Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

В червні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.10.2021 станом на 25.05.2024 в розмірі 144\~223,36 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 81\~348,98 грн.; заборгованості по відсотками 62\~874,38 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 18.10.2021 відповідач приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання батьківських послуг та відкриття банківського рахунку, в зв`язку з чим нею було підписано відповідну анкету-заяву. На підставі вказаної анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та відповідно до умов Договору. Натомість відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов Договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідача, станом на 25.05.2024 утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі. Посилаючись на викладене, АТ «Акцент-Банк» звернулось із даним позовом до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 13.01.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить суд в задоволенні позву відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що у долученій до позову анкеті-заяві взагалі не міститься істотних умов договору розміру кредитного ліміту, відсотків, порядку погашення кредиту тощо. Крім того, існують розбіжності у визначенні дати анкети-заяви у кредитному договорі та у долученому до позові документі «18.10.2021» та «29.06.2017» відповідно. До позовної заяви не долучено тарифів на обслуговування даного виду кредитних карт та, навпаки, долучено умови та правила надання банківських послуг,які не містять дати та не підписані відповідачем. Крім того відповідач вважає, що не є належним доказом наявності заборгованості, та взагалі отримання [PERSON] кредитних коштів розрахунок заборгованості за кредитним договором, долучений до матеріалів справи, оскільки він не є первинним бухгалтерським документом. В обґрунтування своїх заперечень проти позову щодо того, що вона не використовувала (не знімала) кредитні кошти [PERSON] посилається на правові висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 16.08.2023 по справі № 176/1445/22. 18.02.2025 від представника позивача АТ «Акцент-Банк» на адресу суду надійшли заперечення (відповідь на відзив), згідно яких він спростовує твердження [PERSON] та наполягає на обґрунтованості позовних вимог. 24.03.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли пояснення (заперечення на відповідь на відзив), згідно яких вона наголошує на тому, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без його фізичного пред`явлення користувачем або ідентифікації самого платіжного засобу, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу чи іншої інформації. Також вважає, що факт наявності витягу з ЄРДР підтверджує, що вона не користувалась кредитними коштами. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Мутьєв Д.В. в судовому засіданні позов не визнали. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилались на те, що відповідач такою карткою не користувалась, наголошували на тому, що відповідачем подано заяву до органів поліції стосовно заволодіння невстановленими особами такою карткою та використання ними коштів за нею. Просили звернути увагу суду, що кошти за вказаною карткою згідно виписки, надано Банком, використовувались на поповнення мобільних телефонів та переказ коштів на інші рахунки, при тому, що відповідач є пенсіонером і повинна б була використовувати їх на купівлі продуктів харчування. Вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 29.06.2017 відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки (а.с. 8). На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що підписана нею Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення, погодилась з його умовами та погодилась отримати примірник договору шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Крім того відповідач погодилась з тим, що зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку. Позивач зазначає, що відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, тобто не виконала зобов`язання за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Акцент-Банк», та стало приводом для звернення до суду з даним позовом. АТ «Акцент-Банк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак остання не виконувала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надало суду: копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 29.06.2017; копію паспорту споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» від 18.10.2021; витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ\~«Акцент-Банк»; виписку по особовому рахунку [PERSON] за період з 18.10.2021 по 25.05.2024 (а.с. 11-21); довідку за картками, термін дії останньої - до грудня 2031 року (а.с. 22); довідку за лімітами, згідно якої 30.11.2021 відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 16\~000,00 грн., який неодноразово змінювався та станом на 08.02.2022 складав 66\~000,00\~грн. (а.с. 23); розрахунок заборгованості за договором (а.с. 6-7). Враховуючи викладене судом встановлено, що АТ «Акцент-Банк» відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку було зараховано кредитні кошти. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.10.2021, станом на 25.05.2024 року існує заборгованість в сумі 144\~223,36 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 81\~348,98 грн.; заборгованості по відсоткам 62\~874,38 грн. Умов про нарахування процентів та інших платежів згідно укладеного між сторонами договору анкета-заява не містить. Підписавши анкету - заяву відповідач надала свою згоду, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» становить між сторонами договір про надання банківських послуг, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Також відповідач підписала електронним цифровим підписом, що сторонами не спростовується, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», який містить інформацію щодо загальної вартості кредиту, строку кредитування, ліміту кредиту, процентної ставки, порядку повернення кредиту та штрафних санкцій. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку. До позовної заяви, крім анкети-заяви, підписаної позичальником, представник банку додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ\~«Акцент-Банк», який не підписаний позичальником.\~ Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 29.06.2017, окрім анкетних даних, її контактної інформації, відомостей про майновий стан та трудову діяльність, розмір процентної ставки не встановлено. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив, крім заборгованості за кредитом, стягнути з відповідача заборгованість за процентами. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором Банк посилався на Умови та Правила надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» (АТ\~«Акцент-Банк»), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, відсоткова ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду України і Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 березня 2015 року справа № 6-16цс15, від 17 липня 2019\~року справа №175/4576/14-ц, і не спростовано позивачем при розгляді даної справи. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надання позивачем паспорту споживчого кредиту, підписаного електронним підписом позичальником [PERSON] не має правового значення для вирішення цих позовних вимог, оскільки сторони чітко погодили, що інформація за цим паспортом зберігає чинність і є актуальною до 22.10.2021. Відповідно до висновку Об`єднаної палати ВС в складі КЦС, зробленого у постанові від 23 травня 2022 року під час розгляду справи № 393/126/20 під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Таку форму правочину потрібно розмежовувати від способу підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За наведеного, наданий банком паспорт споживчого кредитування не може вважатися погодженням позичальником [PERSON] умов договору кредитування. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи вищенаведені обставини справи, які встановлені на підставі належних доказів, що надані сторонами, суд дійшов висновку, що правові підстави для нарахування та сплати процентів за користування коштами, що надані банком відповідачу в якості кредиту, відсутні. Судом встановлено, що за інформацією, яка міститься у виписці з банківського рахунку, [PERSON] користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості. За користування кредитними коштами відповідач сплачувала не обумовлені договором відсотки. Загальний розмір сплачених [PERSON] за кредитним договором грошових коштів становить 50\~996,82 грн., які підлягають розподілу на погашення заборгованості за тілом кредиту. Отже, оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення (нарахування) відсотків за користування кредитними коштами, через те, що такі вимоги не відповідають обставинам справи та вимогам законодавства, суд вважає за необхідне вирахувати з розміру заборгованості [PERSON] за тілом кредиту 81\~348,98 грн. сплачені нею в рахунок погашення кредиту грошові кошти в розмірі 50\~996,82 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 30\~352,16 грн. В обґрунтування заперечень проти позову [PERSON] посилається на те, що вона не здійснювала зняття кредитних коштів зі свого рахунку. В період часу з 18.10.2021\~по 26.02.2022 невстановлена особа заволоділа належним їй майном з банківської картки А-Банк, а саме грошовими коштами в сумі 81\~348,98 грн. шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. На підтвердження вказаної обставини нею долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12024152040001556, дата реєстрації провадження 31.12.2024 (тобто вже після подання позовної заяви про стягнення заборгованості до суду та відкриття провадження у справі). Разом з тим, доказів на підтвердження вказаної обставини (незаконних операцій з використанням платіжної картки відповідача) до матеріалів справи не долучено. Сам по собі факт звернення до правоохоронних органів не свідчить про достовірне встановлення неправомірного (без волевиявлення відповідача) списання з її рахунку грошових коштів. Натомість з виписки по особовому рахунку [PERSON] встановлено, що вона систематично в період з жовтня 2021 року по квітень 2024 року здійснювала зняття та погашення коштів з її карткового рахунку. Тобто вона продовжувала користуватись кредитною карткою вже після начебто протиправного списання грошових коштів з належної їй картки. Будь-яких доказів на підтвердження того, що з приводу несанкціонованого списання з її рахунку кредитних коштів [PERSON] зверталась до АТ\~«Акцент-Банк», відповідачем до матеріалів справи не долучено. Також відповідач не повідомляла банк та/або правоохоронні органи про втрату нею платіжного засобу (кредитної картки), несанкціоноване списання з її рахунку грошових коштів, втрату ПІН-коду, тощо. За таких обставин не підлягають застосуванню до спірних відносин висновки Верховного Суду, на які посилається відповідач. Не заслуговують також на увагу твердження відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання нею грошових коштів, оскільки до позову АТ «Акцент-Банк» долучено виписку з особового рахунку [PERSON] , з якої вбачається, що остання користувалась кредитними коштами, систематично здійснювала погашення кредитної заборгованості. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. З огляду\~на це\~виписки по\~особовому рахунку\~(картковому\~рахунку)\~можуть бути\~належним доказом\~заборгованості щодо\~тіла кредиту\~за кредитним\~договором.\~ Подібний\~правовий висновок\~викладений Верховним\~Судом у\~справі №\~925/636/22\~від 04.05.2023. Верховний Суд зазначив, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». На цьому наголосив Верховний Суд у постанові справі № 554/4300/16-ц від\~25.05.2021. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі. Щодо посилань відповідача на правові висновки Верховного Суду, зазначені у поясненнях, вони не підлягають застосуванню при розгляді даної справи, оскільки стосуються правовідносин, які за змістом не подібні тим, які виникли між сторонами. Згідно з частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, чч.\~3-4 ст. 82, 89\~ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Враховуючи викладене, відповідачем не надано достовірних, достатніх та неспростовних доказів на підтвердження заявлених ним заперечень проти позову, в зв`язку з чим суд вважає такі заперечення необґрунтованими та не приймає їх до уваги при постановленні рішення. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 637,39 грн.

Outcome: partial