Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Квартира неприватизована, належить до комунальної форми власності. Відповідно до ордеру на жиле приміщення №270 від 27 січня 1987 року, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, квартира [ADDRESS] була надана громадянину [PERSON] , складом сім`ї 4 особи, в тому числі дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 75 від 21.02.2017 «Про надання дозволу на зміну договору найму житлових приміщень» надано дозвіл правлінню об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Захарченко 64» на зміну умов договору найму житлового приміщення - трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 36,83 кв.м. на [PERSON] , складом сім`ї з 6 осіб у тому числі: донька [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] , онука [PERSON] , онука [PERSON] . На теперішній час відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 007259 від 16.10.2024 в квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 2010 р.н., і [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2017 р.н. Окрім вказаних осіб в квартирі зареєстрована [PERSON] , 2011 р.н., відносно якої рішенням виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 18.05.2012 № 186 [PERSON] призначено опікуном. Разом з цим [PERSON] , [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2011 р.н не проживають в квартирі з 2016 року по теперішній час, в квартирі відсутні їх особисті речі. Вказане підтверджується актами, складеними мешканцями будинку [ADDRESS] від 10.07.2024 року, від 20.10.2024 року. Наголошувала, що [PERSON] , [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2011 р.н, добровільно вибули з квартири в 2016 році та жодного разу після вибуття до житла за місцем реєстрації не навідувалася. Перешкод у користуванні квартирою ніхто вказаним особам не чинить, їх реєстрація в квартирі має формальний характер. В 2016 році [PERSON] , [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2011 р.н з власної волі, за особистим бажанням змінили місце свого постійного проживання. Зазначала, що [PERSON] , [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., проживають та є зареєстрованими за іншою адресою в російській федерації. [PERSON] та її представник позові вимоги підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дитини [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, неодноразово викликалася судом у судове засідання як шляхом направлення судових повісток за місцем їх реєстрації місця проживання, так і шляхом розміщення оголошення на вебпорталі Судової влади, відзив на позов не надали, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів. Представник органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської радив судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ордеру на жиле приміщення №270 від 27 січня 1987 року, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, квартира [ADDRESS] була надана громадянину [PERSON] , складом сім`ї 4 особи, в тому числі дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 75 від 21.02.2017 «Про надання дозволу на зміну договору найму житлових приміщень» надано дозвіл правлінню об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Захарченко 64» на зміну умов договору найму житлового приміщення - трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 36,83 кв.м. на [PERSON] , складом сім`ї з 6 осіб у тому числі: донька [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] , онука [PERSON] , онука [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 007259 від 16.10.2024 в квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 2010 р.н., і [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2011 р.н. Відносно [PERSON] , 2011 р.н., рішенням виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 18.05.2012 № 186 [PERSON] призначено опікуном. Згідно актів, складених мешканцями будинку [ADDRESS] від 10.07.2024 року, від 20.10.2024 року, [PERSON] , [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2011 р.н, не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 2016 року. У судовому засіданні в якості свідків було допитано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які повідомили суду, що [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 2016 року. Зазначали, що [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , виїхали за межі України. Також зазначали, що відповідачам не чинять перешкод у користуванні житлом . Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шість місяців і без поважних причин. Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , але понад строки, визначені статтею 71 ЖК України, за вказаною адресою не проживають. Доказів наявності поважних причин свого непроживання в квартирі суду не надали. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним позов задовольнити в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Підстава, на якій місце проживання малолітньої [PERSON] , 2011року народження, реєструвалося в спірній квартирі, у судовому порядку не оспорювалася, тому вважається, що вона набула право користування цим житлом на законних підставах. Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції). Не можна вважати неповажною причину непроживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з опікуном, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин непроживання дитини і наявність у опікуна з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у опікуна дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. Наведені правові висновки узгоджуються з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 466/7546/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 337/1760/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 368/750/16-ц (провадження № 61-31705св18), від 25 серпня 2020 року у справі № 206/3425/18 (провадження № 61-9122св19). За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Враховуючи, що малолітня [PERSON] , не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт її непроживання у спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Несплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки заявник (за доведеності понесення ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законного представника малолітньої дитини. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS] , не підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial