Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами та договорами позики на загальну суму 137505,00 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 30 травня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі за текстом - ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] було укладено електронний договір про споживчий кредит № 101525519, згідно з умовами якого ТОВ «МІЛОАН» надало, а відповідач отримав кредит у сумі 17000,00 грн. строком на 105 днів, та відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом з процентною ставкою залежно від строку повернення кредиту, комісію за надання кредиту у сумі 1700,00 грн. ТОВ «МІЛОАН» виконало умови вказаного договору у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлені вказаним договором суму грошових коштів, однак відповідач не здійснив повернення кредитних коштів у повному обсязі, а також не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, комісію, внаслідок чого у відповідача перед ТОВ «МІЛОАН» виникла заборгованість на загальну суму 68425,25 грн. Також, 24 квітня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено електронний договір про споживчий кредит № 7118480, згідно з умовами якого ТОВ «МІЛОАН» надало, а відповідач отримав кредит у сумі 3000,00 грн. строком на 105 днів, та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом з процентною ставкою залежно від строку повернення кредиту, комісію за надання кредиту у сумі 570,00 грн. ТОВ «МІЛОАН» виконало умови вказаного договору у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлені вказаним договором суму грошових коштів, однак відповідач не здійснив повернення кредитних коштів у повному обсязі, а також не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, комісію, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «МІЛОАН» на загальну суму 11280,00 грн. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року, згідно з умовами якого до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаними договорами. 09 квітня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІФОЮ» (далі за текстом - ТОВ «МАНІФОЮ») та відповідачем було укладено електронний договір позики № 5439313, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» надало відповідачу позику у сумі 5000,00 грн. строком на 80 днів, тобто до 28 червня 2023 року, та відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 09 травня 2023 року строк користування позикою продовжено до 28 липня 2023 року, на умовах повернення, платності та строковості, а відповідач отримав позику у вказаній сумі та зобов`язався повернути позику і за користування позикою сплатити відсотки з процентною ставкою залежно від строку повернення позику. ТОВ «МАНІФОЮ» виконало умови вказаного договору у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену вказаним договором суму грошових коштів, однак відповідач не здійснив повернення коштів у повному обсязі, а також не сплатив відсотки за користування грошовими коштами, внаслідок чого у відповідача перед ТОВ «МАНІФОЮ» виникла заборгованість на загальну суму 15800,00 грн. Між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 18-10/2023 від 18 жовтня 2023 року, згідно з умовами якого до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаним договором позики. 07 березня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі за текстом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78423976 в електронному вигляді за допомогою веб-сайту кредитодавця, згідно з умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало, а відповідач отримав кредит у сумі 10500,00 грн., строком на 30 днів та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 2,5 % в день. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало умови вказаного договору позики у повному обсязі та відповідачу надано обумовлені вказаним договором позики суму грошових коштів, однак відповідач не здійснив повернення позичених коштів, а також не сплатив відсотки за користування коштами, внаслідок чого у відповідача перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виникла заборгованість на загальну суму 42000,00 грн. Між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14-06/2021 від 14 червня 2021 року, додаткову угоду № 2 від 28 липня 2021 року, додаткову угоду № 13 від 22 листопада 2023 року, згідно з умовами яких до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаним договором позики. Враховуючи, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаними договорами про споживчий кредит, договорами позики, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності та у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль був повідомлений належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився. Так, відповідач про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 08 год. 30 хв. 12 лютого 2025 року, був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки. Також, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалась судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 08 год. 40 хв. 27 березня 2025 року за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовим конвертом з судовою повісткою, що повернулась до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив до суду не подав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив. Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд бере до уваги, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22). Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року в справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути у судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки поспіль відповідача у судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для його неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві неявки поспіль відповідача у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 11 квітня 2024 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного заочного рішення жодного разу у судове засідання не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржниці від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «МІЛОАН» та\~ [PERSON] ,\~відповідачем у\~справі,було укладено договір про споживчий кредит № 101525519 від 30 травня 2023 року. Відповідно до\~пункту 1.2\~Договору сума\~кредиту становила\~17000,00\~грн.\~Комісія за\~надання кредиту\~склала 1700,00\~грн.,\~яка нараховується\~за ставкою\~10\~відсотків від\~суми кредиту\~одноразово (пункт\~1.5.1.\~Договору).\~Проценти за\~користування кредитом\~нараховуються за\~ставкою 1,25\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~строку користування\~кредитом (пункт\~1.5.2.\~Договору).\~Стандартна (базова)\~процентна ставка\~за користування\~кредитом становить\~5.00\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом\~(пункт\~1.6.\~Договору).\~ [PERSON] ,\~відповідачем у\~справі,був підписаний паспорт споживчого кредиту № 101525519, який є додатком до споживчого кредиту № 101525519 від 30 травня 2023 року. Між ТОВ «МІЛОАН» та\~ [PERSON] ,\~відповідачем у\~справі,було укладено договір про споживчий кредит № 7118480 від 24 квітня 2023 року. Відповідно до\~пункту 1.2\~Договору сума\~кредиту становила\~3000,00\~грн.\~Комісія за\~надання кредиту\~склала 570,00\~грн.,\~яка нараховується\~за ставкою\~19\~відсотків від\~суми кредиту\~одноразово (пункт\~1.5.1.\~Договору).\~Проценти за\~користування кредитом\~нараховуються за\~ставкою 1,25\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~строку користування\~кредитом (пункт\~1.5.2.\~Договору).\~Стандартна (базова)\~процентна ставка\~за користування\~кредитом становить\~5.00\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом\~(пункт\~1.6.\~Договору).\~ [PERSON] ,\~відповідачем у\~справі,був підписаний паспорт споживчого кредиту № 7118480, який є додатком до споживчого кредиту № 7118480 від 24 квітня 2023 року. Кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений пунктом 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у пункті 1.2. Договору у кредит (далі кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом (далі плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (пункт 1.1. Договору). Відповідно до пункту 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно із пунктом 6.1. Договору, договір укладається в електронній і особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до пункту 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пронозі укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправки Кредитодавцю. електронного повідомлення та відбувається із застосуванням підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову пост для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про; пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер наданим позичальником Кредитодавцю. Судом встановлено,\~що [PERSON] ,\~відповідач у\~справі,здійснив дії, спрямовані на укладання вказаних договорів про споживчий кредит шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором W84239 на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти згідно вказаних договорів про споживчий кредит у розмірі 17000,00 грн. та 3000,00 грн. 09\~квітня 2023\~року між\~ТОВ «МАНІФОЮ»\~та [PERSON] ,\~відповідачем у\~справі, було укладено договір позики № 5439313, згідно умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало у власність [PERSON] , відповідачу у справі, грошові кошти (позику) у сумі 5000,00 грн. на умовах повернення, платності та строковості на строк 80 днів, тобто до 28 червня 2023 року, та відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 09 травня 2023 року строк користування позикою продовжено до 28 липня 2023 року. Відповідно до пункту 2.6. Договору позики, позика надана відповідачу шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої відповідачем для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-Сайті ТОВ «МАНІФОЮ». Відповідно до пунктів 2.4.4., 3.1.1, 4.4.2. Договору позики відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити нараховані проценти за користування кредитом 726,35 % річних від суми позики з розрахунку 1,99 % на добу, а проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою до дня повного погашення заборгованості включно. Згідно з пунктами 2.5., 3.2.2. Договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Договором позики та складають 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою; протягом перших 3 (трьох) календарних днів після спливу строку позики проценти на прострочену позику не нараховуються. Відповідно до пунктів 8.1., 8.3.1. Договору позики усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права і обов`язки для Сторін, та, зокрема, підписуючи Договір, позичальник підтвердив, що має всі права та повноваження, необхідні для підписання Договору позики. Судом встановлено, що вказаний договір та додаткова угода були укладеними, кредит був наданий позичальнику [PERSON] , відповідачу у справі, виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця, а також сторони вказаного договору та додаткової угоди узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі [PERSON] , відповідача у справі, для укладення договору в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Між ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , відповідачем у справі, на веб-сайті кредитодавця, розміщеного за адресою: https://mecredit.ua/ua/documents-license/, було укладено електронний договір позики № 78423976 від 07 березня 2023 року (на умовах повернення позики в кінці строку про надання позики), згідно з умовами якого ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало, а [PERSON] , відповідач у справі, отримав кредит у сумі 10500,00 грн. строком на 30 днів. Згідно із пунктом 2. договору позики процентна ставка (базова) складає 2,5 % за кожен день користування коштами, наданими у позику. Відповідно до пункту 5.3. договору позики відповідач до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (далі за текстом Правила) (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору їй зрозумілі. Згідно із пунктом 21. договору позики відповідач, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, та сформований таким чином електронний підпис відповідача накладений на Договір, а підписаний таким чином Договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що вказаний договір позики був укладений, грошові кошти були надані позичальнику [PERSON] , відповідачу у справі, виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця, а також сторони вказаного договору позики узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі [PERSON] , відповідача у справі, для укладення договору позики в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договору позики за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом положень частин 1, 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, шляхом власноручних введень одноразових ідентифікаторів, отриманих від ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», прийняв публічні пропозиції (оферти) та підписав вказані договори (здійснив акцепти пропозицій товариств), тобто вказані договори вважаються укладеним відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] , відповідачем у справі, не спростовано презумпцію правомірності правочинів та не надано будь-яких доказів того, що ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» отримали його персональні дані та використали їх у власних цілях. Судом встановлено, що сторони вказаних договорів досягли згоди з усіх істотних їх умов, уклали його відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір про споживчий кредит № 101525519 від 30 травня 2023 року, договір про споживчий кредит № 7118480 від 24 квітня 2023 року, договір позики № 5439313 від 09 квітня 2023 року, договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78423976 від 07 березня 2023 року, вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону). Вказаним договорами передбачено порядок та умови отримання грошових коштів, погашення заборгованості за ними, сплату відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами, комісії. [PERSON] , відповідач у справі, підписавши вказані догоіори, надав згоду на отримання та повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування кредитними коштами у строки та порядку, встановленими вказаним договором позики. Судом встановлено, що за змістом позовних вимог та документів, наявних у справі, доказом укладення між [PERSON] , відповідачем у справі, та ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вказаних договорів слугує їх підписання з використанням електронних підписів одноразовими ідентифікаторами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з умовами Договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року, укладеного між ТОВ «ЄАПБ», позивачем у справі, та ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором про споживчий кредит № 101525519 від 30 травня 2023 року на загальну суму 68425,25 грн., за договором про споживчий кредит № 7118480 від 24 квітня 2023 року на загальну суму 11280,00 грн., що також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 28 вересня 2023 року, Витягом з Реєстру боржників 28 вересня 2023 року до вказаного договору факторингу, а також розрахунком заборгованості. Відповідно до Договору факторингу № 18-10/2023 від 18 жовтня 2023 року, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ЄАПБ», позивачем у справі, ТОВ «МАНІФОЮ» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором позики № 5439313 від 09 квітня 2023 року на загальну суму 15800,00 грн., що також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників, Витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, а також розрахунком заборгованості. На підставі договору факторингу № 14-06/2021 від 14 червня 2021 року, додаткової угоди № 2 від 28 липня 2021 року, додаткової угоди № 13 від 22 листопада 2023 року, укладеними між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ЄАПБ», позивачем у справі, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78423976 від 07 березня 2023 року на загальну суму 42000,00 грн., що також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників, Витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, а також розрахунком заборгованості. Згідно з пунктами 1.2. вказаних договорів факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року. Оскільки, позивач ТОВ «ЄАПБ» на підставі вказаних договорів факторингу набуло право вимоги за договором про споживчий кредит № 101525519 від 30 травня 2023 року, договором про споживчий кредит № 7118480 від 24 квітня 2023 року, договором позики № 5439313 від 09 квітня 2023 року, договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78423976 від 07 березня 2023 року, то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення грошових коштів та інших передбачених вказаними договорами платежів, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , відповідачем у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за вказаними договорами. Доказів про визнання вказаних договорів факторингу недійсним чи погашення боргу первісним кредиторам матеріали справи не містять. Судом встановлено, що після відступлення позивачу прав грошових вимог до відповідача, останній не здійснював платежів для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Матеріали справи не містять доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем на рахунок ТОВ «ЄАПБ», позивача у справі. Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредиту (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому кредитодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір кредити є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачем у справі, не спростовано факт укладення договору про споживчий кредит № 101525519 від 30 травня 2023 року, договору про споживчий кредит № 7118480 від 24 квітня 2023 року, договору позики № 5439313 від 09 квітня 2023 року, договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78423976 від 07 березня 2023 року та отримання відповідачем грошових коштів, внаслідок чого суд вважає укладеними вказаних договорів. Відповідно до статті 580 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язань, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, грошові кошти отримав, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, тобто кредитні кошти не повернув. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року за договором про споживчий кредит № 101525519 від 30 травня 2023 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить загальну суму 68425,00 грн., з якої: 17000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 49725,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1700,00 грн. заборгованість за комісією; за договором про споживчий кредит № 7118480 від 24 квітня 2023 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить загальну суму 11280,00 грн., з якої: 2400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8310,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 570,00 грн. заборгованість за комісією. Згідно із Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 18-10/2023 від 18 жовтня 2023 року за договором позики № 5439313 від 09 квітня 2023 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить загальну суму 15800,00 грн., з якої: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10800,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу 14-06/2021 від 14 червня 2021 року, додаткової угоди № 2 від 28 липня 2021 року, додаткової угоди № 13 від 22 листопада 2023 року за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78423976 від 07 березня 2023 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить загальну суму 42000,00 грн., з якої: 10500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 31500,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Загальна сума заборгованості у відповідача перед позивачем за вказаними договорами складає 137505,00 грн. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунків заборгованості за договором про споживчий кредит № 101525519 від 30 травня 2023 року, за договором про споживчий кредит № 7118480 від 24 квітня 2023 року, за договором позики № 5439313 від 09 квітня 2023 року, за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78423976 від 07 березня 2023 року [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано, інші розрахунки заборгованості на іншу дату за вказаними договорами суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказані розрахунки приймаються судом як докази у вирішенні спору. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 137505,00 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена відповідною платіжною інструкцією (а. с. 1).

Outcome: approved