Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

рішенням від 07.02.2025 Машівський районний суд Полтавської області позов [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про виділ в натурі часток земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності задовольнив. Вирішено здійснити поділ земельної ділянки площею 4,3420 га, кадастровий номер 5323082600:00:005:0092, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської (до зміни адміністративно-територіального устрою Кустолово-Суходільської) сільської ради Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою Машівського) району Полтавської області. Виділено [PERSON] в натурі належну йому 1/3 частку земельної ділянки площею 4,3420 га, кадастровий номер 5323082600:00:005:0092, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської (до зміни адміністративно-територіального устрою Кустолово-Суходільської) сільської ради Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою Машівського) району Полтавської області, яка позначена як ділянка № [NUMBER] (площею 1, 4472 га) відповідно до схеми розподілу земельної ділянки, складеної сертифікованим землевпорядником фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Виділено співвласнику [PERSON] в натурі належні їй 2/3 частки земельної ділянки площею 4,3420 га, кадастровий номер 5323082600:00:005:0092, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської (до зміни адміністративно-територіального устрою Кустолово-Суходільської) сільської ради Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою Машівського) району Полтавської області, яка позначена як ділянка № [NUMBER] (площею 2, 8948 га) відповідно до схеми розподілу земельної ділянки, складеної сертифікованим землевпорядником фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Також вирішено припинити право спільної часткової власності на вищевказану земельну ділянку. Крім цього, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 2 975,42 грн. (а.с.56-59). 12.02.2025 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення, у якому він просить долучити до матеріалів справи докази понесені ним витрат, що пов`язані із розглядом справи, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн та інших витрат пов`язаних з розглядом справи у сумі 4\~800,00 грн, здійснити розподіл понесених ним відповідно до ст.141 ЦПК України та ухвалити додаткове рішення у справі (а.с.115-117). Заява мотивована тим, що за рішенням суду від 07.02.2024 р. позовну заяву задоволено в повному обсязі. 27.08.2024 р. між ним та адвокатом Бульбах Н.М. було укладено договір №35 про надання правової допомоги у даній справі в судах всіх інстанцій, у зв`язку з чим ним понесено відповідні витрати. Посилаючись на норми законодавства позивач виявив бажання скористатися, передбаченим ч.8 ст.141 ЦПК України правом подання до суду доказів понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що у судовому засіданні його представником було заявлено до закінчення судових дебатів у справі. Так, посилається на те, що рішення суду було проголошено 07.02.2025 року за участі сторін, а тому вважає, що своєчасно подає докази до суду понесені ним, а саме: протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Одночасно повідомив, що він поніс судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6\~000,00 грн та інших витрат пов`язаних з розглядом справи в сумі 4\~800,00 грн, на підтвердження чого надає відповідні докази. У судовому засіданні позивач та його представник заяву підтримали та просили ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати в загальному розмірі 10\~800,00 грн. Позивач також пояснив, що кошти сплачувала його дружина [PERSON] , оскільки він в той час хворів, проте в квитанціях зазначено, та підтверджується відповідними актами та довідками отримання коштів як адвокатом, так і нотаріусом та фізичною особою-підприємцем [PERSON] саме по цій справі Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином та завчасно (а.с.140-143), представник відповідача Лучко Т.І. подала заперечення (а.с.144-146), в яких просила відмовити в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення з огляду на відсутність доказів понесення позивачем витрат по справі, оскільки квитанції, додані до справи, свідчать про сплату коштів [PERSON] , яка не є учасником справи, та відповідно не є судовими витратами, квитанція про переказ коштів платником [PERSON] отримувачу [PERSON] у сумі 1\~300,00 грн не є належним доказом, оскільки [PERSON] не є стороною по справі, а [PERSON] не є виконавцем робіт по виготовленню схеми розподілу земельної ділянки, Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 270\~ЦПК\~України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3). Відповідно до ч.8. ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, у судовому засіданні 07.02.2025 представником позивача [PERSON] адвокат Бульбах Н.М. повідомила про те, що докази понесення їх буде надано відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Рішення у справі ухвалено 07.02.2025 р. (а.с.108-111), яке цієї ж дати отримане представником позивача (а.с.112) та документи на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу та інші витрати позивач подав до суду 12.02.2025 р. (а.с.115-129), тобто протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач до суду надав: договір №35 про надання правової допомоги від 27.08.2024, на представництво інтересів позивача у справі № 948/687/24, укладений між адвокатом Бульбах Н.М. та позивачем [PERSON] ; рахунок фактура №35 від 06.09.2024 р., в якому зазначена сума гонорару за надані послуги згідно детального опису робіт та акт здачі приймання наданої правової допомоги від 07.02.2025 р. в розмірі 6\~000 грн; довідку №35 від 06.09.2024 р., яка видана адвокатом Бульбах Н.М. про те що згідно рахунку фактури №35 від 06.09.2024 р. нею отримано від [PERSON] гонорар у сумі 6\~000 грн; квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 06.09.2024 отримувачу - адвокату Бульбах Н.М. від [PERSON] в розмірі 6\~000,00 грн; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 07.02.2025 р., з якого вбачається, що адвокатом Бульбах Н.М. надано [PERSON] правову допомогу та адвокатські послуги на що було затрачено 12 годин та за що було отримано оплату у загальній сумі 6\~000,00 грн. (а.с.118-125). На підтвердження понесених інших витрат, пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: договір щодо виготовлення схеми розподілу земельної ділянки № [NUMBER] від 20.08.2024 укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] , де вартість робіт за цим договором вказана 1\~300,00 грн; протокол погодження договірної ціни щодо виготовлення схеми розподілу земельної ділянки, що є додатком №1 до договору №14 від 20.08.2024, за яким досягнуто згоди між виконавцем ФОП [PERSON] та замовником [PERSON] про розмір договірної ціни в сумі 1300,00 грн; акт виконаних робіт до договору №14 від 20.08.2024 в розмірі 1\~300,00 грн; рахунок для сплати на рахунок ФОП [PERSON] за виготовлення схеми розподілу земельної ділянки в сумі 1\~300,00 грн; квитанція про переказ коштів платником [PERSON] отримувачу [PERSON] у сумі 1\~300,00 грн; довідку приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу від 14.08.2024 про сплату [PERSON] суми 3\~500,00 грн за постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.123,126-129). В матеріалах справи на а.с.27,28 наявний ордер про надання правничої допомоги позивачу [PERSON] адвокатом Бульбах Н.М. та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Бульбах Н.М. У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі статтею 11\~ЦПК\~України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України). В частині третій статті 133\~ЦПК\~України зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК\~України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас, зі змісту ч.4 ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 2-3 статті 140 ЦПК України визначено, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ч.3 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Розглядаючи заперечення сторони відповідача, суд враховує те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Бульбах Н.М. професійної правничої допомоги позивачу у цій справі,

Outcome: approved