Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Представником позивача, 31.05.2024 року, подано до суду відповідний позов, просять стягнути з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором № 0654/980/021597511/1 від 29.03.2018 року в загальній сумі 117398,40 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 60000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 57398,40 грн., а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.03.2018 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачкою було підписано Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 0654/980/021597511/1 від 22.03.2018 року, на підставі якої Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав платіжний засіб, зокрема надано картку, відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до умов заяви-анкети, клієнт перед оформленням платіжної картки підтвердив та погодився з усіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі, із положенням договорів та усіх додатків до них, які є невід`ємною частиною даної заяви-анкети та розміщені на офіційному сайті. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 05.04.2024 року у розмірі 117398,40 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 60000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 57398,40 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подано суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за їх відсутності, в разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи. Представником відповідачки адвокатом Лебединською І.С. 14.08.2024 року було подано відзив на позовну заяву в якомупросили відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування позиції посилались на те, що не згодні з вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 60000 грн., оскільки за період з 07.05.2018 року по 04.03.2024 року відповідачкою було сплачено заборгованість (графа розрахунку надходження коштів на рахунок) у розмірі 90876 грн. 24 коп. За період з 07.05.2018 року по 04.03.2024 року відповідачкою було використано кредитних коштів (графа розрахунку використання коштів) у розмірі 101656 грн. 26 коп. Заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 10780 грн. 02 коп. (101656 грн. 26 коп. - 90876 грн. 24 коп.). Також зазначали, що відповідачка «Умов та правил надання банківських послуг», згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінювати умови кредитування клієнтів не підписувала. В Заяві-Анкеті про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» від 22.03.2018 року відсутні дані, яку саме платіжну картку виявила бажання оформити відповідачка, щодо розміру кредиту та строку повернення кредиту. Позивачем не надано до суду разом з позовною заявою Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «ОТП БАНК» з підписом [PERSON] про ознайомлення з їх умовами. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «ОТП БАНК» розуміла [PERSON] , ознайомилась і погодилась з Правилами, підписуючи Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» від 22.03.2018 року. Умови та правила надання банківських послуг», Тарифи Банку, що розміщені в Інтернеті на сайті, разом із Заявою-Анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» від 22.03.2018 року не є складовими частинами укладеного між відповідачкою та позивачем Договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме дані Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «ОТП БАНК» на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Наданий позивачем разом з позовною заявою Паспорт споживчого кредиту не є належним доказом по справі. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Підписання відповідачкою паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою». У зв`язку з чим, відсутні підстави для покладення на відповідачку обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, а відтак, суми надходжень 90876 грн. 24 коп., які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей з відсотків підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Окрім того, зазначали, що вимоги про стягнення з відповідачки відсотків, не підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач вказує, що заборгованість за відсотками станом на 26.03.2024 року становить 57398,40 грн. В Заяві-Анкеті про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» від 22.03.2018 року відсутні дані щодо строку повернення кредиту (строку кредитування). Згідно з Паспортом споживчого кредиту «Строк кредитування 36 місяців). Отже, строк кредитування закінчився 22.03.2021 року та відсотки нараховані після закінчення строку кредитування нараховані в порушення вимог закону та не підлягають стягненню. Згідно з Розрахунком заборгованості за договором станом на 26.03.2024 року у межах строку кредитування у період з 22.03.2018 року по 22.03.2021 року АТ «ОТП БАНК» було нараховано 19574 грн. 87 коп. Згідно з Розрахунком заборгованості за договором станом на 26.03.2024 року поза межами строку кредитування у період з 22.03.2021 року по 04.03.2024 року АТ «ОТП БАНК» було нараховано 86553 грн. 51 коп. Таким чином, право АТ «ОТП БАНК» нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування з 22.03.2021 року та позивачем в порушення вимог закону та договору нараховані відсотки після спливу кредитування в розмірі 86553 грн. 51 коп. При цьому, згідно з Розрахунком заборгованості за договором станом на 26.03.2024 року банком нараховувались відсотки за прострочену заборгованість. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся про розгляд справи, представником відповідачки направлявся відзив на позовну заяву в паперовому вигляді на адресу позивача 10.08.2024 року, повторно, шляхом формування відзиву в системі "Електронний суд" 19.12.2024 року та направлення стороні позивача в електронному вигляді. Відзив був отриманий, відповіді на відзви не подавалось, також заяв про відкладення розгляду справи, будь-яких пояснень на адресу суду не надходило. Суд враховує раніше подану заяву при подачі позову про розгляд справи за відсутності представника та вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] доводи відзиву підтримала, просила в задоволенні позову відмовити, стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 гривень. Суд, вислухавши доводи представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 22.03.2018 року [PERSON] підписала Анкету-заяву, яка містить загальну інформацію про відповідача, відомості щодо суми кредиту, строку кредиту, цілі отримання кредиту тощо. 22.03.2018 року відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому містять всі умови кредитування, порядку повернення кредиту тощо. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Строк дії Кредитного договору складає 36 календарних місяців (з правом пролонгації). З довідки щодо зміни кредитного ліміту вбачається, що [PERSON] на кредитну картку 29.03.2018 року встановлений кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн, який змінювався до 09.03.2021 року включно та становив 60000,00 грн. Як вбачається з досудової вимоги №13353842 від 05.04.2024 банк звертався до відповідачки [PERSON] з вимогою достроково повернути кредит, проценти та інші належні до сплати платежі за кредитним договором №0654/980/021597511/1\~ з моменту отримання цієї вимоги у розмірі 117398,40 грн. Крім того, до позовної заяви було додано розрахунок заборгованості за кредитним договором №0654/980/021597511/1, у якому відображені операції з платіжною краткою, та з якого слідує, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами. З якого також вбачається, що відповідачка використала кредитні кошти в загальному розмірі 101656,26 грн., нараховано відсотків на момент звернення до суду в розмірі 106128,38 грн. та на погашення заборгованості відповідачкою сплачено 90876,26 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 105\~4ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК\~України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням досліджених заяви-анкети про надання банківських послуг АТ "ОТП БАНК" від 22.03.2018 року, паспорту споживчого кредиту від 22.03.2018 року, заяви фізичної особи на встановлення кредитної лінії, зміну кредитної лінії від 23.03.2018 року, картки із зразками підписів від 23.03.2018 року, а також довідки про встановлення кредитного ліміту, суд вважає, що договір між сторонами укладений саме 22.03.2018 року, після погодження суттєвих умов кредитування, 29.03.2018 року відбулось нарахування суми кредитного ліміту в розмірі 3000 гривень на картковий рахунок [NUMBER] . Будь-яких даних про укладання між сторонами договору 29.03.2018 року матеріали справи не містять. В подальшому, розмір кредитного ліміту змінювався, у бік збільшення, в останнє 09.03.2021 року, загальна сума кредитного ліміту становила 60000 гривень. Доводи представника відповідачки про те, що в Заяві-Анкеті про надання банківських послуг відсутні дані, яку саме платіжну картку виявила бажання оформити відповідачка, щодо розміру кредиту та строку повернення кредиту, визначеного розміру відсотків та строків їх застосування, а також відсутність підпису на Умовах та Правилах надання банківських послуг в АТ «ОТП БАНК», відсутність доказів того, що відповідач була ознайомлена саме з відповідними Умовами та Правилами на момент підписання заяви, суд вважає необгрунтованими, оскільки Заява-анкета про надання банківських послуг№0654/980/021597511/1 від 22.03.2018 року, містить дані про умови обслуговування кредитної лінії, розмір відсоткової ставки, також, Заява-анкета містить посилання на те, що Клієнт підтверджує, що він особисто отримав свій примірник Заяви-анкети, з умовами Договору та Правил, Тарифами Банку, які розміщені на Офіційному сайті ознайомлений, приймає та погоджується з їх положеннями. Заява-анкета містить підпис відповідачки [PERSON] .. В Паспорті споживчого кредиту наявна інформація про строк кредитування в 36 місяців, відсоткові ставки, а також містить посилання на те, що відповідачка отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних нею умов кредитування, наявний підпис відповідачки. В тому числі, у паспорті визначено відсоткову ставку в 0,01% річних протягом пільгового періоду, який складає 55 днів, а також загальну відсоткову ставку 5% оічних, а також строк кредитування 36 місяців з правом пролонгації. Але даних про пролонгацію договору матеріали справи не містять. Будь-яких доводів щодо спростування зазначених обставин стороною позивача суду не надвалось. Як було встановлено судом, з наданого розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, відповідачка отримала у користування кредитні кошти, загальна сума, що була отримана відповідачкою склала 101656,26 грн. Відповідно до ч. 7\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Положення абзацу другого цієї частини не поширюються на продовження строку користування кредитом за договором про споживчий кредит у формі кредитування банківського рахунку або кредитної лінії, яка надається банком. Договір про споживчий кредит у формі кредитування банківського рахунку або кредитної лінії, яка надається банком, у разі наявності умови про можливість продовження строку користування кредитом, повинен передбачати право споживача на безоплатну відмову від продовження строку користування кредитом за таким договором. Банк зобов`язаний повідомити споживача про продовження строку користування кредитом відповідно до вимог цієї частини не пізніше 30 календарних днів до дати такого продовження. Банк зобов`язаний повідомити споживача про продовження строку користування кредитом згідно з вимогами, встановленими Національним банком України. З умов договору вбачається, що кредитний договір №0654/980/021597511/1 від 22.03.2018 укладений на 36 місяців. Суду позивачем не надано доказів\~продовження строку користування кредитом. Отже, кредитний договір\~№0654/980/021597511/1 укладений 22.03.2018 року на 36 місяців, строк дії договору завершився 22.03.2021 року, даних про продовження строку його дії (пролонгації) стороною позивача не надавалось, остання зміна розміру кредитного ліміту відбулась 09.03.2021 року, згідно до наданої довідки. Враховуючи умови щодо строку кредитування та відсоткової ставки, що зазначені у паспорті споживчого кредиту, встановлений розмір фіксованої процентної ставки\~5% річних та строк дії кредитної лінії\~36 календарних місяців з правом продовження, але цей строк не був продовжений, суд вважає, що нарахування процентів за кредитним договором повинно бути проведено лише протягом 36 місяців строку кредитування. Відповідно до наданого розрахунку суми заборгованості після спливу 22.03.2021 року відсотки продовжували нараховуватись. Розмір відсотків, що підлягав нарахуванню в період строку кредитування становить 19843,13 грн. Відповідачкою було внесено загальну суму на погашення заборгованості 90876,24 грн., сума надходжень підлягає віднесенню у першу чергу на погашення заборгованості за відстоками у розмірі 19843,13 грн. та у другу чергу на погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 101656,26 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та стягнення заборгованості за кредитним договором №0654/980/021597511/1 від 22.03.2018 року, в загальній сумі 30623,15 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.1, п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028,00 гривні, за заявлені позовні вимоги на загальну суму 117398,40 гривень, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог на загальну суму 30623,15 гривень, тобто з урахуванням наведеного, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 789,84 грн, пропорційно задоволеним вимогам (30623,15х3028/117398,40). Окрім того, представником відповідачки адвокатом Лебединською І.С. було подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 12000 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Судом встановлено, що 10.08.2024 року між відповідачкою та адвокатом Лебединською І.С. укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надати правничу допомогу по цивільній справі №644/6122/24, підготувати відзив та взяти участь у судових засіданнях. Відповідно до п.3.1. укладеного Договору за надання правничої допомоги Клієнтом сплачується протягом терміну на умовах визначених Додатковою Угодою до цього договору, гонорар, розмір якого попередньо узгоджується сторонами в Додатковій угоді, яка є невідємним додатком до договору. Додатковою угодою визначено розмір винагороди в сумі 12000 гривень. Долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру №21 від 10.08.2024 року про внесення відповідачкою суми гонорару адвокату. Додатковою угодою від 14.01.2025 року було продовжено строк дії договору до 30.06.2025 року. Відповідно до розрахунку суми судових витрат зазначено складові наданої правової допомоги, а саме підготовка відзиву на позов, в сумі 10000 гривень, участь в судовому засіданні 14.11.2024 року в сумі 2000 гривень. 06.11.2024 року складено акт приймання-передачі до Договору про надання правничої допомоги від 10.08.2024 року. Суд враховує, що правова допомога є предметом доказування та сторона, що заявляє про відповідні витрати повинна довести їх розмір, детальний опис виконаних робіт та проведений розрахунок. Також, суд враховує, що статус учасника справи сторона набуває в межах виключно судової справи після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі, про що викладено правову позицію ВС у постанові №524/710/21 від 20.07.2022 року. Тобто, в даному випадку стороною відповідача надано Додаткову угоду про визначення розміру гонорару, акт виконаних робіт, докази перерахування оплати за послуги, представник відповідача приймала участь в судовому засіданні під час розгляду справи. Тобто, витрати на правничу допомогу відповідачкою були понесені. Стороною позивача відповідно до ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, доказів неспівмірності витрат до суду не подавалось. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 117398,40 гривень, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог на загальну суму 30623,15 гривень, тобто з урахуванням наведеного, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 3130,18 грн, пропорційно задоволеним вимогам (30623,15х12000/117398,40). З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ч.10 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для розподілу витрат, та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу за вирахуванням витрат на оплату судового збору в сумі 2340,34 гривень (3130,18 грн - 789,84 грн). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial