Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Ковтуна А. В. звернувся до суду із позовом до ТОВ «Рікон-лайн» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві. На обґрунтування поданого позову зазначив, що 08.02.2023 [PERSON] , яка працювала підсобним працівником у ТОВ «Рікон-лайн», прибула на роботу на територію підприємства та приступила до виконання своїх трудових обов`язків. Близько 11:00 год [PERSON] отримала завдання від начальника виробництва [PERSON] прибрати складське приміщення - силос для зберігання зерна, яке почала виконувати близько 11:00 год. Близько 15:00 год відбувся зсув зерна у напрямку до лійки. Зерно зсунулося та почало затягувати і засипати [PERSON] . Інші працівники відповідача не змогли вчасно надати допомогу [PERSON] та витягнути її з-під завалу зерном. Після того, як працівники ДСНС витягли з-під завалу [PERSON] , лікарі швидкої медичної допомоги оглянули її та констатували смерть. Відповідно до висновку КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» смерть [PERSON] настала внаслідок механічної асфіксії через стискання грудної клітки та живота. Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.02.2023 о 15:00 год на ТОВ «Рікон-лайн», нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався 08.02.2023 з підсобним працівником ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] , визнано пов`язаним із виробництвом. Відповідно до розділу 8 акту особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці та гігієни праці є: -директор ТОВ «Рікон-лайн» Гумпер М. П., -начальник виробництва ТОВ «Рікон-лайн» Колесник Д. С. Зокрема директор ТОВ «Рікон-лайн» Гумпер М. П. окрім інших порушив вимоги безпеки під час здійснення технологічних процесів, зокрема глава 2 пункт 11: -спуск працівників у силоси та бункери здійснюється лише у виняткових випадках за виробничої потреби та за наявності наряду - допуску на виконання робіт із підвищеною небезпекою. Також останній порушив правила охорони праці для працівників, зайнятих на роботах зі зберігання та переробки зерна, зокрема розділ 1 пункт 1: -забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до вимог Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 24.03.2008 № 53. Начальник виробництва ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] окрім інших порушив посадову інструкцію начальника виробництва (елеватора), зокрема розділ 2 пункт 2.5: -проведення інструктажу із безпечного ведення робіт. Порушив Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05): -відсутність та неякісне проведення інструктажу з охорони праці. У зв`язку зі смертю [PERSON] її чоловікові [PERSON] завдана моральна шкода. На день її загибелі позивач був зареєстрований та проживав разом із нею за однією адресою. Нещасний випадок, що стався із [PERSON] , мав місце на її робочому місці, під час виконання нею трудових обов`язків у небезпечних та шкідливих умовах праці, та призвів до її смерті. Цей нещасний випадок визнаний таким, що пов`язаний із виробництвом. [PERSON] отримала травми, які призвели до її смерті, на робочому місці під час виконання нею трудових обов`язків - в силосі для зберігання зерна, власником якого є ТОВ «Рікон-лайн», тому наявні підстави, передбачені ст. 1168 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди чоловікові загиблої саме з відповідача. Крім того, травми [PERSON] , що призвели до її смерті та завдання моральної шкоди чоловікові загиблої, спричинені з вини відповідача, внаслідок її травмування під час виконання трудових обов`язків на виробництві у небезпечних та шкідливих умовах праці. Факт моральних страждань у зв`язку зі смертю близької людини є очевидним та його не потрібно доводи за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у поняттях людяності та розумності основ людського життя, яке державою визнається найвищою соціальною цінністю. [PERSON] відчуває невиліковні душевні страждання, перебуває у постійному стресі через втрату коханої дружини, яку любив. Її смерть стала подією, яка спустошила його душу, зруйнувала звичайний світ і позбавила його радісних фарб. Спогади не втішають, а боляче ранять. Кожного дня позивач постійно сумує, що ставить його у безпорадний стан та завдає сильного душевного болю. Втрата дружини є довічною та не підлягає відновленню, почуття безпорадності та біль утрати приносить позивачеві особливі страждання. Установити ціну життя людини, повернути близьку людину неможливо. Однак, ураховуючи всі перелічені фактори, заподіяна позивачеві моральна шкода оцінена у розмірі 2 500 000,00 грн. Тому [PERSON] з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з ТОВ «Рікон-лайн» на його користь моральну шкоду у розмірі 2 500 000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та відшкодувати понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 80 000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.05.2024 (головуючий суддя Акулов Є. М.) провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Справа призначена до підготовчого засідання. Ухвалою суд від 12.06.2024 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача - адвоката Архипенка О. А. для надання йому можливості ознайомитися із матеріалами справи. Підготовче засідання 02.07.2024 було відкладено ухвалою суду за клопотанням представника позивача - адвоката Ковтуна А. В. через неможливість його явки у це засідання. У підготовчому засіданні 29.07.2024 у зв`язку із поданням представником позивача - адвокатом Ковтуном А. В. клопотання про залучення до участі у розгляді справи правонаступника позивача [PERSON] , поданням додаткових доказів, за клопотанням представника відповідача - адвоката Архипенка О. А. протокольною ухвалою суду засідання було відкладено. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 18.09.2024 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Під час підготовчого провадження судом прийнята до розгляду заява представника позивача - адвоката Ковтуна А. В. про збільшення розміру позовних вимог, якою позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди на користь позивача [PERSON] з 1 500 000,00 грн збільшені до 2 500 000,00 грн. Також до матеріалів справи за клопотанням учасників суд долучив додаткові докази, розглянув заявлені представниками клопотання. Судом вирішено питання про закриття провадження у частині вимог позивача [PERSON] у зв`язку із його смертю та неможливістю правонаступництва у вказаних правовідносинах. Після закриття підготовчого провадження судом представник позивача - адвокат Ковтун А. В. до матеріалів справи долучив додаткові докази, неможливість подання яких раніше обґрунтував прийняттям судом до розгляду його заяви про збільшення позовних вимог. Судове засідання 14.10.2024 судом було відкладено за заявою представника відповідача - адвоката Архипенка О. А., обґрунтовану неможливістю його явки за станом здоров`я. 31.10.2024 до суду із використанням системи «Електронний суд» від представника відповідача ТОВ «Рікон-лайн» надійшов відзив на позовну заяву із долученими до нього додатковими доказами, а саме висновком експерта № 560/24-23 від 18.10.2024 за результатами проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності. На обґрунтування поданого відзиву представник зазначив, що заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про їх збільшення відповідач не визнає, оскільки позивач не зазначає чи знаходяться дії посадових осіб ТОВ «Рікон-лайн» у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілої [PERSON] . На думку представника відповідача наведені у позові обставини не доводять факту наявності у діях ТОВ «Рікон-лайн» складу цивільного правопорушення, що може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Акт розслідування не може вважатися належним доказом, оскільки викладені у ньому факти порушень носять загальний характер, посилання на допущені організаційні та технічні причини нещасного випадку на виробництві не узгоджуються із матеріалами спеціального розслідування. З аналізу подій, які мали місце 08.02.2023, можна дійти висновку, що [PERSON] виконувала звичайну притаманну для її функціональних обов`язків підсобного працівника роботу, відповідно вона була обізнана із технологічним процесом сушіння, зберігання та транспортування зерна у силосі. Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту не передбачає забезпечення індивідуальними засобами захисту для роботи у силосах та баштах, які покликані убезпечити працівників від механічної асфіксії. Таким чином наведений у акті висновок у цій частині не має правового підґрунтя та носить суто декларативний характер. Наведені в акті спеціального розслідування висновки у частині допущених порушень начальником виробництва ТОВ «Рікон-лайн» положень Посадової інструкції щодо проведення інструктажу із безпечного ведення робіт та Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці не узгоджується із фактичними обставинами справи та спростовуються висновком експерта за результатами проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності від 18.10.2024 № 560/24-23. Зокрема експертом установлено, що [PERSON] був проведений вступний інструктаж з питань охорони праці на підприємстві, вона пройшла стажування, щодо неї комісійно проводилася перевірка знань нормативно-правових актів з питань охорони праці. Крім того, згідно висновку експерта від 18.10.2024 № 560/24-23 причиною настання нещасного випадку 08.02.2023 з підсобним робітником ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] є недотримання вимог нормативних актів з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності підсобним робітником [PERSON] , а саме п. 1.3, п. 3.2. Інструкції № 7 з охорони праці для підсобного працівника», п. 2.7. Посадової інструкції підсобного працівника, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням із нею нещасного випадку. Недотримання вимог нормативно-технічних актів у діях директора ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] та начальника виробництва ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] не установлені. За наслідками досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12023250310000432 від 08.02.2023 стосовно службових осіб ТОВ «Рікон-лайн» за ч. 2 ст. 272 КК України у зв`язку із настанням нещасного випадку на виробництві, який стався 08.02.2023 із потерпілою [PERSON] , 12.05.2023 слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу злочину. Більше того, ТОВ «Рікон-лайн» 13.02.2023 наказом № 1302/02-п видало одноразову матеріальну допомогу [PERSON] , яка не була передбачена трудовим або колективним договорами, за власні кошти підприємство здійснило організацію поховання померлої [PERSON] . На підтвердження обґрунтування розміру визначеної позивачем моральної шкоди докази не надані, визначена представником позивача моральна шкода у розмірі 2 500 000,00 грн є необґрунтованою та явно завищеною. 01.11.2024 до суду засобами електронного зв`язку із використанням системи «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Ковтуна А. В. надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначив, що поданий стороною відповідача суду висновок експерта та постанова про закриття кримінального провадження є неналежними та недостовірними доказами у даній цивільній справі. Зокрема під час проведення експертизи судовий експерт ураховував матеріали кримінального провадження, які суду не надані та до матеріалів цивільної справи не долучені. У свою чергу постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 12.05.2023 скасована першим заступником керівника Черкаської окружної прокуратури 20.11.2023. Судове засідання 05.11.2024 ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області було відкладено за клопотанням представника позивача - адвоката Ковтуна А. В. через неможливість його явки у зв`язку із зайнятістю під час розгляду іншої справи. Розпорядженням керівника апарату Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.12.2024 № 141 у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку проведений повторний автоматизований розподіл судової справи та визначений головуючий суддя Попельнюх А. О. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.12.2024 справа прийнята суддею до свого провадження, ухвалено судовий розгляд справи проводити з початку. За клопотанням представників сторін протокольною ухвалою суду від 15.01.2025 у судовому засіданні оголошена перерва для надання сторонам можливості врегулювати спір позасудовим шляхом. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 31.01.2025 судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача - адвоката Ковтуна А. В. у зв`язку із його перебуванням на лікарняному. 18.02.2025 засобами електронного зв`язку із використанням системи «Електронний суд» представник відповідача - адвокат Архипенко О. А. надав суду додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що відповідно до висновку експерта від 18.10.2024 № 560/24-23 причиною настання нещасного випадку, який стався 08.02.2023 з підсобним робітником ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] , є недотримання виконання вимог нормативних актів з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності підсобним робітником. Зокрема [PERSON] не відреагувала на застереження апаратників обробки зерна [PERSON] та [PERSON] про небезпеку та допустила надмірну поспішність при виконанні роботи, стала підніматися по зерну на гору за грудкою прілого зерна, що спричинило зсув зерна та засипання її зерном і призвело до настання нещасного випадку із [PERSON] . Тим самим [PERSON] не дбала про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання робіт, і такі її дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням нещасного випадку із нею. Аналогічного висновку експерт дійшов і під час проведення експертизи з питань життєдіяльності у кримінальному провадженні № 12023250310000432 від 08.02.2023 за ч. 2 ст. 272 КК України, внаслідок чого кримінальне провадження було закрито. Наведені докази спростовують протиправність поведінки посадових осіб ТОВ «Рікон-лайн» та підтверджують, що нещасний випадок стався внаслідок умислу потерпілої, яка будучи обізнаною про правила безпеки, пройшовши усі необхідні навчання з техніки безпеки, нехтуючи необхідними правилами безпеки на виробництві та застереження колег, вірогідно усвідомлюючи ризик настання каліцтва або смерті для себе та оточуючих, однак байдуже ставлячись до будь-яких наслідків своєї поведінки, умисно вчинила спрямовані дії, що призвели до настання нещасного випадку на виробництві під час виконання робіт із джерелом підвищеної небезпеки. У судовому засіданні 21.02.2025 судом за клопотанням представників судом була оголошена перерва до 19.03.2025. Під час перерви від представника відповідача - адвоката Архипенка О. А. 19.03.2025 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та письмові пояснення із додатковими доказами. Під час розгляду вказаних клопотань протокольною ухвалою суду в порядку ч. 8 ст. 83 ЦПК України було постановлено, що надані представником відповідача додаткові докази до розгляду не приймаються, оскільки не були подані у встановлений законом строк, обґрунтування неможливості їх подання у вказаний строк з причин, що не залежала від відповідача, суду не надано. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Додатково повідомив, що він перебував у шлюбі із [PERSON] з 1999 року. Проживали разом, виховували спільного сина, який загинув у 2024 році. На момент загибелі дружини він був мобілізований, вона фактично сама допомагала йому та синові, оскільки вони були мобілізовані, забезпечувала їх необхідними речами. Свого часу він працював у ТОВ «Рікон-лайн» і обізнаний із правилами роботи вказаного підприємства, тому на його переконання загибель дружини обумовлена порушенням правил безпеки під час виконання робіт. Зокрема на його думку під час її перебування у бункері відбувалося відвантажування зерна, тому і відбувся зсув зерна, внаслідок чого її затягло і засипало. Оскільки вона була невеликого зросту та мала незначну вагу при непрацюючій системі її так не могло засипати. Після її загибелі він відчуває сильні душевні страждання, оскільки залишився один і постійно її згадує. Представник позивача - адвокат Ковтун А. В. позов підтримав та просив суд його задовольнити. Додатково суду зазначив, що [PERSON] була підсобним працівником ТОВ «Рікон-лайн», нещасний випадок із нею стався під час виконання нею своїх обов`язків на території підприємства. Відповідно до акту спеціального розслідування цього нещасного випадку від 15.03.2023, спеціальною комісією одноголосно прийнято рішення, що він пов`язаний із виробництвом. У складі цієї спеціальної комісії участь приймали також двоє працівників ТОВ «Рікон-лайн», які підтримали наведене рішення та жодних окремих думок не висловили. Посилання відповідача на наявність висновку експерта із протилежними висновками не можуть братися судом до уваги, оскільки не відомо які саме докази були надані експерту, до матеріалів справи такі докази не долучалися. Постанова про закриття кримінального провадження по факту загибелі [PERSON] наразі скасована, досудове розслідування триває, за наявною у представника інформацією у вказаному кримінальному провадженні призначена експертиза, проведення якої доручено іншій експертній установі. Представник відповідача ТОВ «Рікон-лайн» - адвокат Архипенко О. А. під час судового розгляду проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Додатково пояснив, що [PERSON] дійсно була працівником ТОВ «Рікон-лайн» та працювала на вказаному підприємстві протягом тривалого часу. Свого часу вона проходила навчання, була обізнана із вимогами щодо техніки безпеки, знала інструкцію з питань проведення робіт у ємностях. Для виконання робіт у силосах допуск до небезпечних робіт не вимагався, також хибним є твердження про необхідність її забезпечення додатковими заходами безпеки, оскільки такі вимоги запроваджені роботодавцем до інших видів робіт. У день загибелі вона отримала завдання на проведення робіт у середині ємності. Сама ємність промислового виробництва, відповідає ДСТУ, тому жодних порушень з боку відповідача у частині її допуску до небезпечних робіт не було. На момент початку робіт висота зернової маси біля вхідного отвору становила близько 1 - 1,5 метра, а далі була трохи вища. Необхідність проведення робіт була обумовлена потребою прибрати зіпрілі грудки зерна у середині зерносховища. У цей момент механізм не працював, докази його роботи у момент трагедії відсутні. Під час виконання робіт вона побачила велику зіпрілу грудку зерна, яка трималася на стінці ємності, та не зважаючи на застереження інших працівників, які перебували поряд та контролювали її роботу, [PERSON] вирішила її зняти. Проте коли грудка впала її почало засипати зерном і врятувати самотужки працівники ТОВ «Рікон-лайн» її не змогли. У висновку експерта з урахуванням усіх наявних доказів констатовано, що причиною нещасного випадку є саме її дії, оскільки вона порушила вимоги техніки безпеки, не була обачною та поспішала. Роботодавцем порушень техніки безпеки для такого виду робіт допущено не було. Вини відповідача у її загибелі немає, тому він не може нести відповідальність у виді сплати моральної шкоди. Чому під час спеціального розслідування був складений акт про нещасний випадок, який визнаний таким, що пов`язаний із виробництвом, йому не відомо. Цей акт ТОВ «Рікон-лайн» у судовому порядку не оскаржувало. Проте, кримінальне провадження постановою слідчого було закрито через відсутність складу злочину у діях посадових осіб ТОВ «Рікон-лайн». Наразі постанова скасована, але проведена під час досудового розслідування експертиза підтверджує наведені висновки. Сам розмір моральної шкоди необґрунтований та не має на своє підтвердження жодних доказів, характер страждань не доведений. Безпосередньо у представника відповідача склалося враження, що у визначенні розміру моральної шкоди позивач особисто участі не приймав, а лише погодився із зазначеним у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Наявними у справі доказами не доведено, що смерть настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, у акті про це також не зазначено. Зі свого боку ТОВ «Рікон-лайн» надавало матеріальну допомогу позивачеві у зв`язку із загибеллю його дружини, а також приймало участь у організації поховання [PERSON] . Це було добровільне рішення відповідача як роботодавця і жодним чином не свідчить про визнання ним своєї вини та часткове відшкодування завданої моральної шкоди. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. З наданого суду свідоцтва про одруження встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 05.03.1999, про що Трушівською сільською радою Чигиринського району Черкаської області зроблено відповідний актовий запис за № 3 (т. 1 а.с. 40). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого суду надана копія свідоцтва про народження від 12.10.1999, актовий запис № 7 (т. 1 а.с. 39). Відповідно до наказу № 162 від 20.05.2021 [PERSON] із 21.05.2021 прийнята на роботу на посаду підсобного робітника ТОВ «Рікон-лайн». Під час працевлаштування [PERSON] була ознайомлена із цим наказом, правилами внутрішнього трудового розпорядку та умовами праці на робочому місці, про що є відповідне застереження із її підписом на наданій суду копії наказу (т. 1 а.с. 21). Крім того, під час працевлаштування [PERSON] була ознайомлена із посадовою інструкцією підсобного робітника, затвердженою директором ТОВ «Рікон-лайн» Гумпером М. П. 21.05.2021. Із аналізу положень інструкції судом установлено, що підсобний робітник виконує підсобні та допоміжні роботи на виробничих сільськогосподарських дільницях, будівельних майданчиках, складах, коморах та ін. (п. 2.1.), відповідно до п. 2.4. прибирає виробничі, складські та санітарно-побутові приміщення, території, дороги, під`їзні шляхи (т. 1 а.с. 22). Положеннями інструкції з охорони праці для підсобного працівника, затвердженою наказом директора ТОВ «Рікон-лайн» від 28.12.2019 за № 121, визначено, що вказана інструкція є обов`язковим для виконання нормативним документом для підсобних робітників, які здійснюють такі види підсобних і допоміжних робіт на виробничих дільницях, складах, тощо, у тому числі прибирання виробничих ділянок від залишків зерна та його відходів (пункт 1.4). Розділом 2 наведеного положення визначені вимоги безпеки перед початком роботи, до яких роботодавцем віднесені необхідність перевірити та одягнути спецодяг, засоби індивідуального захисту; отримати від керівника завдання на виконання робіт та заходи з його виконання; ознайомитися з умовами, характером та об`ємом робіт, які будуть виконуватися (т. 1 а.с. 24-25). Інструкцією № 18 з охорони праці під час виконання робіт в силосі, бункерах, призначених для різної сільськогосподарської продукції (далі місткостях), затвердженою наказом директора ТОВ «Рікон-лайн» від 28.12.2019 за № 121, визначено, що роботи, які виконуються в місткостях, відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, до яких застосовуються додаткові вимоги з безпеки праці, що передбачено пунктом 1.3. Відповідно до п. 1.5. інструкції роботи всередині місткостей (силосі, бункерів) слід проводити за нарядом-допуском, під керівництвом особи, відповідальною за проведення цих робіт (т. 1 а.с. 27-29). Відповідно до п. 1.9. інструкції № 18 для зменшення впливу шкідливих та небезпечних факторів під час виконання роботи всередині силосу (бункері) необхідно використовувати такі засоби індивідуального захисту: -комбінезон робочий; -пояс рятувальний, рятівну вірьовку; -шланговий протигаз ПШ-1. Згідно до пункту 2.3. інструкції перед початком робіт необхідно серед іншого надягнути спецодяг, застібнути його на всі ґудзики, сховати волосся під головний убір. На спецодяг надягнути рятівний пояс, пристебнути до стержня сідла, до рятівного поясу міцно прикріпити рятівну мотузку, при необхідності надягнути шланговий протигаз і переконатися у нормальному та достатньому надходженні повітря. 08.02.2023 під час виконання робіт у силосі для зберігання зерна на території ТОВ «Рікон-лайн» відбувся нещасний випадок із підсобним працівником [PERSON] , а саме її засипало зерном, внаслідок чого вона померла. З наданого суду лікарського свідоцтва про смерть № 129 від 09.02.2023 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , смерть настала у [ADDRESS] , на території ТОВ «Рікон-лайн», де при виконання службових обов`язків була засипана зерном в елеваторі. Відповідно до п. 9 вказаного лікарського свідоцтва про смерть її смерть настала внаслідок нещасного випадку у зв`язку із виробництвом. До смерті [PERSON] призвели механічна асфіксія, стиснення грудної клітки та живота, інші уточнені випадки удушення (т. 1 а.с. 16). Чигиринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про смерть [PERSON] складений відповідний актовий запис за № 61 від 11.02.2023, на підтвердження чого до матеріалів справи долучена копія свідоцтва про смерть від 11.02.2023 (т. 1 а.с. 15). З висновку експерта № 03-01/129 від 09.02.2023 судом установлено, що причиною смерті [PERSON] є механічна асфіксія, що виникла від стискання грудної клітки та живота (т. 1 а.с. 17-20). На день смерті [PERSON] була зареєстрована за місцем свого проживання разом із чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] , що підтверджено довідкою Виконавчого комітету Чигиринської міської ради від 16.02.2023 за № 06/06-01-16 (т. 1 а.с. 41). Чоловік загиблої та позивач у справі [PERSON] перебував на військовій службі з 26.01.2023, що підтверджено довідкою від 25.09.2023 за № 1843/16584 (т. 1 а.с. 42). Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.02.2023 о 15 год 00 хв у ТОВ «Рікон-лайн», від 15.03.2023 до складу комісієї входили інженер з охорони праці ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] та уповноважена особа від трудового колективу з питань охорони праці, бухгалтер ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] (т. 1 а.с. 32-38). Комісією під час спеціального розслідування вказаного нещасного випадку було встановлено, що експлуатація силосу металевого вентильованого уніфікованого, марки МСВУ 320М1.21.В12 (2021 року випуску, заводський номер 110, виробник ПП «Лубнимаш») призвела до нещасного випадку. За наслідками проведеного розслідування комісія одноголосно вирішила, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався 08.02.2023 з підсобним працівником ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] , визнаний пов`язаним із виробництвом відповідно до пудпункту 1 пункту 52 Порядку. До осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, комісією віднесені директор ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] та начальник виробництва ТОВ «Рікон-лайн» Колесник Д. С. Наявними порушеннями з боку керівника визнані недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, чим порушені Правила охорони праці для працівників, зайнятих на роботах зі зберігання та переробки зерна, зокрема можливість спуску працівників у силоси та бункери лише у виняткових випадках за виробничої потреби та за наявності наряду-допуску на виконання робіт підвищеної небезпеки; відсутність затвердженого переліку робіт підвищеної небезпеки, що виконуються на підприємстві за нарядами-допусками; відсутність ведення журналу реєстрації нарядів - допусків на проведення робіт підвищеної небезпеки; не забезпечення працівників засобами індивідуального захисту відповідно до вимог Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту; неякісне розроблення, недосконалість інструкцій з охорони праці або їх відсутність. Наявними порушеннями з боку начальника виробництва визнані невиконання посадових обов`язків, відсутність або неякісне проведення інструктажу з охорони праці. До акту від 15.03.2023 долучена окрема думка одного із членів комісії зі спеціального розслідування, натомість така окрема думка не стосується суті встановлених порушень, а відображає лише міркування вказаного члена комісії щодо порядку затвердження акту. Наданий представником позивача протокол допиту свідка [PERSON] від 08.02.2023 суд не враховує під час прийняття рішення у справі, оскільки він не є доказом у справі. Зокрема під час судового розгляду [PERSON] як свідок судом не допитувався. У свою чергу можливість урахування протоколу допиту свідка та його показань, наданих під час досудового розслідування кримінального провадження, як перебуває на стадії досудового розслідування, законодавцем не передбачена (т. 1 а.с. 30-31). Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості майна щодо суб`єкта за № 396495433 від 25.09.2024 суд також не враховує під час розгляду справи, оскільки наявність чи відсутність у роботодавця майна і майнових прав, заборон та обтяжень, жодним чином не впливають на розмір можливої моральної шкоди, завданої позивачеві, відповідно у даній справі не мають жодного доказового значення (т. 1 а.с. 144-173). Долучені представником ТОВ «Рікон-лайн» докази на підтвердження здійснення грошових виплат на користь [PERSON] у виді матеріальної допомоги в сумі 62 500,00 грн, придбання необхідних речей та на оплату послуг з організації поховання і поминального обіду, а також виплата позивачеві заробітної плати померлої [PERSON] , не враховуються судом під час ухвалення рішення у справі, оскільки не стосуються предмета спору. Зокрема за твердженнями представника відповідача - адвоката Архипенка О. А. такі виплати не мали характеру відшкодування моральної шкоди, а були здійснені відповідачем як роботодавцем померлої у добровільному порядку з метою висловлення співчуття її родині (т. 1 а.с. 118-129). Щодо наданого представником відповідача - адвокатом Архипенком О. А. висновку експерта за результатами проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності від 18.10.2024 за № 560/24-23 суд ураховує таке. Відповідно до статті 110 Цивільного процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Статтею 89 ЦПК України регламентовані критерії для оцінки доказів судом, відповідно до яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час дослідження висновку експерта від 18.10.2024 судом установлено, що така експертиза призначена за заявою на проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності від 23.09.2024 адвоката ТОВ «Рікон-лайн» Архипенка О. А., який надав експерту разом із заявою копію матеріалів на 69 аркушах (вступна частина висновку експерта). Натомість які саме матеріали були надані експерту висновок деталізації не містить. Відповідно суд позбавлений можливості порівняти вихідні дані, надані експерту, із наявними у матеріалах справи доказами. З дослідної частини висновку експерта від 18.10.2024 судом установлено, що під час її проведення експерт досліджував протокол допиту свідка [PERSON] (апаратника оброблення зерна ТОВ «Рікон-лайн»); пояснювальну записку начальника виробництва ТОВ «Рікон-лайн» Колесника Д. С.; протокол № 7-ОП від 16.12.2022 засідання комісії по перевірці знань з питань охорони праці ТОВ «Рікон-лайн». Маються певні розбіжності у вихідних даних. Зокрема у дослідній частині експерт зазначає, що біля лазового люка висота зерна досягала 50 - 70 см від рівня бетонного полу силоса, на протилежному боці близько 3 метрів. Натомість у акті спеціального розслідування від 15.03.2023 зазначено, що біля лазового люка висота зерна досягала близько 1,5 м. Крім того, експерт ураховував проведення [PERSON] вступного інструктажу з питань охорони праці на підприємстві, що було підтверджено відомостями журналу реєстрації інструктажів № 22 від 22.05.2020; проходження з 22.05.2020 до 24.05.2020 стажування на посаді (додаток № 3 та додаток № 7 до наказу № 78 від 30.09.2019), які до матеріалів цивільної справи не долучалися. Також під час експертного дослідження експерт ураховував відомості протоколу № 7-ОП від 16.12.2022 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці ТОВ «Рікон-лайн». Аналізуючи наведене суд не вбачає підстав для врахування наданого стороною відповідача висновку експерта, оскільки експерт аналізував докази, які є відмінними від наявних у матеріалах цивільної справи доказів, посилався на протоколи допиту свідків, які імовірно наявні у матеріалах кримінального провадження, проте не враховуються судом під час розгляду цивільної справи. Постанова про закриття кримінального провадження від 12.05.2023 не підлягає врахуванню як доказ під час ухвалення рішення у справі (т. 1 а.с. 213-215). Такі висновки суду обґрунтовані її скасуванням першим заступником керівника Черкаської обласної прокуратури 20.11.2023, на підтвердження чого наданий лист Черкаської окружної прокуратури від 30.11.2023 (т. 1 а.с. 226-227). Окрім того, наведена обставина також була визнана представниками сторін під час судового розгляду, відповідно в силу частини першої статті 82 ЦПК України є обставиною, яка звільнена від доказування. У свою чергу надані представником відповідача - адвокатом Архипенком О. А. під час перерви у судовому засіданні додаткові докази (т. 2 а.с. 50-54, 58-66) відповідно до положень ч. 8 ст. 83 ЦПК України до розгляду судом не приймаються, про що 19.03.2025 була постановлена протокольна ухвала. До спірних правовідносин сторін застосуванню підлягають норми Кодексу законів про працю України, яким визначені правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці, а також положення Закону України «Про охорону працю», який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні. Гарантоване статтею 43 Конституції України право на працю передбачає право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Питання охорони праці знайшли своє відображення у Главі XI Кодексу законів про працю України. Зі змісту статті 153 КЗпП України (в редакції від 27.01.2023) випливає, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Роботодавець повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, що запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників. Роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, що становить небезпеку для життя чи здоров`я такого працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. На роботодавця покладається обов`язок проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної безпеки. Відповідно до статті 163 КЗпП України на роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах, пов`язаних із забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, працівникам видаються безплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту. Роботодавець зобов`язаний організувати комплектування та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативних актів про охорону праці. Законом України «Про охорону праці» (в редакції від 19.08.2022) до гарантій прав працівників на охорону праці віднесені права працівників на охорону праці під час виконання роботи, реалізація якого полягає у гарантії відповідності вимогам законодавства умов праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови (стаття 6); гарантоване право на забезпечення працівників спецодягом, іншими засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами (стаття 8). Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що нещасний випадок, який стався 08.02.2023 із підсобним робітником ТОВ «Рікон-лайн» [PERSON] , внаслідок якого вона загинула, обумовлений допущеними роботодавцем порушеннями вимог законодавства з охорони праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки. Зокрема під час спеціального розслідування вказаного нещасного випадку комісією, утвореною наказом Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 14.02.2023 № 195/Ц було встановлено, що основною причиною такого нещасного випадку, який пов`язаний із виробництвом, була технічна, яка полягала у недосконалості технологічного процесу та його невідповідності вимогам безпеки. До супутніх причин комісією також віднесені наявні організаційні порушення (незабезпечення засобами індивідуального захисту, невиконання посадових обов`язків, неякісне розроблення, недосконалість інструкцій з охорони праці або їх відсутність, відсутність або неякісне проведення інструктажу з охорони праці). Наявність наведених порушень, які мали наслідком смерть [PERSON] , відповідач не спростував під час судового розгляду. Одночасно суд ураховує, що акт спеціального розслідування нещасного випадку від 15.03.2023 ТОВ «Рікон-лайн» не оскаржувало. Незгоду із висновками комісії відповідач почав висловлювати лише під час судового розгляду цивільної справи, пов`язаної із цивільно-правовою відповідальністю зазначеного товариства як роботодавця. Твердження представника відповідача у частині, що перед виконанням робіт у роботодавця не було обов`язку забезпечувати [PERSON] додатковими засобами захисту, а також, що певні положення інструкцій з техніки безпеки до цих робіт не підлягають застосуванню, суд оцінює критично. Такі висновки суду обґрунтовані змістом інструкцій, які при їх детальному дослідженні не дають можливості визначити сферу їх застосування, допускають подвійне трактування, що у свою чергу є безумним підтвердженням висновків комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку у частині неякісного розроблення та недосконалості інструкцій з охорони праці. Наведені порушення на переконання суду перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у виді смерті підсобного працівника [PERSON] від час виконання робіт з підвищеною небезпекою. Аналізуючи наведене суд ураховує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). До основних засад цивільного судочинства законодавцем віднесено принцип змагальності сторін, реалізація якого відбувається шляхом надання сторонам рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, покладення на сторони обов`язку довести обставини, які мають значення для справи і на які така сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та ризиків настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України). Притаманний цивільному процесу принцип диспозитивності передбачає розгляд справ судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). У свою чергу обов`язок доказування і подання доказів, регламентований статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, покладає на сторони обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Виключенням із загального правила можуть бути випадки, які регламентовані законодавцем у статті 82 цього Кодексу, та можуть слугувати підставами звільнення від доказування, зокрема визнання учасниками справи обставин справи, які зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Конституційний Суд України визнав, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008). Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством. Такі висновки наведені у рішенні Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду у постанові від 14.06.2021 у справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19). У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині першій статті 1167 ЦК України визначені загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Наявність у позивача [PERSON] права на відшкодування моральної шкоди, завданої йому у зв`язку зі смертю дружини [PERSON] суд оцінює доведеним та встановленим. Докази на спростування такого права позивача суду не надані. Такі висновки суду відповідають прецедентній судовій практиці Верховного Суду. Зокрема у постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата КЦС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. До можливих способів захисту цивільних прав та інтересів законодавцем серед іншого віднесено відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини "STANKOV v. BULGARIA", № 68490/01, від 12 липня 2007 року). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру. Оцінюючи обґрунтування моральних страждань [PERSON] суд ураховує, що померла [PERSON] була його дружиною, із якою вони близько чотирнадцяти років перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом та вели спільне господарство. Від шлюбу мали спільного сина. На момент трагічних подій [PERSON] у зв`язку зі збройною агресією московії був мобілізований до лав ЗСУ, відповідно звістка про трагічні події мала суттєвий вплив на нього у сукупності із щоденними нервовими потрясіннями, мало наслідком позбавлення його можливості щоденного спілкування із близькою людиною. Наведене є безумовним підтвердженням наявності у [PERSON] моральних страждань. Натомість суд не може погодитися із визначеним позивачем розміром моральної шкоди з огляду на таке. Зокрема суд ураховує неодноразові зміни вимог до ТОВ «Рікон-лайн» щодо розміру завданої моральної шкоди. А саме, 01.11.2023 представником [PERSON] на адресу ТОВ «Рікон-лайн» була направлена пропозиція щодо досудового врегулювання спору шляхом сплати моральної шкоди в розмірі 800 000,00 грн на користь позивача. Згодом, при зверненні до суду із позовною заявою від 01.05.2024, позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] були визначені у розмірі 1 500 000,00 грн. У подальшому, після загибелі співпозивача у справі [PERSON] та відмови судом у залучення правонаступників за його позовними вимогами (за наслідками розгляду клопотання від 29.07.2024), до суду представником позивача - адвокатом Ковтуном А. В. була подана заява про збільшення позовних вимог від 17.09.2024. Наведеною заявою визначені остаточні позовні вимоги зі стягнення моральної шкоди у розмірі 2 500 000,00 грн. Така хронологія зміни позовних вимог у сторону їх збільшення, на переконання суду пов`язана зокрема зі зменшенням кількості позивачів та закриттям судом провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] , що дає підстави для висновку про необґрунтованість остаточно заявленого розміру моральної шкоди. Одночасно суд ураховує, що втрата сина через збройну агресію московії на території України не може мати наслідком збільшення рівня душевних страждань, завданих свого часу відповідачем як роботодавцем позивачеві [PERSON] . У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 618641св21) зроблено висновок, що «будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом». При визначенні розміру моральної шкоди врахуванню підлягають характер порушення, глибина фізичних та душевних страждань, вимоги розумності та справедливості. Також суд ураховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач дійсно зазнав значних душевних страждань у зв`язку зі смертю його дружини, у свою чергу втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, позивач позбавлений можливості матеріальної та моральної підтримки дружини в подальшому своєму житті та в старості, відновити попередній стан життя позивача неможливо. У свою чергу первісно визначений [PERSON] розмір моральної шкоди на переконання суду найбільш об`єктивно відповідає характеру та глибині моральних страждань, тому за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що стягненню із відповідача на користь [PERSON] у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди підлягають грошові кошти у сумі 800 000,00 грн, відповідно позов підлягає до часткового задоволення. Висновки суду у цій частині відповідають висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 3 серпня 2022 року у справі № 607/11755/20. Одночасно суд ураховує, що у вказаній справі визначений судом розмір моральної шкоди відповідав рівню життя на момент завдання моральної шкоди та ухвалення судового рішення. У свою чергу наразі рівень життя, рівень споживчих цін суттєво змінився, тому на переконання суду саме компенсація у розмірі 800 000,00 грн буде відповідати рівню страждань позивача. Також суд не погоджується із заявленими позовними вимогами у частині стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, оскільки у визначених Податковим кодексом випадках саме фізична особа, яка отримує прибуток, є платником вказаного виду податку. Відповідно запропоноване формулювання під час виконання рішення може мати наслідком або штучне збільшення ціни позову вже на стадії його виконання шляхом покладення такого податку на відповідача, або ж протиправне звільнення [PERSON] від його сплати, що не відповідає завданням та основним засадам цивільного судочинства та положенням чинного законодавства. Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Представники сторін в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомили суд про наявність у сторін понесених судових витрат у вигляді витрат на правничу професійну допомогу та зазначили про подання таких доказів суду після ухвалення рішення у справі у визначений Цивільним процесуальним кодексом України строк. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved