Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач АТ «Акцент-Банк» 18.12.2024 звернувся в Ленінський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 10.06.2022 відповідач [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки, згідно умов яких відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у відсотках на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказував, що відповідач свої зобов`язання не виконав, станом на 10.12.2024 загальна заборгованість перед банком складає 84584,61 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором від 10.06.2022 в розмірі 84584,61 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.12.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.01.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Відповідач [PERSON] 11.02.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовував тим, що дійсно є клієнтом банку, протягом 2022-2024 років користувався банківською платіжною картою та станом на 18.12.2024 по рахунку була наявна заборгованість в розмірі 84584,61 грн, яка була погашена станом на 31.01.2025. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що 10.06.2022 відповідач [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки, згідно умов яких відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. Судом встановлено, що [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконав, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернув. Станом на 10.12.2024 мала місце заборгованість відповідача перед банком, розрахована за укладеного між сторонами умовами кредитного договору, в розмірі 84584,61 грн, з яких: 65841,57 грн заборгованість за кредитом, 18743,04 грн - заборгованість по відсоткам. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками, не оспорюється відповідачем. Також встановлено, що станом на час вирішення справи судом відповідач [PERSON] заборгованість в повному обсязі погасив, станом на 11.02.2025 не мав заборгованості перед АТ «А-Банк» за кредитними договорами як фізична особа, про що банківською установою надано відповідну довідку. Позивач, використовуючи на власний розсуд надані йому права, жодні процесуальні дії у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості не вчинив. Встановивши дані обставини, враховуючи, що станом на час вирішення справи заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed