Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до Покровської сільради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2.790 га, кадастровим номером 1222983900:01:009:0357, що розташована на території Покровської (колишньої Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого, відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року. За своє життя, на випадок своєї смерті, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ДП № 0274872, він заповідав позивачці [PERSON] . Крім неї інших спадкоємців, ані за законом, ані за заповітом у нього не було. Для оформлення своїх спадкових справ в серпні 2024 року вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Журби Р.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Ознайомившись з поданими нею документами, приватний нотаріус прийняв постанову від 20.08.2024 року, згідно якої їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкодавець заповідав їй право на земельну частку (пай), згідно сертифікату, серії ДП № 0274872, а при оформленні спадщини нею був наданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, який не зазначений в залишеному заповіті. Для вирішення цього питання нотаріус рекомендував їй звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Тому, змушена звернутись до суду та просить визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку, площею 2.790 га, кадастровим номером 1222983900:01:009:0357, що розташована на території Менжинської (зараз Приміської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого, відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання позивачка не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.31). Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти законне рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.24). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У\~статті 129 Конституції України\~однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] (а.с.5), який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2.790 га, кадастровим номером 1222983900:01:009:0357, що розташована на території Покровської (колишньої Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року (а.с.8). За своє життя на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ДП № 0274872, він заповідав [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі. зі спадкової справи, крім позивачки, інші спадкоємці відсутні. Позивачка, скориставшись своїми спадковими правами, звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Журби Р.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом їй було відмовлено з тієї причини, що спадкодавець заповідав право на земельну частку (пай), згідно сертифікату, серії ДП № 0274872, а при оформленні спадщини позивачкою був наданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, який не зазначений в залишеному заповіті (а.с.15). У відповідності до ст.ст.12,\~81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2\~ст.78 ЦПК України,\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2\~ ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення [PERSON] з даним позовом стали обставини, які свідчать про той факт, що в позасудовому порядку вона позбавлена вчинити дії щодо успадкування майна, оскільки спадкодавець за час свого життя заповідав позивачці право на земельну частку (пай), згідно сертифікату, серії ДП № 0274872, а при оформленні спадщини позивачкою був наданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, який не зазначений в залишеному заповіті. Проте, у суду не викликає сумніву той факт, що право власності на земельну ділянку, площею 2.790 га, за кадастровим номером 1222983900:01:009:0357, що розташована на території Менжинської (зараз Приміської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ДП № 117280 від 28.08.2002 року, виданого, відповідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 283-р від 29.07.2002 року, оскільки даний факт підтверджується довідками та матеріалами справи, які в ході судового розгляду були витребуванні судом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що в іншому порядку позивачка позбавлена можливості вчинити дії щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved