Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

02 січня 2025 року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним цивільним позовом, відповідно до вимог якого остання просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 17 грудня 2021 року, кадастровий №7421182000:03:000:0669, площею 2 га, укладений між ТОВ «ОСТОВ ГРУП», в особі директора Красножона М.М., та позивачем, і стягнути на її користь плату за оренду земельної ділянки за 2023 рік у розмірі - 12\~422,36 грн та орендну плату за 2024 рік у розмірі 12\~422,36 грн. Також, наполягає на розподілі судових витрат. Позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що їй на праві приватної власності належна земельна ділянка площею 2 га, яка розташована на території Журавського старостинського округу Прилуцького району Чернігівської області, кадастровий №7421182000:03:000:0669. Зазначена земельна ділянка на підставі відповідного Договору оренди землі від 17 грудня 2021 року була передана нею в оренду відповідачу ТОВ «ОСТОВ ГРУП». Відповідно до умов вказаного Договору орендна плата за користування земельною ділянкою встановлена за погодженням сторін у розмірі 12\~422,36 грн, яка повинна сплачуватися орендарем на протязі календарного року у строк до 30 грудня поточного року. Разом з тим, як вказує позивач орендна плата за користування земельною ділянкою за 2023 та 2024 роки, у порушення умов угоди, так відповідачем сплачена і не була. Заходи щодо добровільного вирішення спору, в частині обов`язку відповідача здійснити оплату оренди, не дали позитивного результату. У зв`язку з цим, беручи до уваги порушення відповідачем умов Договору, на думку позивача наявні правові підстави для стягнення з ТОВ «ОСТОВ ГРУП» заборгованості по орендній платі за 2023 та 2024 роки на загальну суму 24\~844,72 грн та розірвання відповідного Договору оренди земельної ділянки від 17 грудня 2021 року. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 січня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 03 лютого 2025 року. Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 березня 2025 року, як у подальшому, з підстав заявленого сторони відповідача відповідного клопотання, було відкладено на 24 березня 2025 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Перед його початком звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи за її відсутності, заявлений нею позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач «ОСТОВ ГРУП» явку свого представника не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, шляхом використання поштового та електронного зв`язку. Відзиву на позовну заяву та жодних доказів на обгрунтування своєї позиції не надали. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належна на праві приватної власності земельна ділянка площею 2 га, яка розташована на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, кадастровий №7421182000:03:000:0669, що доводиться копією відповідного витягу з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №415759847 від 28 лютого 2025 року (а.с. 40). 17 грудня 2021 року між [PERSON] , як орендодавцем, та ТОВ «ОСТОВ ГРУП», в особі директора Красножона Максима Миколайовича, як орендарем, було підписано Договір оренди землі (а.с. 7-9), про що 22 грудня 2021 року у Державний реєстр речових прав було вчинено відповідний запис про інше речове право №45955487 (а.с. 40). Відповідно до умов вказаного Договору його предметом було визначено передання у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га, з кадастровим №7421182000:03:000:0669, строком на 10 (десять) років (п. 1.1, 2.1, 2.2 та 3.1 Договору). Сторонами Договору також обумовлено, що оренда плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі - 12\~422,36 грн за один повний рік користування земельною ділянкою (п. 4.1 Договору). Орендна плата виплачується орендарем у встановленому п. 4.1 Договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного законодавства (п. 4.3 Договору). Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендаря щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування (п. 4.4 Договору). Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону України «Про оренду землі». За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, судом встановлено факт укладення сторонами по справі відповідного Договору оренди землі, що фактично відповідачем не оспорюється. За таких обставин, суд констатує, що між [PERSON] та ТОВ «ОСТОВ ГРУП» виникли договірні відносини, оскільки між ними було укладено Договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 2 га, яка розташована на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, кадастровий №7421182000:03:000:0669, який відповідає встановленій законом формі та містить необхідні істотні умови притаманні даній категорії договорів, у розумінні ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положенням статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Разом з тим, як вбачається з позиції сторони позивача викладеної у змісті позову та долучених документів на підтвердження її наміру вирішення спору у добровільному порядку, не зважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На заявлену позивачем письмову претензію щодо невиконання умов Договору оренди земельної ділянки та пропозицію розірвати спірний Договір оренди землі (а.с. 10, 11, 12) ТОВ «ОСТОВ ГРУП» належним чином не відреагувало, адже на момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків за період користування земельною ділянкою у 2023 та 2024 році є не виконаним, як і вимога щодо дострокового розірвання спірного Договору оренди землі. У зв`язку з цим, з урахуванням принципу належного виконання зобов`язання суд констатує обов`язок у орендаря сплатити орендодавцеві орендну плату за 2023 та 2024 роки, як про це домовилися сторони у договорі. Суд зважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на її користь орендної плати кореспондуються з належним їй правом, передбаченим ст. 24 Закону України «Про оренду землі», зміст якої визначає, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено, що розмір заборгованості ТОВ «ОСТОВ ГРУП» перед нею по орендній платі за вище вказаним Договором, з врахуванням сплати необхідних податків, становить 24\~844,72 грн (12\~422,36 (орендна плата за 2023 рік) + 12\~422,36 (орендна плата за 2024 рік)). Ніяких заперечень щодо вказаної позивачкою суми заборгованості по орендній платі відповідачем не надано. Жодних письмових доказів на підтвердження належного виконання свого обовязку відповідачем не надано. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку з цим, суд погоджується із розрахунком позивача, який є математично обґрунтованим, та приходить до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача несплаченої орендної плати у розмірі 24\~844,72 грн, яка нарахована без вирахування необхідних податків. Щодо позовних вимог в частині розірвання спірного Договору оренди землі, суд дійшов таких висновків. Так, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 зроблено висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Пунктом 4.4. Договору передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендаря щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування За змістом ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку та орендної плати. Незалежно від того, несплата орендної плати була в повному обсязі або в частині. Разом з тим, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати або її частини. Зокрема, «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати чи частини орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний правовий висновок сформовано в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року №587/173/15-ц, від 11 липня 2018 року №484/3687/16-ц, від 06 березня 2019 року №183/262/17, від 10 квітня 2019 року №732/1799/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №293/1011/16-ц. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання вказаного Договору оренди земельної ділянки. Рішення суду про розірвання договору оренди, яке набрало законної сили, є підставою для проведення державної реєстрації припинення такого речового права. Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, як в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі, так і в частині необхідності розірвання договору оренди земельної ділянки. У зв`язку з цим, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі - 1\~211,\~20\~грн (а.с. 1, 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved