Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 02.04.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, а саме стягнення з [PERSON] , [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 432 260 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено, що Приморським районним судом м. Одеси розглядалось кримінальне провадження за фактом вчинення [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.185 КК України за №12017161500000291внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2017 року, справа №522/7612/17. Позивачам надано статус потерпілих в цьому кримінальному провадженні. Відповідно до обвинувального Акту 26.01.2017 року Відповідачі прибули за запрошенням [PERSON] , за місцем його проживання для спільного відпочинку, а саме в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Скориставшись тим, що приблизно у 03 год 00 хв 27.01.2017 року [PERSON] пішов спати, у Відповідачів виник умисел на заволодіння цінними речами його тимчасово відсутніх батьків [PERSON] та [PERSON] , які зберігалися в квартирі. В результаті пошуку, Відповідачами було знайдено у тумбочці коробку чорного кольору у якій знаходились ювелірні прикраси які належали Позивачам, а саме: -золоті браслети в кількості 2-х штук вагою по 20,5 грам кожен; -золоті сережки вагою 11,5 грам; -2 пари золотих сережок вагою 4 грами та 4,5 грами; -золотий ланцюг вагою 10 грам.; -золотий ланцюг з кулоном Ariana вагою 43 грам.; -золоті сережки дитячі вагою 2 грами.; -золотий кулон вагою 8 грам.; -золотий кулон BVLqari вагою 5 грам.; -золота каблучка вагою 8,5 грам.; -золота каблучка вагою 6,5 грам. Вирішивши заволодіти вказаним майном, Відповідачі забрали ювелірні вироби з місця їх зберігання та поклали до сумки [PERSON] для подальшого таємного виносу з квартири. 27.01.2017 року приблизно о 07 год. 30 хв. Відповідачі покинули квартиру з викраденим майном, здавши їх протягом дня до ломбардів на території м. Одеси, а виручені грошові кошти витратили на власні потреби. 29 червня 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/7612/17 [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Станом на день подання даного позову Позивачам викрадене майно не повернуто, матеріальна шкода не відшкодована. Поданий у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілих судом залишено без розгляду. У зв`язку з викладеним позивачі були змушені звернутись до суду з даним позовом. Матеріали позову суддя отримала 03.05.2024 року. Ухвалою суду від 07.05.2024 року позов було залишено без руху та надано позивачам строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 20.05.2024 року та 21.05.2024 року. Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 21.05.2024 року та 22.05.2024 року відповідно. До суду 24.05.2024 року надійшли відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідачів, з яких вбачається, що - [PERSON] , [INFO] , 31.01.2022 року змінила прізвище на « [PERSON] », та як « [PERSON] » зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 16.08.2001 року за адресою: [ADDRESS] Зазначені відповіді суддя отримала 27.05.2024 року. Ухвалою суду від 27.05.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 24.06.2024 року. У підготовчому засідання 24.06.2024 року була присутня представник позивачів адвокат Черноморець Т.В., просила витребувати з архіву Приморського районного суду м. Одеси кримінальну справу № 522/7612/17 для огляду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Протокольною ухвалою суду,\~у зв`язку\~з неявкою\~відповідачів та\~з метою\~повторного їх\~виклику,\~а також\~з метою\~витребування кримінальної\~справи для\~огляду,\~розгляд справи відкладено на\~28.08.2024 року. У підготовче засідання 28.08.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 07.10.2024 року. У підготовче засідання 07.10.2024 року [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, представник позивачів - адвокат Черноморець Т.В. через канцелярію суду надала заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, справу просила розглядати за відсутністю сторони позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Відзив суду не надавали. Ухвалою суду від 07.10.2024 року по справі підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті на 20.11.2024 року. У судове засідання 20.11.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 21.01.2025 року. У судове засідання 21.01.2025 року з`явився представник позивачів-адвокат Черноморець Т.В., позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Також пояснив, що 26.01.2017 року відповідачі, скориставшись запрошенням сина позивачів до їх дому, вчинили кримінальне правопорушення, а саме викрали золоті вироби, які були продані у ломбарді. У 2022 році на підставі ухвали суду було закрито кримінальне провадження. Під час розгляду даної справи позивачами був поданий цивільний позов, який у подальшому не було розглянуто. Є квитанції про вартість золотих виробів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Розгляд справи відкладено на 18.03.2025 року. У судове засідання 18.03.2025 року [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, представник позивачів - адвокат Черноморець Т.В. через канцелярію суду надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, справу просив розглядати за його відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надали. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивачів, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 28.03.2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивачів, приходить до наступного висновку. Предметом позовних вимог є відшкодування з [PERSON] та [PERSON] матеріальної шкоди у зв`язку з викраденням золотих виробів у розмірі 432 260 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., заподіяної кримінальним правопорушенням. Судом встановлено, щоухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2022 року (справа № 522/7612/17)\~встановлено, що\~26.01.2017 року приблизно о 23 годині [PERSON] та [PERSON] прибули за запрошенням [PERSON] , за місцем його проживання для спільного відпочинку, а саме в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Приблизно о 03 год 00 хв 27.01.2017 року, перебуваючи у вказаній квартирі, користуючись відсутністю потерпілих [PERSON] і [PERSON] , та тим, що їх знайомий [PERSON] пішов спати, [PERSON] та [PERSON] за попередньою змовою групою осіб, умисно, таємно з корисливих мотивів викрали ювелірні прикраси, що були у вільному доступі: золоті браслети у кількості 2 штук, 3 пари золотих сережок, 2 золоті ланцюжки, 2 золоті каблучки та 3 золоті кулони. З місця злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, здавши викрадене майно до ломбардів, чим спричинили потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 94\~220, 04 грн. Також судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 03.02.2017 року стосовно [PERSON] та [PERSON] затверджено 30 березня 2017 року та пред`явлено обвинуваченим з направленням для суду для розгляду 12.07.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до викладених фактичних обставин кримінального правопорушення у обвинувальному акті потерпілими є [PERSON] та [PERSON] , та яким заподіяні матеріальні збитки на загальну суму 94\~220,04 грн. Завдана шкода не відшкодована. Також обставиною, що пом`якшує покарання [PERSON] відповідно до положень ст. 66 КК України є явка з повинною, обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину. Обставиною, що пом`якшує покарання [PERSON] відповідно до положень ст. 66 КК України є явка з повинною та вчинення злочину неповнолітнім. 28.08.2018 року [PERSON] було пред`явлено в рамках кримінальної справи цивільний позов до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 264\~010 грн. та моральної шкоди у розмірі 25\~000 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2022 року\~(справа № 522/7612/17) клопотання обвинувачених [PERSON] та [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, задоволено.\~Звільнено [PERSON] та [PERSON] , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.\~185КК України\~у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 49 КК України.\~\~Цивільний позов [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду. Тобто справа\~закрита з\~нереабілітуючих обставин. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є винними у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України\~однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, серед іншого, відшкодування моральної (немайнової) та матеріальної шкоди. Щодо стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 432 260 грн. Відповідно до положень\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. За загальним правилом відповідальність за завдання шкоди настає за наявності всіх 4 елементів складу правопорушення: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З матеріал справи судом встановлено, що позивачі обґрунтовують наявність шкоди у зв`язку з протиправними діями відповідачів, а саме викраденням належних їм золотих виробів у кількості 12штук. Суд вважає, що доведена наявність завданої шкоди позивачам внаслідок протиправних діянь 26.01.2017 року її заподіювачів-відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вина останніх в її заподіянні підтверджена належним чином (матеріалами кримінального провадження та ухвалою суду від 29.06.2022 № 522/7612/17) На підтвердження матеріальної шкоди у розмірі 432\~260 грн. позивачі посилаються на квитанції, які лише містяться в матеріалах кримінальної справи та були подані разом з цивільним позовом у кримінальному провадженні, переклад яких засвідчено нотаріусом (а.с. 85-95 справа № 522/7612/17). З зазначенихквитанцій на покупку золотих прикрас вбачається наступних їх перелік: -золоті браслети в кількості 2-х штук вагою по 20,5 грам кожен; -золоті сережки вагою 11,5 грам; -2 пари золотих сережок вагою 4 грами та 4,5 грами; -золотий ланцюг вагою 10 грам.; -золотий ланцюг з кулоном Ariana вагою 43 грам.; -золоті сережки дитячі вагою 2 грами.; -золотий кулон вагою 8 грам.; -золотий кулон BVLqari вагою 5 грам.; -золота каблучка вагою 8,5 грам.; -золота каблучка вагою 6,5 грам. З цивільного позову судом вбачається, що загальна вага виробів становить 144 грами. Проте суд вважає, що такий доказ не є безумовним доказом щодо понесеної матеріальної шкоди у зазначеному ними розмірі у зв`язку з вчиненням 26.01.2017 року відповідачами протиправних дій, оскільки вага викрадених виробів не зазначена ані в обвинувальному акті, ані в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2022 року. Між тим представником позивачів на вимогу суду не були надані оригінали вищезазначених квитанцій. Отже позивачем не доведено причинного зв`язку між зазначений розміром стягнення матеріальної шкоди. Проте суд вважає, що враховуючи зазначення матеріальної шкоди у обвинувальному акті у розмірі на загальну суму 94\~220,04 грн, що послугувала також підставою і для кваліфікації кримінального правопорушення до відповідачів, саме цей розмір шкоди є доведений належним чином. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Між тим суд не вбачає в даному випадку солідарного обов`язку відповідачів. Таким чином суд задовольняє частково вимогу у стягненні матеріальної шкоди, а саме у розмірі 94\~220,04 грн. Щодо стягнення моральної шкоди. Судом встановлено, що позивачі є потерпілими в рамках кримінального провадження за обвинуваченням\~\~ [PERSON] , [PERSON] у вчиненні\~\~кримінального правопорушення, передбачених\~\~за ч. 2 ст.\~185 КК України, вина яких доведена та їх звільнено від відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності і кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав. За змістом\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У разі завдання моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. При цьому, якщо шкоду завдано спільно, тобто взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром, заподіювачі шкоди несуть перед потерпілим солідарну відповідальність (ст. 1190 ЦК). Судом вбачається що позивачі просять стягнути моральну шкоду, яка виникла внаслідок неправомірних протиправних дій відповідачів. Оскільки в діях відповідачів встановлено склад кримінального правопорушення, їх вина, суд погоджується з тим, що позивачі мають право на стягнення моральної шкоди з цих підстав, що перенесли душевні страждання, страх, хвилювання у зв`язку зазначеними подіями та позбавленням їх права на їх майно, поновленням їх прав в рамках кримінальної справи протягом тривалого часу, які на думку суд є доведеними. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21). Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачам завдано моральну шкоду протиправними діями [PERSON] та [PERSON] , яка полягає у тому, що моральному здоров`ю позивачів спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя Позивачів було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які Позивачі могли б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3\~статті 89 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача. Позивачами заявлено вимогу до [PERSON] та [PERSON] стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., однак суд вважає дану суму завищеною. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено та підтвердження факт моральних страждань позивачів з боку відповідачів, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості вважає за можливе стягнути із [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial