Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, шляхом направлення позову засобами поштового зв`язку, який надійшов до суду 03.05.2024, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 06.05.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, повідомлено, що відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.. 28.05.2024 до суду надійшла заява відповідача, в якій просив розгляд справи провести за правилами позовного провадження та надав суду зустрічну позовну заяву про оспорення батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини. Зустрічну позовну заяву обґрунтував тим, що з матір`ю дитини він не проживав разом з серпня 2015 року, шлюб між ними розірвано рішенням Миколаївського районного суду Одеської області 10.06.2016, дитина народилася [INFO] , тобто до спливу 10 місяців. Він не може бути біологічним батьком дитини, тому разом з позовною заявою надав до суду заяву про призначення судову молекулярно-генетичної експертизи для підтвердження того, що він не є біологічним батьком дитини. 28.05.2024 постановлено ухвалу суду про прийняття зустрічного позову та призначення справи до загального позовного провадження, справу призначено до попереднього розгляду.. Ухвалою суду від 11.09.2024 провадження у зазначеній справі зупинено в зв`язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи, провадження якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 09.12.2024 до суду з експертної установи надійшло повідомлення неможливість проведення експертизи, оскільки для проведення даної експертизи [PERSON] , [PERSON] та дитина [PERSON] двічі- 28.10.2024 та 21.11.2024 не з`явились . Крім того, 06.12.2024 позивач за первісним позовом [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій вказала, що для проведення експертизи вона з дитиною не з`явилась, оскільки у неї відсутня можливість взятии участь в експертизі . Також повідомляє, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , однак знаючи це свідомо визнав батьківство в порядку ст. 126 СК України , чим взяв на себе обов`язки , передбачені ст. 150 СК України, тому просила скасувати ухвалу про проведення молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 10.12.2024 поновлено провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду. 16.01.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.02.2025 позивач подала письмову заяву в якій просить закрити провадження у справі за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,у зв`язку із відмовою від позову, наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі їй відомі. Зазначила, що зміст ч. 3 ст. 142 ЦПК України щодо розподілу судових витрат їй роз`яснено і зрозумілі. Ухвалою суду від 18.03.2025 закрито провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини за відмовою від позову. 04.02.2025 позивач подала письмову заяву в якій визнала зустрічний позов [PERSON] в повному обсязі та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] про оспорення батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини. Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази та заяву відповідача за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.08.2014, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 10.06.2016 шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 21.06.2016. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказані - батько [PERSON] та мати - [PERSON] . [PERSON] 09.12.2022 зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] стверджує , що актовий запис про народження дитини [PERSON] зроблено на підставі ч. 3 ст. 122 СК України, оскільки позов про розірвання шлюбу ним було подано до Миколаївського районного суду Одеської області 11.05.2016 , рішення було прийняте 10.06.2016, а дитина народилася [INFO] , тобто до спливу 10 місяців до набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу, що знайшло своє підтвердження. Як вбачається з копії рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 25.07.2016 по справі №508/455/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, сторони з серпня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком., що не підлягає доказуванню. Крім того, відповідач за зустрічним позовом надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги в поному обсязі та підтвердила факт про те, що біологічним батьком дитини є інший чоловік, а не позивач, який вказаний в свідоцтві про народження дитини. Так, статтею 81 ЦПК України встановлено правила обов`язку доказування і подання доказів в цивільній справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, а обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з визнанням відповідачем зустрічного позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду, згідно платіжних інструкцій, а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, покладається на відповідача за зустрічним позовом . На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved