Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

29.01.2025 року позивач ТзОВ «Укрглобал-Фінанс» звернулося\~до суду\~з вищевказаною\~позовною заявою\~на обґрунтування\~вказавши,\~що06.12.2023 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1162598, за умовами якого відповідачці передано у борг грошові кошти в сумі 25000 грн., які остання зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними (далі Договір). Відповідач в належний спосіб не виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї станом на 29.07.2024 року виникла заборгованість за Договором у загальному розмірі 78355,68 грн., з яких: 22620 грн. основний борг; 55735,68 грн. нараховані проценти. Поряд з цим, 29.07.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 29/07/2024, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за Договором. Вказує, що всупереч умовам кредитного договору відповідачка свої кредитні зобов`язання не виконує. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Укрглобал-Фінанс» суму заборгованості суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1162598 від 06.12.2023 року в розмірі 78355,68 грн., а також понесені судові витрати по справі, з яких: 2422,40 грн. судовий збір, 10000 грн. витрати на правничу допомогу. До початку судового засідання від представника позивача надійшло до суду клопотання з проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с. 89). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.12.2023 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1162598, за умовами якого відповідачці передано у борг грошові кошти в сумі 25000 грн., які остання зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. 29.07.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 29/07/2024, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 1162598 від 06.12.2023 року. Із долучених до матеріалів справи розрахунків слідує, що розмір заборгованості позичальника за вищевказаним правочином станом на дату набуття позивачем прав вимоги (29.07.2024 року) становить 78355,68 грн., з яких: 22620 грн. основний борг; 55735,68 грн. нараховані проценти. Всупереч умовам договором про надання споживчого кредиту № 1162598 від 06.12.2023 року відповідачка свої кредитні зобов`язання не виконує в належний спосіб; останній проценти за прострочення виконання умов правочину з дати відступлення прав вимоги правонаступник первісного кредитора не нараховував. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «Укрглобал-Фінанс», як правонаступника кредитора. Таким чином, із [PERSON] на користь ТзОВ «Укрглобал-Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1162598 від 06.12.2023 року в розмірі 78355,68 грн. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024 року, укладений між ФОП (адвокатом) Руденком К.В. та ТзОВ «Укрглобал-Фінанс» та акт приймання-передачі наданих послуг № 24 від 29.12.2024 року та вітяг з реєстру № 1 до нього згідно з якими загальна вартість наданих послуг в межах даного судового провадження становить 10000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial