Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 17.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1624 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Підставою для розірвання шлюбу є зрада відповідача. Фактичні шлюбні відносини припинено 27.03.2023 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між сторонами як подружжям. Жодних спільних інтересів у сторін немає, так само, як і наміру продовжувати шлюб чи зберігати сім`ю. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що причини, які спонукають його до цього, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем, як подружжя, та збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного. Продовжувати подальше сімейне життя в такій атмосфері позивач не бажає, вважаючи, що подальше збереження шлюбу неможливе. Також, позивач повідомляє, що після розірвання шлюбу син буде проживати з відповідачем. Позивач з цим погоджується та визнає право матері на виховання дитини. Позивач має право бачитись з сином, приймати участь у його навчанні та вихованні. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.03.2025 року. Позивач в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; до суду подала заяву про визнання позовної заяви та відзив на позовну заяву, в якій просить позов задовольнити, а шлюб укладений з позивачем розірвати. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.08.2016 року, актовий запис № 1624, [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За положеннями ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Як визначено у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи викладене, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, суд вважає, що шлюб між , [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Отже, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 211,20 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved