Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 26206000486807 від 05 лютого 2021 року в розмірі 53536,91 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 05 лютого 2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26206000486807, у відповідності до якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування зі строком дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту, з можливістю продовження строку дії кредитного ліміту необмежену кількість разів. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 28/03/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № 26206000486807 від 05 лютого 2021 року в розмірі 53536,91 грн., з яких: 21399,90 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 32137,01 грн. - прострочена заборгованість по відсотках. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 16 січня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. В позовній заяві представник позивача Дорошенко М.А. просила провести розгляд даної справи без її участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідач в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178\~ЦПК України. \~ \~ \~ \~За відсутності сторін суд проводить розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 розд. III ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. \~ \~ \~ \~Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05 лютого 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26206000486807, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти зі строком дії кредитного ліміту 12 місяців, з можливістю продовження строку дії кредитного ліміту необмежену кількість разів, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом та нарахуванням на строкову заборгованість за кредитом 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56% річних. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Із додатку № 1 до договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року вбачається, що відповідно до витягу з реєстру боржників [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 26206000486807 від 05 лютого 2021 року в сумі 53536,91 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту 21399,90 грн., прострочена заборгованість по відсотках 32137,01 грн. З розрахунків\~сум несплаченої\~частки кредиту\~по кредитному\~договору та\~несплачених відсотків\~ \~за \~ \~користування \~кредитними \~коштами \~за \~період \~ з\~ 05\~ лютого\~ 2021\~ року\~ \~по 27\~березня 2024\~року \~вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами. За розрахунком відповідач має заборгованість по кредитному договору станом на 27 березня 2024 року в сумі 52919,47 грн., що складається з наступних сум: 21399,90 грн. залишок простроченого кредиту; 31519,57 грн. залишок прострочених відсотків. Таким чином, дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору й договору факторингу і позивач доводить, що має місце неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Так, за змістом ст.ст. 626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638\~ЦК України\~ договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054\~ЦК України). Згідно зі\~ ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором № 26206000486807 від 05 лютого 2021 року виконало в повному обсязі та надало відповідачу [PERSON] кредитні кошти у визначеному кредитним договором розмірі. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість. Суд зазначає, що між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] існують договірні правовідносини, позивачем доведено наявність обов`язку відповідача щодо виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також порушення такого зобов`язання останнім, що призвело до виникнення заборгованості. За п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Таким чином, право вимоги за кредитним договором № 26206000486807 від 05 лютого 2021 року, укладеним між первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс». Отже, підписавши кредитний договір № 26206000486807 від 05 лютого 2021 року, [PERSON] добровільно погодив умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Разом з тим, на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Водночас суд зауважує, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 26206000486807 від 05 лютого 2021 року, який підписаний керівником напрямку по роботі з колекторськими компаніями Управління стягнення боргів з фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» Сидоренко О.В., сума заборгованості [PERSON] станом на 27 березня 2024 року становить 52919,47 грн., що складається з наступних сум: 21399,90 грн. залишок простроченого кредиту; 31519,57 грн. залишок прострочених відсотків, відтак суд бере до уваги вищезазначений розрахунок суми боргу та зазначає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором. На підставі викладеного, оскільки відповідачем не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення в цій частині. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 6000,00 грн. за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі \~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2024 року між ТОВ «Цикл Фінас» та адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною укладено договір про надання правової допомоги № 43453613, відповідно до умов якого адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) клієнту в обсязі і на умовах, передбачених цим договором. Також ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А. 18 вересня 2024 року укладено додаткову угоду № 26206000486807 до договору № 43453613. Відповідно до акту № 26206000486807 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 18 грудня 2024 року, що підписаний сторонами договору, адвокатом наведено перелік виконаних робіт з урахуванням витраченого часу на суму 6000,00 грн., які оплачено відповідно до платіжної інструкції № 7628 від 25 грудня 2024 року. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial