Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 вересня 2018 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Лівобережному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 308. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . В зв`язку із повномасштабним вторгнення російської федерації в Україну вона з донькою вимушена була переїхати з м. Маріуполь до м. Рівне. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, працює в ТОВ «Амако-Україна» на посаді менеджер по роботі з ключовими холдингами та має постійний дохід. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивачки адвокат Мамай І.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 22 вересня 2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі у Лівобережному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 308. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . В зв`язку із повномасштабним вторгнення російської федерації в Україну позивачка з донькою вимушена була переїхати з м. Маріуполь до м. Рівне. що підтверджується довідками від 21.03.2023 року № 5612-5002660404 та № 5612-5002660335 про взяття останніх на облік, як внутрішньо переміщених осіб. Відповідач участі у вихованні доньки та в її утриманні не приймає. Статтею 141 СК України, встановлено рівність батьків щодо прав та обов`язків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. З матеріалів справи та наявних у ній доказів вбачається, що донька потребує матеріальної допомоги, тому відповідач, який є її батьком, зобов`язаний надавати доньці таку допомогу до досягнення нею повноліття. Доказів щодо неможливості надати допомогу відповідачем неповнолітній доньці, в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем. При цьому, на підставі ч. 1 ст. 191 та ст. 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 01 листопада 2024 року. Відповідно ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 141, 180-184, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 82, 141, 263- 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved