26 грудня 2022 року (а.с. 15). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, станом на 17.07.2023 року, становить 57\~056,41 грн., з яких: 47\~042,49 - заборгованість за тілом кредиту та 10\~013,92 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-13). Також, матеріали справи містять банківську виписку по рахунку [PERSON] за договором № б/н за період з 12.04.2012 року по 21.07.2023 року, з якої вбачається наявність заборгованості, станом на 01.03.2023 року, в розмірі 57\~056,41 грн. (а.с. 52-82). Із наданих позивачем доказів, зокрема з виписки за карткою [PERSON] вбачається, що остання досить активно користувалася кредитною карткою, здійснювала оплату за товари та послуги, а також здійснювала повернення кредитних коштів позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалася ними з частковим поверненням коштів кредитного ліміту. Надані позивачем докази на підтвердження укладання кредитного договору між сторонами суд вважає належними та допустимими. Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, [PERSON] користувалась кредитними коштами протягом тривалого часу, договір нею виконувався, тобто вносилися платежі, що підтверджується розрахунком заборгованості, що в своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцю суми позики, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 47\~042,49 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд виходить із наступного. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, зокрема, посилався на Паспорт споживчого кредиту, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract». Проте, в Анкеті-заяві позичальника від 12 квітня 2012 року не була узгоджена процентна ставка, строки повернення грошових коштів та штрафи за прострочення. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, позивач посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», розміщеного на сайті Банку, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які не підписані відповідачем. Із відповіді представника позивача на відзив представника відповідача та наданих пояснень у судовому засіданні, представник позивача зазначила, що із Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік) з подальшими змінами процентних ставок. Із довідки про розмір заборгованості за договором б/н від 12.04.2012 року постає, що позивач нарахував відповідачу проценти за ставкою поточна та прострочена у розмірі 27,6% з 07.08.2014 року по 19.08.2014 року, з 01.09.2014 року і по 01.10.2014 року проценти за ставкою поточна та прострочена нараховувались відповідачу у розмірі 32,4%, починаючи з 01.04.2015 року і по 31.05.2015 року за ставкою 42,0% річних, а також з 18 лютого 2022 року по 17 липня 2023 року за ставкою 40,8% річних. Матеріали справи не містять доказів погодження з відповідачем процентних ставок у розмір 27,6%, 32,4%, 42,0%, 40,8% та 20,4% відповідно, та щодо їх періодичної зміни в сторону збільшення, зменшення та навпаки. Крім того не заслуговують уваги доводи і посилання представника позивача на те, що відповідач ознайомилася 21.02.2022 р. з Умовами і Правилами шляхом використання в системі «Приват 24» відправленого банком паролю (ОТП), оскільки дана обставина не свідчить та не вказує чітко і реально про те, що між банком та відповідачем були визначені конкретні ставки за процентами за користування кредитними коштами та визначення розмірів боргу за «тілом кредиту» і процентів за користування коштами, їх узгодження з відповідачем, у тому числі щодо їх чергових змін в сторону збільшення або зменшення. До того ж представник позивача посилалася у судовому засіданні на факт застосування ставки процентів у 1,7 % в місяць, тобто по 20,4% річних з квітня 2022 р., хоча з виписки за договором (а.с. 52-82) постають обставини також списання відсотків за користування кредитним лімітом у 3,4% в місяць, тобто 40,8% річних. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» визначені, у тому числі: умови використання кредитних карт; відповідальність сторін; порядок нарахування і сплати відсотків та комісії; порядок погашення боргових зобов`язань за кредитом. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10\~013,92 грн. задоволенню не підлягають. Проте, враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання повернути йому фактично отримані грошові кошти (тіло кредиту), які в даному випадку складають 47\~042,49 грн. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в зазначеному розмірі підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позов судом було задоволено у загальному розмірі 47 042,49 грн., що становить 82,45% від заявленого розміру 57\~056,41 грн. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2212,96 грн. (82,45% від 2684,00 грн.) у повернення сплаченого судового збору. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів.

Outcome: partial