Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2024 року [PERSON] через свого представника - адвоката Фесуна Н.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] . Від сімейних відносин мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося. Останні десять років син проживає разом із матір`ю, перебуває на її повному утриманні та забезпеченні. Відповідач фінансової допомоги не надає, заборгованість зі сплати аліментів станом на травень 2024 року становить понад 300000 грн. Впродовж останніх десяти років позивач та син зазнають постійного психологічного насильства з боку відповідача, яке проявляється у погрозах життю та здоров`ю, застосуванню нецензурної лексики образливого характеру, неодноразових погроз розправи щодо заявниці та членів її родини. Відповідач систематично, в стані алкогольного та(або) наркотичного сп`яніння вчиняє домашнє насильство, яке виражається у залякуванні, словесні образи, нецензурній лайці, приниження, погрози фізичної розправи, контроль у пересуванні. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство за ст. 173-2 КУпАП. Позивач звернулась до суду зі заявою про встановлення обмежувального припису щодо відповідача. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, лікуванням, не спілкується; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. З цих підстав позивач просить суд позов задовольнити. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2024 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду 09 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого розгляду. Від відповідача 24 липня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні зі сином. Зауважує, що має освіту та змогу забезпечувати себе та дитину. Приділяє увагу розвитку дитини, також має позитивні характеристики. Надав довідку про відсутність судимості. Зазначив, що працює дистанційно, а тому має змогу приділяти дитині будь-який час, коли це необхідно. Звертає увагу, що освіта в Україні безкоштовна, тому не оплата додаткових гуртів не є підставою для позбавлення його батьківських прав. Дитина отримує у педіатра безкоштовну медичну допомогу. Зауважує, що є люблячим батьком, який хоче бачитися й проводити із сином часи спілкування. Додав фото світлини, документ про освіту, характеристику. За клопотанням представника позивача 19 серпня 2024 року долучено до матеріалів справи рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 липня 2024 року про видання обмежувального припису [PERSON] про заборону наближатися на 50 метрів в місцях проживання (перебування), навчання,роботи [PERSON] та [PERSON] . Також долучив витяг з ЄРДР від 19 серпня 2024 року про порушення кримінального провадження №12024105020001231 за невиконання судового рішення про обмежувальний припис. Від представника позивача 13 вересня 2024 року надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 11 листопада 2024 року. За клопотанням представника позивача 17 жовтня 2024 року долучено до матеріалів справи переписку між сторонами у месенжері із погрозами життю та здоров`ю як позивачу, так і сину з образами та приниженням. 01 листопада 2024 року від відповідача надійшли заперечення у відповідь на відзив в яких зауважує, що з 2020 року суттєво впав рівень його матеріального забезпечення, він в пошуках стабільної роботи. Повідомляє, що позивач перешкоджала спілкуванню з дитиною починаючи з 2022 року, коли мати із сином виїхала з України та перебувала у Польші вони не бачилися. В 2023 році відповідач випадково довідався, що вони повернулись до України. Зауважує, що непорозуміння між батьками не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, просить відмовити в позові. 26 листопада 2024 року від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Двічі за клопотанням представників відповідача розгляд справи відкладався. В судовому засіданні 06 березня 2025 року мати видалена із зали судового засідання, в присутності представника служби у справах дітей та сім`ї, заслухана думка дитини [PERSON] . Який просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо нього, через те що він його боїться та не хоче його бачити. Розповів, що батько є зло та погана людина, погрожує його сім`ї. Батька не любить, вважає, що він несе небезпеку. Він погрожував, ображав, називав «маміною собачкою», їжу підкидав під двері. В минулому році усе йому висловив, що не хоче його ні бачити, ні чути, хоче щоб він залишив у спокої. Розповів, що батько часто прятався в кущах біля школи і зненацька випригував на нього, чим лякав. Через що він просить матір, щоб вона його проводжала та зустрічала зі школи бо він боїться зустрічі із батьком. Востаннє бачив батька рік тому. Бажав, щоб [PERSON] не був його батьком. В судовому засіданні 14 березня 2025 року позивач та її представник - адвокат Фесун Н.В. підтримали позовні вимоги з підстав та мотивів зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, наполягли на їх задоволенні. Позивач пояснила, що ніколи відповідач не цікавився життям та успіхами сина. Десять років живуть окремо. Коли приходив відповідач у квартиру, трощив меблі,перевертав. Після смерті його матері, яка заповіла усе своє майно внуку [PERSON] , з травня 2024 року він втратив здоровий глузд та став постійно погрожувати фізичною розправою, знущатися, ображати, переслідувати, чинити психологічний тиск. Боїться за своє життя та життя сина, тому зверталась до праовохороних органів та суду за видачею обмежувального припису. Представник відповідача - адвокат Куліш Б.М. в судовому засіданні 14 березня 2025 року заявив клопотання про долучення до матеріалів справи та огляд в судовому засіданні відеозапису спілкування батька із синомза у 2018 році. Судом відмовлено в задоволенні клоптання чрез пропуск строку подання доказів. Представник заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представників, представника третьої особи, заслухавши думку малолітнього, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що позивач та відповідач проживали разом без укладання шлюбу. Від спільних відносин [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про народження якого, сторони записані батьками. [PERSON] зареєстрований та проживає [ADDRESS] . Згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності. Також позивачу на праві власності належить транспортний засіб та майно, набуте в порядку спадкування. Згідно з довідкою №126 від 16 травня 2024 року директора СЗОШ №314 батько [PERSON] за час навчання сина [PERSON] , учень 5-А класу успішністю не цікавився, на зв`язок із класним керівником не виходив, батьківські збори не відвідував. З досліджених контрактів 2020-2024 роки судом встановлено, що [PERSON] відвідує позашкільний заклад «АЛСКО» (ТОВ «Політико-правовий коледж «АЛСКО» Відділення дошкільно-позашкільної освіти) на базі закладу загальної середньої освіти «Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №314 з поглибленим вивченням іноземної мови», де характеризується позитивно та на теперішній час перейшов в 6-А клас. Вартість навчання становить: 2500 грн - вступний внесок; а також щомісячний платіж 2020 -2023 році становив - 4000 , з 2024 році - щомісячний внесок - 4400 грн . Згідно договорів №АШ-20, №АШ-2М від 01 вересня 2020 року та 01 вересня 2021 року про надання послуг [PERSON] є замовником послуг Освітнього Центру Розвитку «Be Clever» де [PERSON] пройшов програми «Підготовка до школи» з 03.08.2018 р. по 31.05.20219 р. з оплатою їх вартості щомісяця 1500 грн. та «Індивідуальні заняття з англійської мови» з 01.09.2019 р. по 31.05.2022 р., з оплатою їх вартості щомісяця 800 грн. З вересня 2020 року [PERSON] відвідує курси ментальної арифметики Indigo Mental (ТОВ «Індіго Ментал»). Відповідно до Довідки, виданої директором [PERSON] , за весь період навчання (4 роки) тільки мати [PERSON] піклувалась про успіхи дитини, підтримувала його, супроводжувала та оплачувала послуги навчання. Батько [PERSON] не брав участь у цих процесах, не цікавився успіхами та навчанням, з вчителями не контактував. Як встановлено з Декларації №0000-Т4Т0-Х6НР про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 30 травня 2018 року, [PERSON] перебуває на обліку в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району міста Києва» Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, законним представником дитини являється мати - [PERSON] . З довідки - розрахунку заборгованості по аліментам від 13 травня 2024 року, виданої державним виконавцем Оболонського районного відділу ДВС, [PERSON] на підставі судового наказу №755/3434/19 від 17 березня 2019 року виданого Дніпровським районним судом м.Києва має обов`язок по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку. Становм на 01 травня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів становить 301901,08 грн. У травні 2024 року [PERSON] звернулась до Оболонського УП ГУ НП в м.Києві зі заявою про вчинення злочину, передбаченого ч.1ст.164 КК України. Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 2024 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] , заповідала належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] онуку - [PERSON] . Згідно з талоном-повідомлення ЄО №24289 прийнято заяву [PERSON] від 17 травня 2024 року про те, що [PERSON] чинить психологічний тиск, погрожує фізичною розправою, систематично в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство. З довідки інспектора СПДН ВП Дарницького УП ГУНП у м.Києві встановлено, що [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП 13 жовтня 2022 року за домашне насильство. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 04 липня 2024 року у справі №753/12715/24 видано обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 (шість) місяців з забороною перебування в місті проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; школи, де навчається малолітній [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; місця роботи [PERSON] ТОВ «ТЕПЛО-СіБ» за адресою: [ADDRESS] ; - місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З характеристики ФОП « [PERSON] » виданої 23 липня 2024 року встановлено, що [PERSON] з січня 2018 року працює у віддаленому форматі як консультант ФОП « [PERSON] » Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 Сімейного кодексу України, законодавчо визначає, що підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Бездіяльність батьків повністю співпадає з ознаками, викладеними у положеннях ст. 164 СК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», оскільки вона не бере участі у вихованні своєї дитини, не виявляє турботи щодо дитини, не підтримує її матеріально, нехтує обов`язком батьків утримувати дитину. Згідно з статтею 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що у порядку, встановленому законодавством, держава гарантує всім дітям рівний доступ до безоплатної юридичної допомоги, необхідної для забезпечення захисту їх прав. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Суд погоджується з висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] 2012 року, який ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній рівень дитини, не турбується про її стан здоров`я. В ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків, серед іншого, в частині фінансового забезпечення сина. Стягнення аліментів є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та вказує на спонукання батька до надання дитині належного утримання. Маючи з 2019 року обов`язок по сплаті аліментів за судовим рішенням, відповідач його не виконує. У зв`язку із чим, утворилася заборгованість зі сплати аліментів понад 400000 грн. Як досліджено з довідки державного виконавця жодного разу з 2019 року відповідач не здійснив оплату аліментів. Станом на дату відкриття виконавчого провадження 01 квітня 2021 року заборгованість становила 104842,08 грн. Відповідач свідомо переклав тягар утримання сина, щодо здійснення його фінансового забезпечення виключно на мати. Твердження відповідача про купівлю подарунків, надання готівкових коштів позивачу не знайшли свого документального підтвердження. Відповідач має освіту, задовільний стан здоров`я, перебуває в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, заробіток не отримує, фінансової допомоги та матеріального забезпечення дитині не надає. Довідку ФОП « [PERSON] » про надання [PERSON] консультативних послуг не можна визнати доказом працевлаштування, так як відомості про укладені трудові відносини не надано, як і не надано відомостей про отриманий дохід. З досліджених довідок з учбових закладів, де навчається малолітній [PERSON] вбачається, що батько [PERSON] ніколи не відвідував учбові заклади, батьківські збори, із вчителями та адміністрацією не контактував. Також не відвідував гуртки в яких син займається, що встановлено з довідок, які містяться в матеріалах справи. Досліджені докази доводять байдужість батька до успіхів сина, його інтересів, захоплень дитини. Відповідач не цікавився навчальним процесом сина. Як вбачається з матеріалів справи батько самоусунувся від виховання сина, не проводив спільно із ним час, не спілкувався, не приділяв йому увагу, його дії не були спрямовані на розвинення в сина додаткових навичок та вмінь. Твердження відповідача, що позивач перешкоджала йому спілкуватися із сином не підтвердженні будь-якими доказами. Надані відповідачем до відзиву фотосвітлини, разом із письмовими поясненнями свідка - сусідки [PERSON] доводять лише те, що 2015-2018 роки батько приймав участь у житті сина. Проте не спростовують факт того, що з 2018 року батько не приймає участі у вихованні, утриманні, піклуванні, навчанні сина також відсутність прояву інтересу до здоров`я. У постанові Верховного Суду від 04 квітня 2024 року № 553/449/20 вказано, що «очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини». Суд звертає особливу увагу на агресивну поведінку відповідача як по відношенню до матері, так і до дитини. З текстів досліджених переписок суд встановив, що відповідач неодноразово погрожував фізичною розправою, позбавленням життя як позивача так і сина. Використовуючи нецензурну лексику, ображав, принижував. Доведеність факту агресивної поведінки [PERSON] щодо позивача та сина знайшло відображення в судовому рішенні про встановлення обмежувального припису. У постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 941/314/22 зазначено, що «позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених судами попередніх інстанцій обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування матір`ю своїм батьківським обов`язком, обґрунтованими є висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо позбавлення відповідача батьківських прав. У справі «Ilya Lyapin v. Russia» (Ілля Ляпін проти Росії) ЄСПЛ зазначив, що, якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав». У постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 зроблено висновок, що «рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20)». У постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 зазначено, що «самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не достатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними. Наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи». У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 зазначено, що: «відповідач нехтує потребами своєї дочки, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків; відповідач не довів зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо дочки. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку». Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі "Мамчур проти України" Європейський суду з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Савіни проти України"). У рішенні "Хант проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, суд констатував, що факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Суд зауважує, що самого тільки факту заперечення [PERSON] проти позову про позбавлення батьківських прав не достатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної малолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними. Судом ураховується, що мати відповідача заповіла належну їй квартиру, в якій зареєстрований та проживає [PERSON] онуку - малолітньому [PERSON] , який вступив у спадщину та став власником житла, в якому проживає батько. Дана обставина сприяла збільшенню агресивної поведінки відповідача до позивачата сина. Під час розгляду справи судом не встановлені обставини прагнення батька налагодити стосунки із сином, зміна у відносинах. Твердження представника відповідача про сплату аліментів не знайшли документального підтвердження. Як пояснив малолітній [PERSON] в судовому засіданні він бажає щоб [PERSON] був позбавлений батьківських прав. Вважає батька злом, боїться його, через неодноразові залякування. Не хоче жодних стосунків підтримувати із батьком, який його ображав. Висловлювання малолітнього були категоричні, усвідомлені, наполегливі й обґрунтовані. При ухваленні рішення, судом врахована думка дитини про її не бажання спілкуватися із батьком, про те що він боїться батька та вважає його злом, бажає щоб він залишив його та мати в спокої. На підставі досліджених судом доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до переконання про доведеність факту свідомого, винного, нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та ухилення його виконання обов`язків по утриманню, вихованню малолітнього сина, тому приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підстав і положення ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved