Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Черкашина І.І. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 21 вересня 2020 року по 30 вересня 2024 року у розмірі 171\~520,04 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що перебував у шлюбі з [PERSON] . У подружжя [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.1011 шлюб між подружжям розірваний. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2011 визначено місце проживання неповнолітнього сина з батьком, [PERSON] . Судовим наказом Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2020 № 332/2401/20 з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі частики заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться вищевказаний судовий наказ. Внаслідок несплати відповідачкою аліментів станом на 30.09.2020 утворилася заборгованість за період з 21.09.2020 по 30.09.2024 у розмірі 171\~520,04 грн, \~у зв`язку з чим позивачем нарахована пеня від суми несплачених аліментів за вказаний період. Загальна сума пені становить 1\~265\~265,93 грн. На підставі ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути пеню у розмірі заборгованості, що становить 171\~520,04 грн. Ухвалою судді від 28 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. Відповідачка в особі представника адвоката Біліченка О.О. надала суду відзив на позов, у якому, не заперечуючи факту несплати нею аліментів за вказаний у позовній заяві період, просила зменшити суму пені, що підлягає стягненню, на суму застосованого до відповідачки державним виконавцем штрафу. Відповідачка просила суд позовну заяву задовольнити частково, стягнувши пеню у розмірі 50% заборгованості зі сплати аліментів, що становить 85\~760,02 грн. У судовому засіданні 27.03.2025 вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового засіданні на 01 квітня 2025 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2006, який рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя був розірваний (а.с. 15). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 01.12.2009 (а.с. 16). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2011 у справі визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 20). Судовим наказом Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2020 №\~332/2401/20 з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частики заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою, винесеною державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 10.02.2021, відкрито виконавче провадження №\~64445681 з примусового виконання судового наказу Заводського районного суду м.\~Запоріжжя від 30.12.2020 № 332/2401/20 (а.с. 10). Роз`ясненням від 09.10.2024 № 128866 головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тішина І.В. повідомила стягувача [PERSON] про те, що станом на 09.10.2024 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 09.10.2024 за період з 21.09.2020 по 30.09.2024 становить 171\~520,04 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. До роз`яснення наданий розрахунок заборгованості, складений головним державним виконавцем станом на 30.09.2024 (а.с. 7-9). До позовної заяви долучено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2020 року по вересень 2024 року, загальний розмір якої становить 1 265\~265,93 грн (а.с. 5-6). Позивачем заявлені вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 відсотків заборгованості, а саме, 171\~520,04 грн. У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тішиною І.В. від 09.10.2024 на [PERSON] накладений штраф на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 85\~760,02 грн. Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною четвертою\~статті 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 СК України). Частинами першою та другою\~статті 196 СК України\~встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення\~статті 196 СК України\~свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; та наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі №661/905/19). Згідно зі статтями 12,\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка не заперечувала своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, ані розрахунок заборгованості, ані розрахунок пені зі сплати аліментів не спростувала, тому суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.\~ Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідачки про зменшення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з огляду на той факт, що до відповідачки постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) від 09.10.2024 був застосований штраф у розмірі 85\~760,02 грн. Отже, з урахуванням приписів абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК з відповідачки має бути стягнена неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі, що дорівнює різниці між сумою заборгованості та розміром штрафу, тобто у розмірі 85\~760,02 грн. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у цій справі. Тому на відповідача покладається судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 857,60 грн.

Outcome: partial