Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №47415-12/2023 в електронній формі, за яким позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 12 000 грн. строком на 120 днів до 27.04.2024 року, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2,5% в день. 29.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №47415-12/2023 від 30.12.2023 року. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 39\~959,94 грн., з яких 11\~839,93 грн. заборгованість за кредитом, 28\~120,01 грн проценти. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. Позов надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 01.11.2024 року через систему «Електронний суд» (сформований в системі 31.10.2024 року). 24.01.2025 року вказаний позов надійшов із Заводського районного суду м. Миколаєва до Баштанського районного суду Миколаївської області за підсудністю. 30.01.2025 року за відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В тексті позову представник позивача заявив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулося поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору про надання фінансового кредиту №47415-12/2023 від 30.12.2023 року з додатками; копію заявки-анкети на отримання кредиту від 30.12.2023 року; копію паспорту споживчого кредиту від 30.12.2023 року; копію додаткової угоди до кредитного договору від 21.02.2024 року з додатками; копію інформаційного повідомлення від 30.12.2023 року; копію повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.07.2024 року; копію довідки про ідентифікацію; розрахунок заборгованості; копію договору факторингу від 29.05.2024 року; копію реєстру боржників від 29.05.2024 року; копію тарифів на послуги ФОП [PERSON] ; копію договору про надання правової допомоги від 02.09.2024 року з додатками; копію платіжної інструкції; копію заявки на надання юридичних послуг від 03.09.2024 року; копію витягу з акту про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 30.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №47415-12/2023 в електронній формі, за яким позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 12 000 грн. строком на 120 днів до 27.04.2024 року, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2,5% в день. За весь період кредитування кредитом передбачалось нарахування процентів в сумі 36\~000 грн. 29.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №47415-12/2023 від 30.12.2023 року. Заборгованість за вказаним договором становить 39\~959,94 грн., з яких 11\~839,93 грн. заборгованість за кредитом, 28\~120,01 грн проценти. Відповідно до ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст.1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі\~ч.2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно\~зі ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 39\~959,94 грн., з яких 11\~839,93 грн. заборгованість за кредитом, 28\~120,01 грн проценти. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. Що стосується витрат позивача на правову допомогу в сумі 13 000 грн, то такі витрати не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно зі ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Відповідно до ч.2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За такого, розподілу між сторонами підлягають лише витрати на професійну правничу допомогу адвоката, натомість з наданих суду доказів слідує, що відповідна правова допомога позивачу надавалась фізичною особою-підприємцем, але не надані докази, що така правнича допомога була надана адвокатом, адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, тому така допомога не може визнаватись професійною правничою допомогою, а, отже не підлягає розподілу між сторонами.

Outcome: approved