Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності документа. В обґрунтування заяви зазначила, що 23.01.1995 року відділом приватизації Чутівського комбінату комунальних підприємств було видано свідоцтво про право власності на житло, в якому співвласниками квартири [ADDRESS] зазначені [PERSON] , заявник [PERSON] та [PERSON] . При цьому в записах прізвища власників житла допущена помилка, замість правильного « [PERSON] » записано « [PERSON] ». [INFO] помер чоловік заявника [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки зазначеної квартири яку успадкував син [PERSON] . В свідоцтві про право на спадщину за законом від 09.07.2021 року прізвище спадкоємця зазначено правильно « [PERSON] ». Заявник звернувся із заявою до КП «Чутівське» з проханням зробити виправлення в документі, проте йому було відмовлено. Просить встановити факт належності йому даного свідоцтва про право власності на житло, так як встановлення даного факту необхідно заявнику для внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, директор КП «Чутівське» Коваль А.І. надав заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечує. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 13.01.1998 року заявнику видано паспорт громадянина України, де його прізвище записано як « [PERSON] ». Окрім того, реєстрація заявника з 04 вересня 1985 року здійснена за адресою [ADDRESS] (а.с.3). У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] батьками записані, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.6). 23.01.1995 року відділом приватизації Чутівського комбінату комунальних підприємств було видано свідоцтво про право власності на житло, співвласниками квартири [ADDRESS] зазначені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Чутівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16.04.2020 року, актовий запис №39, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, помилка допущена при видачі свідоцтва про право власності на житло, не дозволяє заявнику розпоряджатись своїм майном та оформити належним чином свої права. Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу заявнику, неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Про обґрунтованість вимог заявника свідчать тотожність запису прізвища, імені, по-батькові, в документах, котрі стосуються особи заявника, а саме в паспорті, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтві про народження, в яких запис прізвища, імені та по-батькові заявника співпадає з записами у правовстановлюючому документі, з приводу встановлення факту належності якого він звернувся до суду, за винятком неправильного запису прізвища, яку заявник обґрунтовує помилкою органу, який видавав цей правовстановлюючий документ, що дає зробити висновок про належність цього документу одній і тій же особі. Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] , видане відділом приватизації Чутівського комбінату комунальних підприємств, 23 січня 1995 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в дійсності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved