Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд усунути йому перешкоди у користуванні домоволодінням [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати будівлю сараю для утримання свійської птиці, худоби та свиней, який входить до складу домоволодіння за аресою: [ADDRESS] , та перенести сарай відповідно до вимог п.6.1.41 ДБН Б 2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», на відстань не менше 15,0 м. від житлового будинку [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS] та користувачем земельної ділянки загальною площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, який належить йому на праві власності на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку виданого виконавчим комітетом Марганецької міської ради 10.07.1978 року. По сусідству з ним межує земельна ділянка з домоволодіння [ADDRESS] які належать [PERSON] .. Відповідачка на межі з його домогосподарством збудувала господарську споруду для утримання свійської птиці та свиней. Через малу відстань від вікон його будівлі він відчуває постійний нестерпний сморід від свиней, а з весни і до зими йому докучають у великій кількості мухи. Він неодноразово просив відповідачку прибрати сарай, але добровільно остання відмовляється це зробити. 17.09.2024 року він звернувся до виконкому Марганецької міської ради з заявою про перевірку дотримання ДБН. За результатами обстеження та вимірювання встановлено, що господарська споруда для утримання свійської птиці та свиней по [ADDRESS] збудована по межі з домогосподарством [ADDRESS] та на відстані 10 м. від вікон та вхідної групи будинку [ADDRESS] . Вимоги виконкому Марганецької міської ради з вимогою перенесення господарських споруд на нормативну відстань від будинку [ADDRESS] відповідачка у добровільному порядку не виконала, порушення не усунула. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Третя особа виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області пояснень щодо позову в установлений судом строк не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80\~ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.6 ст.81\~ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог встановив такі обставини та відповідні ним докази. Згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку виданого виконавчим комітетом Марганецької міської ради від 10.07.1978 року позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] та користувачем земельної ділянки загальною площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель по [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.13). Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо дотримання правил добросусідства, захисту прав власності, захисту особистого немайнового права на особисте життя, які регулюються положеннями ст. 270, 391 ЦК України. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від\~17\~липня 1997\~р.\~N\~475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2. N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно із статтями 316, 317, 319\~ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України та ч. 3 ст.\~152\~ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Позов про усунення порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню, якщо позивач доведе, що він є власником земельної ділянки, і що діями відповідача порушується його право власності. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог цієї статті суд повинен встановити наявність певних обставин, які свідчать про те, що відповідачка порушила закон (технічних норм і правил), а також що такі дії порушують права позивача. Наявність/відсутність зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved