Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що вона з 2000 року перебувала у шлюбі з [PERSON] та вони спільно проживали у належному їй будинку. Від шлюбу вони мають спільних дітей, які є повнолітніми. З листопада 2024 року вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство, оскільки кривдник став зловживати алкогольними напоями, чинив прояви насильства у сім`ї, спричиняв їй та доньці тілесні ушкодження, після чого повністю припинилося спілкування з ним. Вона змушена була покинути місце свого проживання та бідкатися по тимчасовому житлу, оскільки кривдник систематично і безпричинно чинить фізичне насильство щодо неї, з приводу чого вона неодноразово зверталася в поліцію і на нього складалися протоколи про адміністративні правопорушення, працівниками поліції надавалися тимчасові приписи. Проте, вжиті заходи не дали результату, він постійно її пригнічує, вона боїться ночувати у своєму житловому будинку, боїться насильства з його боку, дійсно реально сприймає погрози стосовно знищення будинку та позбавлення її життя. З кожним новим зверненням до правоохоронних органів кривдник відчуває безкарність і продовжує чинити стосовно неї та доньки протиправні дії. Через протиправні дії їх син змушений був виїхати за кордон, кривдник намагається позбавити її житла та змушує такими діями, щоб вона забрала свої речі та залишила йому домівку. Також він впевнений у своїй безкарності, тому як ображав сусідів, мешканців села, вони не зверталися зі скаргами, тому це породжує у нього самовпевненість. Посилаючись на викладене, просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців зі встановленням тимчасових обмежень шляхом заборони [PERSON] перебувати в місці її проживання домі [ADDRESS] та заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче ніж 20 м до місця її проживання подвір`я будинку [ADDRESS] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. [PERSON] подав письмові заперечення щодо видачу обмежувального припису, в яких вказав, що заява про видачу обмежувального припису є надуманою, в такій наведені абсолютно неправдиві обставини. Твердження про те, що він зловживає спиртними напоями, що чинив прояви насильства в сім`ї не відповідає дійсності. Не підтверджені будь-якими доказами твердження, що він спричинив заявниці та доньці тілесні ушкодження, що працівниками поліції відносно нього видаватись тимчасові приписи. Представник заявниці приховує від суду факти вчинення нею та їх дочкою домашнього насильства щодо нього, які він підтверджує належними доказами, а саме терміновим заборонним приписом стосовно кривдника [PERSON] серія АА №406402 від 27 січня 2025 року та фактом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 18\~лютого 2025\~року щодо її притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування (справа №348/440/25). Тобто, не тільки він притягується до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, але і заявник. Також 15 січня 2025 року [PERSON] нанесла йому легкі тілесні ушкодження, за результатом чого 16.01.2025 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за №12025096200000009. Складені протоколи про адміністративні порушення щодо нього не є підставою вважати, що він в чомусь винен, оскільки відносно [PERSON] є також складені аналогічні протоколи і відсутні рішення суду про притягнення його до адміністративної відповідальності. При цьому, працівники поліції Надвірнянського РВП діяли упереджено щодо нього, оскільки протоколи складені на підставі припущень, виключно зі слів заявниці. Він з 19.02.2000, з часу одруження, проживає в будинку [ADDRESS] , зареєстрований там з 01.03.2011. Спільне життя з [PERSON] припинилось в грудні 2024 року. При цьому, вони обоє користувалися житловим будинком, однак різними кімнатами. Проте після повернення [PERSON] із закордону, з листопада 2024 року, остання, в надзвичайно грубій формі, в тому числі із ганебною нецензурною лайкою, заявляла про надання коштів, а в подальшому з січня 2025 року також вимагала щоб він покинув домогосподарство. При цьому, неодноразово заявляла та погрожувала, що зробить все можливе щоб його забрали на війну або посадить в тюрму, також погрожувала що знищить його фізично, що буде всім говорити, що він здійснював спроби її зґвалтування. Це пов`язано виключно з тим, щоб позбавити його права власності на частку в домогосподарстві і права проживання в цьому житловому будинку, адже вона неодноразово говорила йому про те, щоб він забрався з житлового будинку будь-куди, незважаючи на те, що заявниця знає про відсутність у нього іншого житла і про поганий стан його здоров`я. Вони прожили в шлюбі 24 роки та за час спільного проживання облаштували домогосподарство, в тому числі житловий будинок, господарські будівлі і споруди. По периметру домогосподарства він особисто звів огорожу, постелив бруківку, провів газ до будинку, провів воду до будинку і до літньої кухні. Купив новий легковий автомобіль в 2013 році з салону, який погодився зареєструвати на [PERSON] . Надавав кошти на утримання домогосподарства та на комунальні послуги. Майже всі кошти надавав він та вважає, що це майно спільно нажите, тобто є спільною сумісною власністю та право власності зареєстроване на заявницю під час проживання в зареєстрованому шлюбі. Він неодноразово пропонував заявниці цивілізованим шляхом поділити майно або виплати йому кошти за майно, розірвати шлюб і проживати окремо один від одного, щоб ніхто не мав претензій один до одного. На його пропозиції заявниця не погоджується. Також твердження представника заявниці про те, що він ображав сусідів, мешканців села, також є голослівними. Адже на підтвердження своїх слів не надав будь-яких доказів. Натомість він долучає докази, що характеризують його позитивно. Зазначає, що з його боку є певна непристойна поведінка, однак він вимушений захищатись і відстоювати своє право на нормальне життя та право проживання в житловому будинку. Проте така поведінка не дає підстави заявниці позбавити його права проживати в житловому будинку чи в літній кухні і нормально жити. В судовому засіданні представник заявниці заявлену вимогу підтримав з підстав, зазначених в заяві. Вказав, що кривдник переслідує заявницю, залякує, щоб обмежити її волевиявлення і це викликає у неї побоювання за свою безпеку та безпеку дітей, спричиняє емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдає шкоди її психічному здоров`ю особи. Просив заяву задовольнити та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців зі встановленням зазначених у заяві тимчасових обмежень. [PERSON] та його представник щодо задоволення заяви заперечили. Представник заінтересованої особи зазначив, що не відповідає дійсності твердження заявниці про те, що [PERSON] агресивно себе поводить, ображає сусідів, мешканців села, зловживає алкогольними напоями, вчиняє домашнє насильство щодо заявниці. У сторін наявний конфлікт щодо спільного майна подружжя. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснила, що з літа 2024 року проживає в м. Івано-Франківську, де працює. Періодично кожних два дні приїжджає додому. Батьки перебували за кордоном та коли батько мав повертатися додому, перебуваючи в Бельгії у стані алкогольного сп`яніння, побив дружину та сина, мама змирилася з цим бо треба якось разом жити, однак останній з ним не спілкується по цей час, ображений на батька. Після повернення додому батьків між ними почалися сутички. Батько почав знову зловживати алкогольними напоями з жовтня 2024 року по січень 2025 року. Матір деякий час проживала з нею в м. Івано-Франківську, оскільки батько погрожував їй, тричі змінював замки в дверях будинку, щоб вони не могли потрапити у нього, та віддавав ключі тільки після приїзду працівників поліції, потім знову забирав. Батько завжди ображав, погрожував, що спалить хату, хотів щоб ніхто не жив в хаті, тільки він. У ванній кімнаті будинку вона з мамою знайшли камери відеоспостереження. Зі слів мами знає, що у телефоні батька є відео з інтимними знімками матері, і що він погрожує їх оприлюднити. В грудні 2024 року вона бачила як він побив матір, і це відбувається час від часу ще з її дитинства, вони викликали поліцію. 15 січня 2025 року коли вони з матір`ю приїхали додому та побачили, що двері до будинку відкриті, батько сидів на кухні та вживав алкогольні напої і говорив з своїм другом. Почав їх знімати на телефон. Мама намагалася у нього відібрати пляшку, в результаті чого відбулася сутичка, і вона також дістала, бо хотіла припинити це. Приїхала поліція. Щодо вчинення насильства, погроз вона в поліцію особисто не зверталася. Він не контролює свої дії, погрожує навіть тверезий. Один вечір вигнав їх з хати, закрив двері, почав на кухні у вікні показувати, що ніби підпалює будинок, мати викликала поліцію. В будинку було встановлено камери відеонагляду і з цього часу батько почав себе контролювати та вони мають доступ до будинку, а батько до будинку доступу не має, йому немає потреби заходити до будинку, однак має доступ до літньої кухні, де є всі умови для проживання. Що здійснював підпал своїх документів не бачила, точно не може сказати кому конкретно з мешканців села батько погрожував в цей час. Свідок [PERSON] пояснив, що товаришує з [PERSON] тривалий час. Останнього всі поважають, він є дуже працелюбний, допомагає на волонтерських засадах здійснювати ремонт автомобільної техніки для військовослужбовців, їздив з ним на схід. Вказав, що відколи [PERSON] став менше заробляти, відношення дружини до нього дуже змінилося, вона сварилася з ним, хоче [PERSON] виписати з хати. Йому відомо, що дружина ображала [PERSON] , між подружжям відбувалися конфлікти. Вказав, що він не помічав, щоб [PERSON] в період з жовтня 2024 року по січень 2025 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, робота робилася, їздилося, може десь десять грам і випив. Також зазначив, що він часто буває в Ланчині і йому не відомі факти, що негативно характеризують [PERSON] по місцю проживання. Йому не відомо про наявність у [PERSON] іншого майна, і останній зараз живе у літній кухні та немає можливості пройти до літньої кухні у інший спосіб, окрім як через подвір`я домоволодіння. Додав, що йому відомо, що [PERSON] допомагав дочці вибирати авто для придбання, а також при ньому домовлявся з друзями за кордоном щодо роботи для сина в Бельгії. Представник заявника відмовився від допиту свідка [PERSON] . Суд, розглянувши справу в порядку окремого провадження, встановив наступні обставини. Встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №252690 від 09.01.2025 [PERSON] 30 грудня 2024 року о 11:00 год. по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] ,\~а саме\~переслідував останню\~та погрожував\~їй фізичною\~розправою.\~За цим\~фактом відносно\~ [PERSON] \~складено протокол\~про адміністративне\~правопорушення за\~ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП.\~Увказаному протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» [PERSON] вказав: «Більше не буду». Зі змісту постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року у справі №348/74/25, провадження №3/348/90/25, вбачається, що: від надання інших пояснень, окрім тих, що вказані в протоколі, [PERSON] відмовився на підставі ст. 63 Конституції України; з рапорту поліцейського Полатайко Т.Р. від 30.12.2024, вбачається, що цього дня о 12:15 до служби 102 надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що чоловік в стані сп`яніння вчиняє фізичне насильство. Виїхавши за адресою [ADDRESS] у складі групи СРПП встановлено, що [PERSON] будучи в п`яному вигляді переслідував та погрожував фізичною розправою своїй дружині [PERSON] . Останній місце події покинув до прибуття поліції; згідно Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.12.2024 потерпіла [PERSON] , звернулась до поліції із заявою у якій повідомила, що 30.12.2024 близько 11:00 її чоловік, [PERSON] , 29.12.2024 близько 14:00 будучи в п`яному вигляді переслідував її та погрожував фізичною розправою на словах. Такі події відбуваються систематично; у письмових поясненнях від 30.12.2024, наданих працівнику поліції, потерпіла [PERSON] , крім обставин викладених у вказаному вище Протоколі про прийняття заяви, також зазначила, що близько 11:00 вона пішла до брата годувати худобу та побачила як її чоловік, з яким вона перебуває у неприязних відносинах, почав через поле бігти в її сторону. Вона почала тікати в сторону школи, забігши до якої попросила двох невідомих чоловіків заспокоїти його. Однак побачивши це він почав тікати у невідомому напрямку. Після цього вона, переконавшись, що його нема, почала іти в сторону свого будинку; відповідно до Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 30.12.2024 поліцейським СРПП Надвірнянського РВП визначено рівень небезпеки як середній. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №252688 від 09.01.2025, [PERSON] 22 грудня 2024 року о 16:00 по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме погрожував їй фізичною розправою, виражався в її сторону нецензурною лайкою, виганяв її з помешкання. За цим фактом відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У вказаному протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» [PERSON] вказав: «Більше не буду». Зі змісту постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року у справі №348/74/25, провадження №3/348/90/25, вбачається, що: від надання інших пояснень, окрім тих, що вказані в протоколі, [PERSON] відмовився на підставі ст. 63 Конституції України; з рапорту поліцейського Полатайко Т.Р. від 22.12.2024, вбачається, що цього дня о 16:46 до служби 102 надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що чоловік вчиняє домашнє насильство. Виїхавши за адресою [ADDRESS] у с-ще Ланчин СРПП встановлено, що чоловік заявниці [PERSON] перебуваючи в п`яному вигляді вчинив з нею конфлікт під час якого ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. По даному факту зібрано матеріали. Опитати чи притягнути до адміністративної відповідальності чоловіка заявниці не виявилось можливим, оскільки останній був відсутній на місці події; згідно заяви [PERSON] від 22.12.2024 потерпіла звернулась до поліції з проханням прийняти міри до її чоловіка [PERSON] , який 22.12.2024 близько 16:00 по місцю проживання, перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив з нею безпричинний конфлікт під час якого ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, погрожував підпалити будинок, шарпав її за одяг та руки. У заяві потерпіла також вказала, що до приїзду поліції чоловік покинув місце події; у письмових поясненнях від 22.12.2024, наданих працівнику поліції, потерпіла [PERSON] , крім обставин викладених у заяві, також зазначила, що коли чоловік тягав її за руки вона вирвалась, вибігла на вулицю і викликала поліцію. На час прибуття працівників поліції чоловік втік з будинку, забравши з її сумочки паспорт громадянки України та ідентифікаційний код; відповідно до Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 22.12.2024 поліцейським СРПП Надвірнянського РВП визначено рівень небезпеки як низький. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №252689 від 09.01.2025 [PERSON] 29 грудня 2024 року о 14:00 год. по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме погрожував їй фізичною розправою та підпалом будинку. За цим фактом відносно [PERSON] складено протокол\~про адміністративне\~правопорушення за\~ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП. Увказаному протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» [PERSON] вказав: «Більше не буду». Зі змісту постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року у справі №348/74/25, провадження №3/348/90/25, вбачається, що: від надання інших пояснень, окрім тих, що вказані в протоколі, [PERSON] відмовився на підставі ст. 63 Конституції України; з рапорту поліцейського Лютан В.А. від 29.12.2024, вбачається, що цього дня о 14:32 до служби 102 надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що чоловік вчиняє домашнє насильство. На даний момент вибиває двері сокирою. Виїхавши за адресою [ADDRESS] у с-ще Ланчин СРПП відібрано письмову заяву та пояснення потерпілої, згідно яких її чоловік [PERSON] близько 14:00 вчинив з нею словесну суперечку під час якої ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, після чого вийшов з будинку і пішов у невідомому напрямку; згідно Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.12.2024 потерпіла [PERSON] , звернулась до поліції із заявою у якій повідомила, що її чоловік, [PERSON] , 29.12.2024 близько 14:00 перебуваючи в п`яному вигляді погрожував фізичною розправою, виражався нецензурними словами, погрожував вибити у будинку вікна та підпалити; у письмових поясненнях від 29.12.2024, наданих працівнику поліції, потерпіла [PERSON] , крім обставин викладених у вказаному вище Протоколі про прийняття заяви, також зазначила, що після вчиненого ним конфлікту він вибіг на вулицю і побіг у невідомому напрямку. Він неодноразово втікає коли вона викликає поліцію. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 206963 від 18.02.2025, близько 07:30 18.02.2025 по [ADDRESS] [PERSON] вчинив насильство в сім`ї, тобто умисно вчиняв дії фізичного (психологічного, економічного характеру до своєї дружини [PERSON] . Увказаному протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» [PERSON] вказав, що з протоколом не погоджується, такий складено безпідставно, протиправні дії він не вчиняв. Зі змісту постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року у справі №348/74/25, провадження №3/348/90/25, вбачається, що: згідно заяви [PERSON] від 18.02.2025, потерпіла звернулась до поліції з проханням вжити заходи до її чоловіка [PERSON] , який систематично вчиняє з нею конфлікти, погрожує їй та виганяє з будинку; у письмових поясненнях від 18.02.2025, наданих працівнику поліції, потерпіла [PERSON] вказала, що близько 07:30 виник конфлікт із її чоловіком у зв`язку з тим, що 19.02.2025 буде відбуватись судове засідання у справі про домашнє насильство та розлучення. Під час конфлікту він ображав її нецензурними словами, виганяв з будинку та погрожував фізичною розправою на словах; у своїх письмових поясненнях працівнику поліції [PERSON] 18.02.2025 повідомив, що 18.02.2025 близько 07:30 його дружина ( [PERSON] ) вчинила з ним конфлікт, під час якого виганяла його з літньої кухні; відповідно до Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейським СРПП Надвірнянського РВП визначено рівень небезпеки як низький. Зі змісту постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року у справі №348/74/25, провадження №3/348/90/25, вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 252676 від 15.01.2025, який містить відомості щодо дати (15.01.2025), часу (близько 11:00), місця ( [ADDRESS] ), та обставин вчинення адміністративного правопорушення (вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме: штовхав її та ображав нецензурною лайкою). З реєстрації Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ЄО №1610 від 15.01.2025 11:14, вбачається, що цього дня об 11:10 до служби 102 надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що чоловік не впускає в будинок. Прибувши на місце події СРПП, встановлено, що чоловік заявниці, [PERSON] , перебуваючи в п`яному вигляді вчинив із заявницею конфлікт під час якого ображав її нецензурними словами та шарпав за верхній одяг. На [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП. А також при перевірці військово-облікових документів виявлено порушення військового обліку, після чого [PERSON] запропоновано проїхати до [INFO] для уточнення даних на що останній погодився. Згідно заяви [PERSON] від 15.01.2025, потерпіла звернулась до поліції з проханням притягнути до відповідальності її чоловіка [PERSON] , який 15.01.2025 близько 11:00 по місцю проживання вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного, фізичного характеру, а саме: ображав, шарпав за верхній одяг. Також зазначила, що такі дії він вчиняє систематично, зловживає спиртними напоями. У письмових поясненнях від 15.01.2025, наданих працівнику поліції, потерпіла [PERSON] вказала, що близько 11:00 вона зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] , повернулись додому. Відчинивши двері будинку побачила свого чоловіка [PERSON] , який перебував в нетверезому стані і з кимось розмовляв по телефону. Побачивши їх з дочкою звернувся до них, сказавши: «Чого прийшли курви?». Вона у свою чергу зайшла до кухні, побачила на столі пляшку з алкоголем, взяла її та почала виливати в умивальник. Побачивши це чоловік підбіг до неї та почав шарпати за верхній одяг і ображати нецензурними словами. Дочка [PERSON] стала відтягувати його, боронячи її. Після цього вона викликала поліцію. У письмових пояснення від 15.01.2025, наданих працівнику поліції, свідок [PERSON] підтвердила надані її матір`ю пояснення. Також повідомила, що такі події відбуваються систематично. У своїх письмових поясненнях працівнику поліції [PERSON] 15.01.2025 повідомив, що його дружина прийшла додому коли він вживав спиртні напої у будинку. Вона напала на нього через те, що він п`є і почала викликати поліцію. Він у цей час знімав її на телефон. Його дочка [PERSON] вирвала у нього телефон, проте він забрав його назад. Після того як приїхали поліцейські він помітив, що його телефон розбитий. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82017247 від 09.03.2027 за заявницею зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що складається з житлового будинку, літ. А, загальною площею 81,5 кв.м, житлова 51,2 кв.м; літньої кухні, літ. Б, загальною площею 39 кв.м, сарай літ. В, загальною площею 20 кв.м, стодола літ. Г, загальною площею 14,2 кв.м, навіс літ. Д, загальною площею 17,7 кв.м, погріб літ. Е, загальною площею 32,1 кв.м, вбиральня, літ. Є, загальною площею 1,2 кв.м, криниця, 1, огорожа, 2. Дата державної реєстрації права власності 06.03.2017 на підставі технічного паспорту № 01-154 від 28.02.2017, виписки з погосподарської книги серія та номер 316, виданої 28.02.2017 Ланчинською селищною радою. Відповідно до витягу з ЄРДР до реєстру 16.01.2025 за № 12025096200000009 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України за заявою [PERSON] від 15.01.2025, згідно якої перебуваючи по [ADDRESS] дружина [PERSON] під час конфлікту нанесла тілесні ушкодження заявнику. Згідно відомостей на сайті «Судова влада» щодо [PERSON] розглядається справа про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (справа № 348/440/25). Відповідно до копії характеристики, виданої Ланчинською селищною радою 17.02.2025, [PERSON] за час проживання в селі характеризується позитивно, скарг від жителів про порушення громадського порядку у виконком не поступало. Згідно до госпітального клінічного протоколу від 15.01.2025 у [PERSON] наявні садна обличчя, синці носа та обох зап`ясть, забій м`яких тканин н/г правого плеча, а також тілесні ушкодження голови. Відповідно до копії термінового заборонного припису серія АА № 406402 від 27.01.2025 щодо [PERSON] винесено терміновий заборонний припис строком на п`ять діб шляхом заборони будь-яким способом контактувати з постраждалою особою - [PERSON] , що підтверджується також листом Надвірнянського РВП від 14.02.2025. Згідно листа Ланчинської гімназії від 25.02.2025 [PERSON] в приміщення гімназії не заходив, працівники гімназії не бачили та не були свідками вчинення [PERSON] будь-яких протиправних дій чи словесних образ [PERSON] . [PERSON] не вчиняв протиправних дій щодо вчителів гімназії, тому підстав його боятися у працівників немає. Командиром в/ч [NUMBER] висловлено [PERSON] письмову подяку за вагомий вклад в нашу спільну перемогу, активну громадянську позицію, патріотизм, турботу та безкорисливу допомогу Збройним Силам України. Із заочного рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року у справі №348/137/25 вбачається, що сторони з 19.02.2000 перебували у шлюбі, який цим рішенням розірвано. Відповідно до запиту від 25.02.2025 слідчий Надвірнянського РВП просить Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області надати всі рішення в адміністративних та кримінальних справах відносно [PERSON] . Відповідно до витягу з ЄРДР до реєстру 04.01.2025 за № 12025096200000003 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126-1 КК України за заявою [PERSON] \~від 04.01.2025,\~згідно якої\~перебуваючи по\~ [ADDRESS] в\~ході раптово\~виниклих неприязних\~відносин чоловік\~заявниці [PERSON] \~спричинивтілесні ушкодження своїй дружині. Відповідно до оглянутих в судовому засіданні наданих [PERSON] 13.03.2025 чотирьох відеозаписів, що містяться на CDR диску, вбачається, що на відеозаписі від 18.02.2025 зафіксований конфлікт між [PERSON] та [PERSON] , а також її емоційна розмова з поліцейським, під час якої вона вказує, що не бачила, що підписує, а інший поліцейський намагається роз`яснити права [PERSON] , розкидані речі домашнього вжитку у літній кухні та перед її входом, вихід з подвір`я, розмова [PERSON] та поліцейського, відповідно до якої її звинувачують у тому, що вона порвала протокол, на що вона відповідає нехай переписують, запрошує до будинку, заходячи в будинок спокійним тоном каже [PERSON] , що той до хати не хоче заходити. Відповідно до прослуханих в судовому засіданні наданих представником заявниці 13.03.2025 звукозаписів, що містяться на CDR диску, такі містять записи образливих, нецензурних голосових повідомлень чоловіка на адресу жінки [PERSON] та розмов жінки з чоловіком під час яких він ображає її нецензурними словами та висловлює погрози, вказує наявність компрометуючих фото. [PERSON] вказав, що невідомо чиї це голоси та коли вони записані. При цьому, на запитання чи це його голос записаний, категоричне заперечення не надав, зазначив, що не пам`ятає чи говорив таке. Сторона заінтересованої особи вказує, що такі не обставини не входять до предмета доказування, оскільки невідомо ким та коли ці записи зроблено, можливо давно. Однак, на думку суду, відсутні підстави вважати, що ці записи не містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до оглянутих в судовому засіданні наданих представником заявниці 13.03.2025 трьох відеозаписів, що містяться на DVD-R диску, вбачається, що на першому відеозаписі між присутніми відбувається конфлікт під час якого чоловік ображає жінку нецензурними словами. Одна із жінок також декілька разів виражається нецензурними словами. З контексту розмови стає зрозумілим, що жінка викликає поліцію, оскільки чоловік не пускає її до будинку. Чоловік також телефонує на лінію 102 та, застосовуючи нецензурну лексику, просить зафіксувати, що він викликає поліцію. Потім повідомляє, що якщо працівники поліції не приїдуть то він «вип`є сто грам та її взагалі вб`є» і тоді вони точно приїдуть. На другому відеофайлі один чоловік просить іншого чоловіка запалити паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] . [PERSON] вказав, що це відео дуже старе і там старий червоний паспорт. Сторона заінтересованої особи вказує, що це відео не має відношення до справи. На третьому відео дві жінки біля входу в подвір`я та коментують події, що відбуваються біля хати, що хтось зачиняє двері та тікає. Також на цьому диску містяться два фотознімки. На одному потерпіла із синцем на лівій стороні обличчя, на іншому руки чоловіка із запальничкою піднесеною до пошкодженого паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] . Відповідно до оглянутих в судовому засіданні наданих представником [PERSON] 18.03.2025 відеозаписів за 27.01.2025, що містяться на DVD-R диску, вбачається, що на відеозаписі дві жінки та чоловік знаходяться всередині будинку, потім виходять та жінка викликає поліцію, оскільки чоловік не пускає її до будинку. Наступний відеозапис за 27.01.2025 з камери поліцейського, розпочинається тим, що [PERSON] надає пояснення, що його не пускають до будинку, який належить дружині. Він з поліцейським проходять подвір`ям. В будинку [PERSON] говорить поліцейському, що чоловік зробив її фото у туалеті, шантажує її, погрожує оприлюднити ці знімки у зв`язку із її зверненням до суду. Вона не може постійно бути в дочки в м. Івано-Франківську, бо там місця немає і не може вона постійно спати на матраці в кухні. Вона хоче тут ночувати, бо її батьки це все зробили, та й не може вона жити у доньки. Чоловік її виганяє з хати, однак сьогодні не п`яний. Вона нікуди не піде, нехай вбиває. Від огляду наданих [PERSON] 03.03.2025 відеозаписів сторона заінтересованої особи відмовилася. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на подружжя та на колишнє подружжя. В силу положень статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. У частині другій статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22 зазначено: «У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення». У постанові від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 Верховний Суд вказав: «Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Верховний Суд у постанові від 23 червня 2022 року у справі № 646/2950/20, провадження № 61-2461св21, зазначив, що наявність кримінального провадження у зв`язку із вчиненням домашнього насильства не є перешкодою і не позбавляє потерпілу особу права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства із заявою про видачу обмежувального припису, так само, як і розгляд відповідної цивільної справи не є перешкодою для здійснення кримінального провадження щодо кривдника. Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22, провадження № 61-7349 св 22, вказав, що Висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18, від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19, від 05 березня 2020 року у справі № 755/5273/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20 про те, що лише сам факт звернення до компетентних органів з заявою про вчинення домашнього насильства та відкриття кримінального провадження з цього питання не означають доведеність вчинення домашнього насильства є обґрунтованим відповідно до умов доведення винуватості особи, передбачених КПК України. Однак помилковим є тлумачення цього висновку з тієї точки зору, що лише наявність повідомлення підозри у факті вчинення домашнього насильства як кримінального правопорушення, направлення до суду обвинувального акту або вирок кримінального суду є єдиними належними доказами вчинення домашнього насильства у вирішенні питання застосування обмежувального припису в межах ЦПК України. Сама по собі відсутність кримінального провадження щодо вчинення домашнього насильства не може автоматично свідчити про відсутність домашнього насильства, як і наявність кримінального провадження також не свідчить автоматично про вчинення домашнього насильства. Це все фактори, наявність чи відсутність яких має оцінюватись цивільним судом у комплексі для вирішення питання про видання обмежувального припису (що було зроблено у справі № 753/23624/18 відповідно до постанови від 27 листопада 2019 року). Саме це мав на увазі Верховний Суд у своїй постанові від 19 травня 2020 року у справі № 404/5203/19. Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зазначив, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Судом встановлено, що між заявником та заінтересованою особою як між подружжям наявний майновий спір щодо об`єкта нерухомого майна. Між сторонамивиникли неприязні відносини, через що між ними неодноразово виникали сварки, які стали підставою звернення [PERSON] до органу поліції із заявами щодо вчинення домашнього насильства [PERSON] , а також останнім щодо [PERSON] . Судом встановлено обставини, які вказують на наявність неодноразових словесних образах, погрозах, приниженні та залякувані [PERSON] ,\~а також\~у конфлікту\~між сторонами,\~що викликало\~в заявниці\~побоювання за\~свою безпеку,\~спричинило емоційну\~невпевненість,\~сумніви у\~здатності захистити\~себе.\~Вона змушена\~уникати місця\~свого проживання\~в житловому\~будинку літ. А, загальною площею 81,5 кв.м, житлова 51,2 кв.м, задля уникнення продовження протиправних дій з боку [PERSON] , які вчиняв такі зокрема у цьому житловому приміщенні. Обставини справи вказують на послідовність та тривалість дій [PERSON] з однією метою - вплив на волевиявлення [PERSON] у вирішенні майнового спору між ними. При цьому, [PERSON] , вказуючи, що майно належить також і йому, не ініціює правові методи, зокрема звернення до суду з позовами до [PERSON] щодо визнання спільної сумісної власності на будинок з надвірними будівлями та усунення перешкод у користуванні цим майном, поділ майна, а здійснював психологічне домашнє насильство відносно заявниці [PERSON] для досягнення своєї мети. Оцінюючи ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] , суди враховує, що такі дії з його боку повторювалися. Відносини учасників конфлікту не покращилися, а [PERSON] , вказуючи зокрема в протоколах про адміністративне правопорушення, що більше не буде вчиняти таких дій, не надав критичної оцінки своїх дій, що вказує на високий ступінь ризику повторення ним таких дій, що може поглибити (збільшити) психоемоційні страждання заявника. Обставини вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо [PERSON] не виключають обґрунтованих побоювань\~з приводу\~того,\~що особа\~(кривдник)\~здатний вдатися\~до небезпечних\~проявів домашнього\~насильства у\~будь-якому\~його вигляді, можливість визнання її потерпілою від домашнього насильства та не спростовують високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо неї. Крім того, відсутні будь-які дані щодо невиконання нею термінового заборонного припису від 27.01.2025. Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2023 року у справі № 752/17499/22, провадження № 61-6328св23, вказав, що посилання у касаційній скарзі на те, що заявниця є ініціатором та провокатором сварок та вчиняє домашнє насильство відносно нього, не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки вказане не спростовує факту вчинення домашнього насильства стосовно заявниці. Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 звернув увагу щодо необхідності оцінки судом пропорційності втручання у права та свободи особи при застосуванні обмежувального припису. Відповідно до практики ЄСПЛ будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, зокрема, заходи втручання мають бути передбачені національним законодавством (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» («Shchokin v. Ukraine», заяви № 23759/03 та № 37943/06, п.п. 50-51). При цьому таке втручання має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (дивитись, наприклад, рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява № 4909/04, п.39). З урахуванням обставин справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що встановлення відповідних обмежень водночас запобігатиме вчиненню [PERSON] домашнього насильства.\~При цьому,\~наразі існує\~високий рівень\~вірогідності продовження\~чи повторного\~вчинення домашнього\~насильства при\~спільному проживанні\~сторін саме\~в житловому\~будинку літ. А, загальною площею 81,5 кв.м, житлова 51,2 кв.м, який є частиною домоволодіння по [ADDRESS] та заявниця не вказувала на необхідність усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи, зокрема літньої кухні, літ. Б, загальною площею 39 кв.м. Також свідок зазначила, що в будинку було встановлено камери відеонагляду і з цього часу батько почав себе контролювати та вона з матір`ю мають доступ до будинку, а батько має доступ до літньої кухні, де є всі умови для проживання. За таких\~обставин вимоги\~представника заявниці\~про видачу\~обмежувального припису\~щодо обмеження\~прав кривдника\~і покладення\~на нього\~обов`язків\~слід задовольнити\~частково та\~заборонити [PERSON] \~перебувати в\~місці проживання\~ [PERSON] \~-\~житловому будинку літ. А, загальною площею 81,5 кв.м, житлова 51,2 кв.м, який є частиною домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно частини четвертої статті 26 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Розумним та достатнім терміном дії обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням заборони суд вважає строк три місяці. Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial