Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

13 листопада 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту №14102-05/2023, відповідно до умов якого товариство надає відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 03 липня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп» уклали договір факторингу № 3072023, згідно якого ТОВ «Стар файненс груп» отримало право грошової вимоги відносно осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Інвеструм», включно і до [PERSON] за кредитним договором №14102-05/2023 від 10.05.2023 року. 29 січня 2024 року ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» уклали договір факторингу № 29012024, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-капітал» отримало право грошової вимоги відносно осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар файненс груп», включно і до [PERSON] за кредитним договором №14102-05/2023 від 10.05.2023 року. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-капітал» вимушене звернутися з даним позовом до суду з метою захисту стягнення та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 25900,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн, заборгованість за відсотками - 18900 грн. Просить стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором № 14102-05/2023 від 10 травня 2023 року у розмірі 25900 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 24 січня 2024 року справа надійшла з Володимир-Волинського міського суду Волинської області до Локачинського районного суду Волинської області за підсудністю. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 28 січня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 26 березня 2025 року у зв`язку з першою неявкою відповідача у судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 77 на звороті). 17 лютого 2025 року та 21 березня 2025 року від неї надійшли заяви, у яких просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 74). Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 80). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 10 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 14102-05/2023 (далі - кредитний договір) в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію"). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Таким чином, позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором - [NUMBER], який був надісланий йому на номер телефону [NUMBER] 10.05.2023 о 11:39:24, про що свідчить довідка про ідентифікацію, видана ТОВ «Стар файненс груп» (а.с. 39). Відповідно до умов кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн строком на 360 днів (дата погашення кредиту - 03.05.2024 року) зі сплатою процентної ставки, яка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, які клієнт зобов`язується сплачувати кожні 12 днів. Згідно з п. 1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (а.с. 21-26). Крім того, 10 травня 2023 року [PERSON] в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором [NUMBER] підписав паспорт споживчого кредиту, заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту в ТОВ «ФК «Інвеструм», інформаційне повідомлення споживача (а.с. 27-30, 31, 32). На виконання умов договору 10 травня 2023 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 7000 гривень шляхом зарахування на картку [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №2919_241021154309 від 21.10.2024 року та квитанцією за сплату №235789337 від 10.05.2023 (а.с. 33, 34). Таким чином, ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак, як зазначає позивач, [PERSON] не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кpeдит в строки, передбачені договором. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 03 липня 2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступає за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 42-43). Пунктами 1.2, 1.4 договору факторингу передбачено, що на підставі цього договору фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього договору. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за основними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату укладення цього договору та акту приймання-передачі. Із витягу реєстру боржників до договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023, залишок заборгованості [PERSON] на момент відступлення права вимоги за кредитним договором № 14102-05/2023 становив 10325 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3325 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 81 на звороті). Отже, ТОВ «Стар файненс груп» набуло право вимоги до [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 14102-05/2023 від 10.05.2023 року, сформованого ТОВ «Стар файненс груп», відповідачу [PERSON] новим кредитором було здійснено нарахування відсотків за користування кредитом до 30 вересня 2023 року, внаслідок чого залишок заборгованості зі сплати кредиту становив 25900 грн, з яких 7000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18900 грн - за відсотками (а.с. 35-37). 29 січня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» відступає за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 44-49). Із витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 р., залишок заборгованості [PERSON] на момент відступлення права вимоги за кредитним договором № 14102-05/2023від 10.05.2023 року становив 25900 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18900 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 50 на звороті). 31 січня 2024 року ТОВ «Стар файненс груп» було направлено відповідачу повідомлення № 14102-05/2023-002 про відступлення прав вимоги заборгованості за договором про надання споживчого/фінансового кредиту на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал», та зазначено нові реквізити для погашення заборгованості (а.с. 41). 08 листопада 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» було направлено відповідачу досудову вимогу №23329802, у якій повідомлено, що у разі не виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором справу буде передано для проведення процедури примусового стягнення заборгованості (а.с. 53). Однак, заборгованість за кредитним договором так і не була сплачена відповідачем. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ФК «Інвеструм» надало [PERSON] кредитні кошти шляхом перерахування на зазначений у кредитному договорі рахунок, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого відповідач частково вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позикодавець - ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, в порушення положень кредитного договору та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, користуючись коштами наданими йому кредитором, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування коштами, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість за вищезазначеним правочином. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів та нарахованих відсотків ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-капітал», ні на рахунки попереднього кредитора. З огляду на викладене, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт утворення заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а відтак, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» належить стягнути заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 14102-05/2023 від 10 травня 2023 року у розмірі 25900 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 18900 - сума заборгованості за відсотками. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст. ст. 512, 514, 516, 509, 526, 530, 626, 628, 634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved