Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.05.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №C-403-009119-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Також відповідач надала Банку заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції Договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк», а також власним підписом підтвердила ознайомлення з Тарифами Банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів Банку. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банку і Позичальника щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними і публічним договором та договором приєднання. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши можливість користуватись кредитними коштами в сумі 10000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Відповідач здійснювала користування грошовими коштами кредитного ліміту, однак свої зобов`язання щодо повернення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитною лінією виконала лише частково та має заборгованість в загальній сумі 30775,74 гривень, яка складається із: заборгованості за основним боргом в сумі 9987 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 20788,74 гривень. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» був укладений договір факторингу №16/11-23, за яким ТОВ «ФК «Сонаті» набуло права вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-403-009119-19-980 від 28.05.2019 року. 29.12.2023 року між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, на підставі якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № №C-403-009119-19-980 від 28.05.2019 року. Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Угодою №C-403-009119-19-980 від 28.05.2019 року, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника складається із заборгованості за основним боргом в сумі 9987 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 20788,74 гривень, що разом становить 30775,74 гривень. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023 року. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «ФК «Сонаті» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. При цьому, починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 27.09.2019 та до 23.02.2022 року включно, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 6176,53 гривень; три проценти річних в сумі 2380,27 гривень. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 39332,54 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 9987 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 20788,74 гривень, інфляційні втрати в сумі 6176,53 гривень; три проценти річних в сумі 2380,27 гривень, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року цивільна справа була передана за підсудністю до Межівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року цивільна справа була передана за підсудністю до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, адвокат Маслюженко М.П., в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій\~просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність суду не надала, відзив на позовну заяву не подала. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28 травня 2019 року [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» із заявою про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції Договору комплексного банківського обслуговування (далі Договір), і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «ІДЕЯ БАНК» (а.с.39). Також, між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено угоду №C-403-009119-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі Угода). Згідно з п.1 Угоди банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту платіжну картку. Пунктом 2 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 10000,00 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24.00% річних, розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У пункті 3 Угоди сторонами погоджено, що повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором, здійснюватимуться згідно умов Договору, а також відповідно до Тарифів які розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabаnk.ua. Детальні умови та порядок надання банківських послуг з відкриття та обслуговування поточних рахунків клієнтів Банку фізичних осіб, операції за якими здійснюються за допомогою електронних платіжних засобів із встановленням за такими рахунками Кредитної лінії, а також визначення Тарифів за вищевказані банківські послуги викладені у розділі 11 Договору. Відповідно до п.4 Угоди клієнт ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами Банку, та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний. Також відповідач ознайомлена із Тарифами Банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів Банку, на підтвердження чого останньою власноручно постановлено особистий підпис. ПАТ «Ідея Банк» повністю виконав умови Угоди та Договору, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши Клієнту платіжну картку із встановленим кредитним лімітом в сумі 10000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. З наданої суду виписки по рахунку [PERSON] встановлено, що відповідач активно користувалася коштами Банку, та частково погашала заборгованість, що свідчить при визнання [PERSON] правовідносин між нею та Банком. Разом з тим, відповідач належним чином не виконувала кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яка відповідно до Довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк» станом на 16.11.2023 року складає 30775,74 гривень, з яких: 9987 гривень - заборгованість за основним боргом; 20788,74 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Відповідач виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково - у сумі 1780 грн. Останній платіж проведено 27.06.2019. У зв`язку із зазначеним, у відповідача сформувалася заборгованість перед кредитором у загальному розмірі 30 775,74 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 9987 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 20788,74 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості від 16.11.2023 року та випискою з рахунку позичальника за період з 28.05.2019 по 16.11.2023 року. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений Договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Сонаті» набуло право вимоги до боржника [PERSON] , за кредитним договором №C-403-009119-19-980 від 28.05.2019 в сумі 30775,74 гривень. Також, 29 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» укладено Договір факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Сонаті» відступив ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги за Кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників №1. Відповідно до витягу з друкованого реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/23-23 від 29.12.2023 року, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитом №C-403-009119-19-980 від 28.05.2019 року, боржником за яким є [PERSON] , у загальному розмірі 30775,74 гривень, з яких: 9987 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 20788,74 гривень сума заборгованості по відсоткам. Згідно п. 1 ч. 1\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст.516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1077, ч. 1 ст.\~1084 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості відповідача за кредитним договором №C-403-009119-19-980 від 28.05.2019. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023 року. Враховуючи, що АТ «Ідея Банк», як первісний кредитор, свої зобов`язання за договором перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «Санфорд Капітал», суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність звернення до суду. Крім того, позивач просив стягнути на його користь з відповідача інфляційні втрати в сумі 6176,53 грн. та три проценти річних в сумі 2380,27 грн., посилаючись на прострочення відповідачем строків платежів за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до усталеної судової практики, зокрема викладеної у Постанові ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст.625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач (поточний кредитор) має право на стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період, починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору, тобто з 29.07.2019 року до 23.02.2022 року включно. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за угодою №C-403-009119-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 28.05.2019 року, що складає 39332,54 грн., з яких: 9987 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 20788,74 гривень сума заборгованості по відсоткам; 6176,53 гривень інфляційні втрати; 2380,27 гривень 3% річних від простроченої суми. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Санфорд Капітал" та адвокатським об`єднанням "АЛЬЯНС ДЛС" укладений договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024. Для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5200,00 грн. позивач надав копію договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, копію додатку «Реєстр боржників» від 09.04.2024 до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, копію акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 2 від 10.05.2024. Згідно з актом приймання-передачі послуг з правової допомоги № 2 від 10.05.2024 до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 адвокат виконав, а клієнт прийняв такі послуги: 1) проведення юридичного та фінансового аналізу 1 Боржника 1200,00 грн.; 2) складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення Заборгованості з 1 Боржника 6000 грн., загальна вартість послуг становить 7200 грн. Разом з тим, у переліку боржників, по яких адвокатським об`єднанням виконані вищенаведені послуги, відповідачка [PERSON] відсутня. Враховуючи вищенаведене, доказів понесення витрат на правову допомогу у розмірі 5200 грн., позивачем суду не надано, у зв`язку з чим підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відсутні. Вимоги позивача про стягнення витрат на оплату послуг поштового зв`язку відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, задоволенню не підлягає, оскільки вказані витрати не охоплюються положеннями\~ст.133 ЦПК України, а поштове відправлення примірника позовної заяви відповідачу передує відкриттю провадження у справі та є процесуальним обов`язком позивача. Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved