Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У січні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (надалі-ПрАТ «СК«АРКС») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування за ремонт автомобіля, пошкодженого відповідачем внаслідок ДТП, у розмірі 79562,66 грн.; витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 12 листопада 2018 року між ПАТ «СК «АРКС» та ТОВ «Бізнес Груп» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 334538а8кш, за умовами якого застраховано транспортний засіб «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] . 23 березня 2019 року о 19.50 год. в м. Києві по бульвар Дружби Народів, за участю забезпеченого транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «Skoda Super В», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] заподіяні механічні пошкодження. За заявою страхувальника проведено ПАТ «СК«АРКС» виплату страхового відшкодування в сумі 178562,66 грн. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ««Skoda Super В», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АМ/008587102. На підставі полісу ПАТ «СК«АРКС» звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» зі заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ СК «Альфа-Гарант» компенсувала ПАТ «СК «АРКС» суму виплаченого страхового відшкодування частково в розмірі 78668,34 грн. та 20331,66 грн., тобто разом виплачено 99000 грн. Позивач зазначає, що невідшкодованим залишилося виплачене страхове відшкодування в сумі 79562,66 грн., яке підлягає стягненню із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2025 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження. Справу призначено до розгляду на 18 лютого 2025 року. Через неявку сторін розгляд справи відкладено до 26 березня 2025 року. Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року за клопотанням представника позивача справу призначено до розгляду в режимі відеоконференції. 26 березня 2025 року сторони та їх представники не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не скористалась правом безпосередньої участі, в судове засідання не з`явилась. Судова кореспонденція надсилалась двічі на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача [ADDRESS] , проте повернута без вручення із позначкою « адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності належно сповіщеного відповідача. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 12 листопада 2018 року між ПАТ «СК «АРКС» та ТОВ «Бізнес Груп С» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 334538а8кш, за умовами якого застраховано транспортний засіб «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 23 березня 2019 року о 19.50 год. в м. Києві по бульвар Дружби Народів, за участю забезпеченого транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Skoda Super В», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] заподіяні механічні пошкодження. ТОВ «Бізнес груп С» звернувся до ПАТ «СК «АРКС» із повідомленням про настання страхового випадку. Згідно рахунку № [NUMBER] від 03 квітня 2019 рокуТОВ «Інтерциклон» визначило вартість ремонтних робіт 187425,86 грн. На підставі розрахунку страхового відшкодування ПАТ «СК«АРКС» провело виплату страхового відшкодування в сумі 178562,66 грн.(а.с.20-23). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ««Skoda Super В», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АМ/008587102. На підставі полісу ПАТ «СК«АРКС» звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» зі заявою про виплату страхового відшкодування. Рішенням господарського суду міста Києва від 27 січня 2021 року задоволено позовні вимоги та стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ПАТ «СК «АРКС» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 20331,66 грн, в частині стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 78668,34 грн провадження закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору через добровільну виплату. Тобто, ТДВ СК «Альфа-Гарант» разом виплачено 99000,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Як вбачається з матеріалів справи, страхувальник звернувся до ПАТ «СК«АРКС» зі заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 27 березня 2019 року, рахунку від 03 квітня 2019 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження автомобіля «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] склала 187425,86 грн (а.с.18-19). Зі страхового акту № AXА2466173 від 15 травня 2019 року, розрахунку страхового відшкодування, платіжного доручення № 561195 від 16 травня 2019 року ПАТ «СК «АРКС» здійснило страхову виплату ТОВ «Бізнес груп С» в сумі 178562,66 грн. (а.с. 20-23). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). На підставі досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ПАТ «СК«АРКС» заявлених позовних вимог до [PERSON] , а саме щодо стягнення частини виплаченого страхового відшкодування в розмірі 79562,66 грн, що становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням по договору майнового страхування та виплаченим страховим відшкодуванням ТДВ СК «Альфа-гарант». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судовівитрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved