Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач Акціонерне\~товариство «Криворізька\~теплоцентраль» (далі\~-\~АТ «Криворізька\~теплоцентраль»)\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідачів \~вказавши \~ що\~згідно рішення\~виконавчого комітету\~Криворізької міської\~ради №\~343\~від 12.10.2011\~року «Про\~надання згоди\~на передачу\~окремих об`єктів\~теплопостачання Комунального\~підприємства «Криворіжтепломережа»\~до Державного\~підприємства «Криворізька\~теплоцентраль» до\~ДП «Криворізька\~теплоцентраль» передано\~об`єкти\~теплопостачання у\~Довгінцівському,\~Жовтневому (нова\~назва Покровському),\~Інгулецькому та\~Саксаганському районах\~міста.\~Таким чином\~з 01.10.2013\~року виконавцем\~послуг з\~теплопостачання та\~гарячого водопостачання\~для \~ \~будинку \~ [ADDRESS] \~ є\~Акціонерне товариство\~«Криворізька теплоцентраль».\~Відповідно до\~ \~ свідоцтва\~ \~ про\~ \~право \~ власності\~ \~ \~на \~ нежитлове\~ \~приміщення №\~996\~ від\~ \~10.10.2001\~ року,\~ нежитлове\~ \~приміщення \~ \~40\~(після\~ \~реконструкції квартир),\~що \~ \~знаходиться \~за \~ \~адресою:\~ \~ [ADDRESS] ,\~ \~ площею\~ \~75,7\~ кв.м.,\~ \~належить \~ \~ \~на праві\~ \~спільної сумісної\~ \~власності \~ [PERSON] \~та \~ [PERSON] .\~ Позивач\~здійснює постачання\~теплової енергії\~до зазначеного\~ приміщення,\~але відповідачі\~не здійснюють\~своєчасно та\~в повному\~обсязі оплату\~за отриману\~теплову енергію,\~у зв`язку\~із чим\~ в\~період з\~ 01.11.2021\~року по\~31.03.2024\~року виникла\~заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі основного боргу 47519,57 гривень, плата за абонентське обслуговування у розмірі 206,58 гривень, що просять стягнути у солідарному порядку, а також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язків щодо сплати заборгованості просять стягнути з відповідачів інфляційні втрати у розмірі 12269,52 гривень, 3% річних у розмірі 2791,23 гривень, пеню у розмірі 3400,30 гривень, всього 66187,20 гривень. Крім того, просять стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог\~ст. 178 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Відповідачі, будучи повідомленими у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, відзиву на позов не надавали, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність від них не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст.\~178, ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, 25 березня 2025 року судом постановлена ухвала про проведення розгляду справи у заочному порядку. Судом, з огляду на приписи ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому (Покровському), Інгулецькому та Саксаганському районах. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення № 996 від 10.10.2001 року, є власниками нежитлового приміщення, розташованого в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] (після реконструкції квартир), площею 75,7 кв.м. - на праві приватної власності. При цьому відповідачі мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Приміщення за вказаною адресою перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». 01.10.2021 року АТ «Криворізька теплоцентраль» на своєму офіційному сайті розмістило Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу Позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 року з відповідачами [PERSON] , та [PERSON] фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, а саме: за адресою: [ADDRESS] , приміщення 40 - №1656/жб від 01.11.2021. В будинку [ADDRESS] , встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії. Згідно з показаннями приладу комерційного обліку у період з листопада 2021 року по березень 2024 року відповідачами, які володіють вказаним нежитловим приміщенням було спожито теплову енергію у розмірі 12,02 Гкал на загальну суму 61658,08 грн. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , за період з листопада 2021 року по березень 2024 рік з урахуванням часткової сплати у розмірі 14138,51 грн., становить - 47519,57 грн., інфляційні витрати у розмірі 12269,52 грн., 3% річних у розмірі 2791,23 грн., пеня в розмірі 3400,30 грн., плата за абонентське обслуговування в розмірі 206,58 грн., всього 66187,20 грн. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). На підставі ч. 5ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому за ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 року № 830(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1022) (далі - Правила № 830). Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуг, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Отже, надання теплової енергії на потреби опалення приміщення 40 у будинку [ADDRESS] з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Типовий договір). За п. 4 Типового договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. Відповідно до п. 5 Типового договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором. Згідно із п. 30 Типового договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 830, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. На підставі п п. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Відповідно до ст. 901 ЦК за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) та ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання. На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Також суд зазначає, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Так, на підставі розрахунків представника позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості споживача вбачається, що відповідачі заборгували за спірний період позивачу 3% річних в розмірі 2791,23 грн., інфляційні втрати у розмірі 12269,52 грн. Суд зазначає, що за змістом п. 1, 2Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»(в редакції до 29 грудня 2023 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні було заборонено, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу. Тобто заборона нарахування та стягнення, зокрема, пені, інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість з житлово-комунальні послуги населення припадала на період з 24.02.2022 року по 29.12.2023 року. Однак, враховуючи те, що відповідачами приміщення використовується не для постійного проживання, враховуючи статус нерухомого майна, як нежитлового приміщення, то суд дійшов висновку, що АТ «Криворізька теплоцентраль» нараховувало відповідачам відповідні суми за ст. 625 ЦК за прострочення оплати послуг з теплопостачання вірно за тарифом для категорії «інші споживачі», а не для «населення», бо таке приміщення не призначене для проживання, а використовується у інший спосіб. Таким чином на переконання суду в даному випадку не підлягають застосуванню положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» щодо заборони та стягнення неустойки та інфляційних нарахувань й процентів річних, нарахованих на заборгованість, оскільки вона стосується категорії «населення», а не категорії «інші споживачі». Аналогічна правова позиція була викладена Дніпровським апеляційним судом в постанові 17 липня 2023 року по справі № 214/5827/22. Також суд зазначає, що на підставі п п. 4 п. 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Так суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. Тобто заборона нарахування та стягнення, зокрема, пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги стосувалось періоду з 12.03.2020 року до 30.07.2023 року. Однак суд встановив, що нарахування пені позивачем було здійснено відповідачам, починаючи з 03.01.2022 року по 11 грудня 2024 року, тобто у порушення пп. 4 п. 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Внаслідок викладеного вмотивування, суд дійшов висновку, що законних підстав для стягнення з відповідачів на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» нарахованих на основну суму заборгованості пені до 30.07.2023 року немає. Таким чином, на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає стягненню з відповідачів нарахована пеня у період з 30.07.2023 по 11.12.2024 включно в сумі 433,02 грн, виходячи з розрахунку позивача та ставки 0,01% річних. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; а власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. За ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Суд зауважує, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Натомість, за ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Суд при цьому зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, суд робить висновок, що саме власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг. З огляду на встановлені вище обставини, суд зазначає, що саме [PERSON] та [PERSON] як власники повинні відповідати за пред`явленими АТ «Криворізька теплоцентраль» позовними вимогами по справі. Отже, суд дійшов переконання, що заявлені вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до відповідачів підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість\~за послугу з постачання теплової енергії в сумі 47519,57 грн.; плату за абонентське обслуговування в розмірі 206,58 грн., інфляційні втрати у розмірі 12269,52 грн., 3% річних у розмірі 2791,23 грн., пеню в розмірі 433,02 грн., всього\~63219,92 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів у рівних частинах\~ на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial