Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30.06.2011 по справі № 2-231/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 червня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист з примусового виконання вищевказаного рішення видано судом 30.06.2011. Виконавчий лист №2-231 від 01.07.2011 року перебуває на виконанні Софіївського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Зазначила, що розмір аліментів, які сплачує відповідач у визначеному розмірі є недостатнім. Вважає, що достатнім буде сума в розмірі 5000,00 грн., але не менше чим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 29 січня 2025 року відповідач [PERSON] надав заяву та заперечує проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що сплачувати суму в розмірі 5000,00 грн. щомісячно в нього немає можливості. 13 березня 2025 року позивач [PERSON] надала заперечення на заяву відповідача [PERSON] та вказала, що згідно наданих копій банківських виписок по картці/рахунку за період 2022 року, поданих відповідачем до цивільної справи №193/2132/24, яка розглядається Софіївським районним судом Дніпропетровської області, встановлено, що Відповідач за цей рік мав дохід: за травень 2022 р. - 16613,00 грн., за червень 2022 р. - 201204,00 грн., за липень 2022 р. - 106254,00 грн., за серпень 2022 р. - 7571,00 грн., за вересень 2022 р. - 8428,00 грн., за жовтень 2022 р. - 25207,00 грн., за листопад 2022 р. - 14 575,00 грн., за грудень 2022 р. - 58 722,00 грн. Тобто, Відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у збільшеному розмірі зокрема 5000,00 гривень щомісяця. Наявність статусу фізичної особи-підприємця не є перешкодою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач в судовому засіданні прохала позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в розмірі прожиткового мінімуму дитини 3900 грн. на місяціь. Пояснив, що суму в п`ять тисяч гривень він не взмозі сплачувати, оскільки його доходи не дозволяють цього зробити. Також пояснив, що у нього інша сім`я, яку йому необхідно утримувати. Згідно довідки податкової декларації платника єдиного податку, пояснив, що за 2024 рік ним не отримано доходів, проживає він за рахунок накопичених раніше грошових коштів. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Згідно виконавчого листа за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30.06.2011 по справі № 2-231/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 червня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Згідно довідки податкової декларації платника єдиного податку [PERSON] за 2024 рік ним не отримано доходів, сплачено суму єдиного внеску 20526,00 грн (а.с.17-19). Питання проживання [PERSON] з позивачкою сторонами не оспорюється. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 цього ж Кодексу\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із встановлених обставин по справі суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав вважати відповідача таким, що не виконує чи ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дитини. З матеріалів справи слідує, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, у визначеному судом розмірі. Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2ст. 182\~СК України\~вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, 17 травня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2ст.182\~СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Статтями\~12,81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідач є фізичною особою-підприємцем. У чинному законодавстві не дано визначення поняття «працююча особа». Водночас згідно зі\~статтею 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», фізичні особипідприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), є застрахованими особами. Відповідно до частини 3\~статті 3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Державна реєстрація фізичних осібпідприємцівце засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру (ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осібпідприємців»). Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особипідприємця. Таким чином,фізична особапідприємець вважається працюючою до дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем, тому суд стягує аліменти у частці від доходів відповідача. Стаття 184 СК України\~передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати. Під час розгляду справи сторони не заперечували відсутність заборгованості по аліментах на цей час. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує\~постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Згідно з пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.\~Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року длядітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривні. Сторонами не оспорюється, що відповідач сплачує щомісячно розміру доходу за середньою заробітною платою працівник за цією місцевістю в розмірі 3910 грн. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем до стягнення 5000 грн. щомісячно, як і не надано, у порушення\~ст. 81 ЦПК України, \~доказів нарахування саме такої суми до стягнення складові розрахунку на обґрунтування саме такої суми. Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття оба, що передбачає доведення позивачем можливість утримувати дитину у тій сумі, яка вимагається від того з батька, який не проживає разом, а саме 5000 грн. доказу позивачем не надано. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судому в розмірі частини від усіх видів заробітку. При цьому обумовлено, що такий розмір не міг бути нижчим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У 2017 року внесені зміни до законодавства та збільшено такий розмір з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~ст.192 СК. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2\~ст.182 СК. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Крім того, як встановлено в судовому засіданні аліментні платежі, що не оспорюється сторонами, проводяться в сумі 3910 грн, що становить більше 100% прожиткового мінімуму для дитини видком від 6 до 18 років, встановленого у 2024 році. Оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів визначеного судовим рішенням, а томусуд доходить висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів своїх вимог окрім копії паспорта, свідоцтва про народження дитини та копії виконавчого листа. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені\~ст.192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, а сплата відповідачем суми більш ніж 100% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є достатньою для забезпечення потреб дитини, визначеного законом, з урахуванням зобов`язання другого батька позивачки також надавати відповідну суму в розмірі 3910 грн. При цьому суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених\~СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша\~статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених\~ст.185 СК України. Згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Разом з цим, оскільки у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed