Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

28 травня 2024 року позивач ТОВ «Дебт Форс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат за порушення грошового зобов`язання. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позичальником [PERSON] та АКІБ Укрсиббанк 18 квітня 2007 року був укладений Кредитний договір №11141838000, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 195000,00 дол. США зі сплатою 12,5 % річних. 12 березня 2008 року рішенням у справі №2н-44-08 Староміського районниого суду м. Вінниці стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] 1046450,50 грн. заборгованості за Кредитним договором та 850,00 грн. судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане Рішення суду залишається невиконаним. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року стягувача у справі №2н-44-08 було замінено на ТОВ "Дельта Банк". Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2024 року стягувача у справі №2н-44-08 було замінено на ТОВ "Дебт Форс". Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів. З огляду на те, що позичальником після набрання законної сили рішенням суду, вищевказане рішення суду в день набрання їм законної сили не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 30 квітня 2024 відповідно до розрахунку заборгованості становить 110087,25 грн., з яких: нараховані 3% річних - 25716,87 грн.; втрати від інфляції - 84370,38 грн. Посилаючись на\~вказані обставини,\~позивач просить\~суд стягнути\~з відповідачів\~на його\~користь 3%\~річних та\~суму нарахованих\~інфляційних втрат\~в розмірі 110087 грн. 25 коп., також витрати зі сплати судового збору 3028 грн. та на правову допомогу у розмірі 17000 грн. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 липня 2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили. Правом на подання письмового відзиву на позов не скористалися. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом розглянуто справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються про розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу зурахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а такожтри проценти річних відпростроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з\~постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року (справа № 686/21962/\~15-ц)\~у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати. Як вбачається з Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, 3 % річних, починаючи включно з 24 лютого 2022 року, та інфляційні втрати, починаючи включно з березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування,\~не підлягають стягненню з позичальникана користь позикодавця. Загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат, понесених позивачем у наслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11141838000, складає 110087,25 грн. 12 березня 2008 року рішенням у справі №2н-44-08 Староміського районного суду м. Вінниці стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] 1046450,50 грн. заборгованості за Кредитним договором та 850,00 грн. судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане Рішення суду залишається невиконаним. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року стягувача у справі №2н-44-08 було замінено на ТОВ "Дельта Банк". Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2024 року стягувача у справі №2н-44-08 було замінено на ТОВ "Дебт Форс". Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів. З огляду на те, що позичальником після набрання законної сили рішенням суду, вищевказане рішення суду в день набрання їм законної сили не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Згідно з розрахунком заборгованості за період з «01» травня 2021 року по «23» лютого 2022 року (включно) за прострочення сплати заборгованості сума 3 % річних, становить: 25716,87 грн.; суми інфляційних втрат, за період з «01» травня 2021 року по «23» лютого 2022 року (включно), понесених у наслідок прострочення заборгованості, становить: 84370,38 грн. Всього сума заборгованості (загальна сума 3 % річних, інфляційних втрат) відповідачів перед позивачем станом на 30 квітня 2024 року становить: 110087,25 грн. Відповідачі розрахунок позивача не оспорили. Заяв про застосування строків позовної давності не подавали. Таким чином, позов підлягає задоволенню, тобто необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача 3% річних та суму нарахованих інфляційних втрат в розмірі 110087 грн. 25 коп. Щодо вимог про відшкодування понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До матеріалів справи позивачем надано договір про надання правничої допомоги від від 25 квітня 2023 року № 25/04-23 про надання адвокатом правничої допомоги, та платіжну інструкцію про сплату послуг адвоката, виписану на суму 68000 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 08 травня 2024 року на суму 17000 грн., заявку про надання юридичної допомоги № 41 від 01 травня 2024 року на суму 17000 грн. При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Суд враховує, що спірні правовідносини виникли у сфері цивільних правовідносин, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором, що є однією із найпоширеніших категорій судових спорів, а тому формування правової позиції, не потребує значних часових та інтелектуальних затрат для особи, яка надає професійні юридичні послуги. Більш того, представник не брав участі в судових засіданнях. З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved