Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати заборону відчуження нерухомого майна, накладеного у зв`язку з укладенням Спадкового договору від 19.07.2016 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємицею за заповітом є позивачка по справі, яка прийняла спадщину на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Крім цього, [PERSON] мала на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 0,1000 га за вказаною адресою, які вона набула у власність на підставі Спадкового договору від 19.07.2016 року. Однак, позивачка не має можливості оформити спадкове майно, оскільки при укладенні Спадкового договору приватним нотаріусом було накладено заборону на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Тому змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.\~ Представник Шосткинської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяви та клопотаня від відповідача до суду не надійшли. Відзив на позовну заяву до суду не надав. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Згідно\~ свідоцтва\~ про смерть [PERSON] померла [INFO] в м. Шостка Сумської області. (а.с.5) Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 лютого 2024 року вбачається, що [PERSON] як спадкоємиця за заповітом після смерті [PERSON] прийняла спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] . (а.с.6) Згідно спадкового договору, укладеного 19 липня 2016 року\~ між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сидоровою А.В., за реєстровим номером № 711 накладено заборону на предмет договору - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] до припинення договору. (а.с.7-8) Відповідно до свідоцтва\~ про смерть [PERSON] померла [INFO] в м. Шостка Сумської області. (а.с.5) Судом встановлено, що [PERSON] за життя належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1000 га за кадастровим номером 5911000000:06:004:0172, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.10) Як вбачається із інформації про державну реєстрацію обтяжень, яка міститься в Інформації з Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна відносно житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка за вказаною адресою мається обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. (а.с.10-11) Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В даний час в зв`язку з накладенням арешту на майно позивачка не може ним користуватись, а саме прийняти спадщину після спадкодавця. Згідно зі статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України, - Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1 ст. 1297 ЦК України, - Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд вважає звернення позивачки правомірним, відповідач переконливих заперечень на позов не подав, доводи позивачки не спростував. Арешт накладений на нерухоме майно порушує право позивача в частині вільного користування та розпорядження своїм майном, оскільки створюють перешкоду їй. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved