Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

03.10.2024 представник позивача адвокат Царик Р.М. звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить визнати квартиру [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] , залишити у власності [PERSON] частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; визнати легковий автомобіль Ford модель Kuga, 2012 р.в., білого кольору д.р.н. [NUMBER] спільним сумісним майном подружжя; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частку легкового автомобілю Ford модель Kuga, 2012 р.в., білого кольору д.р.н. [NUMBER] , залишивши у власності [PERSON] частку зазначеного легкового автомобіля; стягнути з відповідача судові витрати. \~ Свої вимоги мотивувала тим, що 21.08.1999 позивач та відповідачка зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 645. Наразі у провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває на розгляді цивільна справа про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . За період перебування у шлюбі подружжя придбало квартиру [ADDRESS] , право власності на яку було оформлено на відповідачку та автомобіль Ford модель Kuga, 2012 р.в., білого кольору д.р.н. [NUMBER] , право власності на який також було зареєстровано за відповідачкою. Оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У зв`язку з чим, враховуючи, що [PERSON] не бажає у добровільному порядку вирішувати питання поділу майна подружжя, представником позивача було подано до суду вказаний позов. Центральний районний суд м. Миколаєва своєю ухвалою від 09.10.2024 передав матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В. Суд своєю ухвалою від 15.11.2024 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Суд своєю ухвалою від 22.01.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача адвокат Царик Р.М. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 21.08.1999 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.2024 За час перебування у шлюбі сторонами у справі було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 06.08.2010, зареєстрованого в реєстрі за № 1723 та копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.07.2024 № 387948065, та автомобіль марки Ford модель Kuga, білого кольору, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13.04.2013 та не заперечується відповідачкою. Статтею 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 2 статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). У частині 1 статті 63 СК України зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як роз`яснено в п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) - вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Отже об`єктом права спільної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами квартира [ADDRESS] , та автомобіль марки Ford модель Kuga, білого кольору, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , були придбані подружжям під час шлюбу, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності, а тому підлягають поділу з визначенням рівності їх часток у праві власності. Так частинами 1, 2 ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Встановивши, що спірні квартира та автомобіль придбані сторонами у період шлюбу, а відтак є об`єктом права спільної сумісної власності, а тому підлягають поділу з визначенням рівності їх часток у праві власності. Крім того ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6680,05 грн.

Outcome: approved