Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради, в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" СМР та до виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання його наймачем, а його дочку - [PERSON] , членом сім`ї наймача житлового приміщення - кімнати [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог вказав, що у квітні 2003 року він на підставі ордеру вселився до гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . 09.04.2003 позивач був зареєстрований у гуртожитку. З моменту вселення та до теперішнього часу позивач проживає у кімнаті [ADDRESS] з 01.07.2021, разом з ним за вказаною адресою постійно проживає його дочка - [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються довідкою Сумського міського об`єднання громадян «Вікторія» мешканців гуртожитку по [ADDRESS] від 29.08.2024 № 77, а також копією паспорту позивача зі штампом (відміткою) про реєстрацію у гуртожитку. 19.08.2014 рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 399 було затверджено Акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS] від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. 05.10.2016 рішенням Сумської міської ради № 1225-МР було надано дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку його мешканцям. 20.06.2018 рішенням Сумської міської ради № 3607-МР було зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . У вересні 2024 року позивач звернувся до Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" СМР із заявою про реєстрацію місця проживання його та його дочки у кімнаті [ADDRESS] . Листом від 29.09.2024, вих. № 14.01-15/766, відповідач1 відмовив позивачу у здійсненні реєстрації у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Перед зверненням до відповідача1 у серпні 2024 з метою отримання правовстановлюючого документу, позивач звертався до Сумського міського об`єднання громадян «Вікторія» мешканців гуртожитку по [ADDRESS] , яке є обслуговуючою організацією будинку та в якій перебуває вся документація на гуртожиток та її мешканців із проханням надати йому належним чином засвідчену копію ордеру на кімнату [ADDRESS] . Листом від 29.08.2024 № 78 обслуговуюча організація повідомила про те, що копію ордеру на кімнату [ADDRESS] у гуртожитку вона позивачу надати не може, оскільки, під час прийняття гуртожитку, обслуговуючій організації не була передана картотека його попереднім власником, у т.ч. не були передані відповідні документи по кімнаті [ADDRESS] . Таким чином, наразі позивач не може реалізувати своє законне право на реєстрацію місця проживання себе та своєї дочки, тому змушений звернутись до суду і просить визнати його наймачем наймачем, а його дочку - [PERSON] , членом сім`ї наймача житлового приміщення - кімнати [ADDRESS] . 19.11.2024 від представниці відповідачів за довіреністю [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Сумська міська рада заперечує у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю наймача житлового приміщення. Зазначає, що Управління «Центр надання адміністративних послуг» Сумської міської ради немає законних підстав прописати позивачів без згоди наймача або власника даного приміщення (а.с. 40-42). 21.11.2024 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що з квітня 2003 року позивач прописаний у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає у кімнаті [ADDRESS] . З липня 2021 року разом з ним проживає його дочка [PERSON] . Факт реєстрації (прописки) та проживання протягом тривалого часу позивача та його дочки у кімнаті [ADDRESS] у гуртожитку підтверджується письмовими доказами, долученими до матеріалів цивільної справи та не оспорюється відповідачами. Правомірність проживання позивача та його дочки у житловому приміщенні також не оспорюється відповідачами. Підставою для невизнання відповідачами позовних вимог у відзиві вказана саме відсутність прописки та правовстановлюючого документу про право власності на житлове приміщення. Але ордер, на підставі якого позивач законно вселився у житлове приміщення, було втрачено через неправомірні дії третіх осіб, що також підтверджено письмовими доказами, зокрема листом обслуговуючої організації від 29.08.2024 № 78, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 14). 03.12.2024 від представниці відповідачів за довіреністю [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що Сумська міська рада заперечує проти задоволення позову в зв`язку з відсутністю наймача житлового приміщення. Управління «Центр надання адміністративних послуг» Сумської міської ради немає законних підстав прописати позивачів без згоди наймача або власника даного приміщення (а.с. 55-57). До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. 24.03.2025 року від третьої особи [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). З моменту вселення і до теперішнього часу позивач проживає у кімнаті [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту позивача (а.с.\~6) та довідкою з місця проживання (а.с.12). Починаючи з 01.07.2021, разом із позивачем проживає його дочка [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються довідкою Сумського міського об`єднання громадян «Вікторія» мешканців гуртожитку по [ADDRESS] від 29.08.2024 № 77 (а.с. 13). 19.08.2014 рішенням виконкому Сумської міської ради № 399 було затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS] від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. 20.06.2018 рішенням Сумської міської ради № 3607-МР було зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . 05.10.2016 року Сумська міська рада своїм рішенням № 1225-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] . Вищевказані рішення органу місцевого самоврядування були офіційно оприлюднені на сайті Сумської міської ради та представником відповідачів не оспорюються. Таким чином, на теперішній час власником гуртожитку є територіальна громада м. Суми. У серпні 2024 позивач звернувся до Сумського міського об`єднання громадян «Вікторія» мешканців гуртожитку по [ADDRESS] , яке є обслуговуючою організацією, із проханням надати йому належним чином засвідчену копію ордеру на кімнату [ADDRESS] . Листом 29.08.2024 № 78 обслуговуюча організація повідомила, що копію ордеру на кімнату [ADDRESS] у гуртожитку вона позивачу надати не може, оскільки, під час прийняття гуртожитку, обслуговуючій організації не була передана картотека його попереднім власником, у т.ч. не були передані відповідні документи по кімнаті № [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно зі ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 61 ст.ст. 64 та 65 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12 сформульовано такі висновки: у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України). З урахуванням вказаних норм права, суд приходить висновку про те, що позивач є наймачем, а його дочка - членом сім`ї наймача кімнати № [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . У відповідності з абзацом 5 статті 3 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон № 1382-IV) визначено поняття місця проживання, а саме це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. У відповідності з ч. 2 ст. 16 Закону України № 1382-IV, місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим. Згідно з\~п.\~12\~ч.\~1\~ст.\~2\~Закону України\~від 05.11.2021\~№ 1871-IX\~"Про\~надання публічних\~(електронних\~публічних)\~послуг щодо\~декларування та\~реєстрації місця\~проживання в\~Україні"\~(далі\~ Закон\~України №\~1871-IX),\~реєстрація місця\~проживання (перебування)\~особи -\~внесення за\~заявою про\~реєстрацію місця\~проживання (перебування),\~поданою особою\~в паперовій\~формі,\~до реєстру\~територіальної громади\~інформації про\~місце проживання\~(перебування)\~особи. У відповідності з ч. 1 ст. 3 Закону України № 1871-IX, декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України № 1871-IX, порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України. У відповідності з ч. 6 ст. 5 Закону України № 1871-IX, реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України № 1871-IX, у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Реєстрація місця проживання (перебування) особи, зміна її місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої у встановленому законом порядку (далі - представник). У відповідності з ч. 2 вищевказаної статті, до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються, у т.ч. документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 07.02.2022\~№ 265\~був затверджений\~Порядок декларування\~та реєстрації\~місця проживання\~(перебування)\~(далі\~ Порядок).\~У відповідності\~з п.\~1\~Порядку,\~цей Порядок\~визначає механізм\~здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Згідно з п. 3 Порядку, декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. У відповідності з п. 35 Порядку, для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає, у т.ч. документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них. Відповідно до ст. 25 Закону України 04.09.2008 № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" (далі Закону України № 500-VI) спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013, у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року N 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про те, що Сумською міською радою в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» СМР безпосередньо порушені права позивача та його дочки, оскільки вони є особами, що користуються житловим приміщенням на підставі та в порядку, визначеному законодавством, підпадають під дію Закону України Закону України № 500-VI та мають право на реєстрацію місця проживання у кімнаті [ADDRESS] до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.06.2014 р. у справі № 6-32цс13. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про те, що позивач має право на визнання його наймачем, а його дочку членом сім`ї наймача житлового приміщення - кімнати [ADDRESS] , тобто особами, які мають право користування та право на реєстрацію місця проживання у кімнаті [ADDRESS] . В той же час, доводи представника відповідачів про те, що позивач та його дочка не можуть бути зареєстровані у кімнаті [ADDRESS] у гуртожитку через відсутність правовстановлюючого документу, суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують факт реєстрації позивача у гуртожитку на підставі ордеру, зокрема - копія паспорту позивача, а також довідка обслуговуючої організації з інформацією про те, що цей ордер було втрачено під час переходу гуртожитку до власності територіальної громади. Враховуючи те, що відповідно до\~ст. 59 ЖК України, ордер на кімнату в гуртожитку недійсним в судовому порядку не визнавався, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач Сумська міська рада не мала права відмовляти позивачу та його дочці у реєстрації місця проживання у гуртожитку саме з підстав відсутності ордеру. Враховуючи, що позивач та третя особа вселені до кімнати № 51 у гуртожитку на законних підставах, незаконність їх проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені законом щодо реєстрації їх місця проживання, а відсутність копії ордеру позбавляє позивача та третю особу реалізувати свої житлові права, тому суд приходить висновку про те, що позовні вимоги позивача що є такими, що підлягає задоволенню в повному обсязі.. На підставі викладеного,

Outcome: partial