Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

24.07.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким надати йому строк - три місяці після набрання рішенням законної сили для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] , мотивуючи тим, що [INFO] померла його мати, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Виноградівської сільської ради. Він та його брат [PERSON] , відповідач по справі, є спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері. Але за життя, 02 березня 2020 року мати залишила заповіт, відповідно до якого заповіла йому земельну ділянку. Вони з матір`ю проживали за різними адресами та з мамою проживав його брат [PERSON] , молодший син. Вони вважали, що спадкоємцем після смерті матері буде молодший син [PERSON] . Але, при підготовці документів 13 липня 2024 року було виявлено заповіт на його, позивача, ім`я. Він вважає, що пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини, оскільки йому позивачу, невідомо було про наявність заповіту, який мати залишила на його ім`я, тому звертається до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 29.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 03.10.2024 року, також витребувано інформацію, щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В подальшому 07.03.2025 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області - Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності, надав 05.11.2024 року через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач - [PERSON] про причини своєї неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/ та надіслання судової повістки за місцем проживання (реєстрації), причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Щодо ухвалення заочного рішення слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Так як у справі приймають участь два відповідача, один з яких не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглянути справу у відсутності його представника, тому ухвалення заочного рішення по цій справі не є можливим. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.11.2020 року, яке видане Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , померла [INFO] в м.Ізмаїл Одеської області (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на момент смерті майно, в тому числі на три земельні ділянки загальною площею 3,13 га, яка розташована на території Болградської об`єднаної громади (колишня територія Виноградівської сільської ради), цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №012277, який виданий 15 серпня 2005 року Болградською районною державною адміністрацією, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010551800276 (а.с.13). При житті [PERSON] склала заповіт від 02.03.2020 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Виноградівської сільської ради Болградського району Наумовою О.М., зареєстрований в реєстрі за №10, відповідно до якого зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 3,13 га в межах згідно з планом, що розташована на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №012277, який виданий 15 серпня 2005 року Болградською районною державною адміністрацією та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010551800276, заповіла своєму синові [PERSON] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.12). Позивач по справі [PERSON] також є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , яке видане 05.09.1977 року Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису за №55 від 05.09.1977 року, відповідно до якого народився [PERSON] , а його матір`ю є [PERSON] (а.с.9). Відповідач по справі - [PERSON] , також доводиться померлій сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 20.06.1988 року Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису за №38 від 20.06.1988 року, відповідно до якого народився [PERSON] , а його матір`ю є [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідок №280/02-40 від 19.07.2024 року та №284/02-76 від 22.07.2024, виданих старостою с.Виноградівка Болградського району Одеської області, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а саме з 2002 року по день смерті [INFO] та на день смерті [PERSON] з нею в будинку був зареєстрований та проживав син [PERSON] зі своєю сім`єю (а.с.14,15). При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. йому листом за вих.№507/01.16 від 23.07.2024 року, було роз`яснено, що ним пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.18). Також, на запит суду приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. 08.10.2024 року було сформовано інформаційну довідку зі спадкового реєстру №78658956, відповідно до якої інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв щодо [PERSON] в реєстрі відсутня (а.с.27). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~встановлено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після її смерті, через необізнаність наявності заповіту від 02.03.2020 року, де він зазначений особою, якій мати заповіла земельну ділянку. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19. Позивач не був обізнаний про наявність заповіту, що можливо навіть у знаходженні з померлою в родинних відносинах. Позивач не прийняв спадщину, так як не знав про заповіт складений на його ім`я, так як з померлою в одному будинку проживав молодший син, якого позивач вважав єдиним спадкоємцем, а тому суд вважає що [PERSON] пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved