Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві викладено наступну позицію. З відповідачкою [PERSON] позивач перебував у шлюбі, від якого [INFO] народилася дочка [PERSON] . Він із дружиною, дочкою, а також сином дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , проживали в с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області в помешканні її матері. Увесь час дружина та її мати зловживали спиртними напоями. Так як припинити такий стан він був не змозі, незважаючи на намагання, то приблизно через 3,5 роки після народження дочки, він повернувся до помешкання своєї матері, де проживає і до цього часу. Дружина звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, який було задоволено. Згодом його було призвано на строкову військову службу, пройшовши яку, він повернувся додому, та дізнався, що [PERSON] проживає з іншим чоловіком. Увесь час роздільного проживання з дитиною, він спілкувався з нею телефоном та при зустрічах, купував їй речі. Дочка нічого не казала про негаразди з матір`ю, але 16.08.2023 йому зателефонували із соціальної служби та повідомили, що йому необхідно забрати дитину до себе, інакше дітей відберуть у матері та помістять до дитячого будинку. Приїхавши за адресою проживання дочки та її матері, він був присутнім при відвідуванні сім`ї комісією Центру надання соціальних послуг Агрономічної сільської ради. За результатами відвідування було складено акт та передано йому дочку [PERSON] на постійне проживання та її брата - сина [PERSON] - [PERSON] на проживання протягом двох тижнів. На сьогоднійшній день дочка проживає разом із ним, а хлопчика він влаштував до навчального закладу у с-щі Вороновиця, де він наразі і проживає. Дочку він перевів до Ільківської гімназії, де вона добре навчається. Із матір`ю іноді спілкується телефоном, однак мати ніякої участі у житті дитини та її вихованні не приймає. На підставі вищевикладеного просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 01.11.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 36). Ухвалою суду від 27.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 77). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що 16.08.2023 йому зателефонували із соціальної служби, щоб він приїхав забрав дитину із помешкання відповідачки. Він приїхав, там вже перебували працівники соціальної служби. В будинку було брудно. Коли забирав від відповідачки дитину, дитина була не доглянута, брудна, у дитини не було ніяких речей. Йому знадобився цій рік, щоб дитину психічно привести до ладу. На даний час дитина доглянута, він її влаштував до Ільківської гімназії, дитина стала краще навчатися. До того він не бачив дитину приблизно два роки, спілкувався із дитиною телефоном. Аліменти сплачував в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Поки проходив строкову військову службу, то його заробітна плата складала 76 грн. на місяць та половину з цього вираховували на сплату аліментів. Що відбувалося з дитиною до 16.08.2023 йому відомо зі слів самої дитини. Дитина на даний час бачиться зі мамою за власним бажанням, він їй у цьому не перешкоджає. Позов він подав тому, що не бажає аби відповідачка приймала участь у житті дитини як мама на законних підставах. Також пояснив, що даний позов не пов`язаний з уникненням від мобілізації, оскільки він має відстрочку від мобілізації з інших підстав. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Гуменюк Н.В. судовому засіданні позов не визнали, зазначивши настпне. Позивача 12 років не було в житті дитини. В 2013 році відповідачкою подано позов про стягнення із позивача аліментів на утримання дитини. Ті аліменти, які надходили на утримання дитини, нею витрачалися виключно на потреби дитини. Після 2013 року нею було зроблено ремонт в одній із кімнат, придбано диван для дитини. Вона періодично працювала аби забезпечувати дітей. Вказала, що в у них завжди буди продукти харчування та діти не голодували. Ту прикру ситуацію, що сталася, вона виправляє, розпочала косметичний ремонт в квартирі і на даний час вона не має тих проблем, що були раніше. На даний час вона працює на двох роботах, щоб мати змогу забезпечувати дитину. Коли дочка приходить до неї, то вона її ні в чому не обмежує. Спілкується із дитиною по телефону. Коли дитина перебуває вдома у позивача, то вини переписуються, а коли дочка на вулиці, то спілкуються по телефону. Вона не зловживає спритними напоями та вже більше пів року як взагалі не вживає спиртні напої, лікування із цього приводу вона не проходила. На даний час дитина перейшла в 9 клас, а коли жила із нею, то певний час відвідувала гурток бальних танців у школі. До 6 років дитина садочок не відвідувала, була вдома. Також зазначила, що у 2023 році класним керівником у дочки в школі був викладач [PERSON] . В школі дитина вивчала 12 предметів, найкраще дочка навчалася із предмету фізкультури, а от математика у нею була трохи гірше. Її до школи з будь-яких питань не викликали, вона відвідувала батьківські збори. Така ситуація склалася в останні два-три роки та вона робить все оби її виправити. На даний час вона офіційно працевлаштована прибиральницею у школі, окрім того, працює неофіційно на зборі полуниці. Частіше всього дитина приходить до неї у суботу, іноді буває в неділю, але буває й серед тижня. На даний час у них із дитиною дуже тісне спілкуванні, вона їй розповідає про всі події у її житті, просить поради. Щоразу вона дає дитині по 200-300 грн.. Також зазначила, що у дочки на даний час дуже тісні відносини із її братом, а раніше вони не дуже спілкувалися. Дитина знає про справу, що наразі розглядається в суді та хоче повернутися до дому. Також, зазначила, що був в житті один випадок коли вона вдарила дочку через батька і вона через те дуже сильно шкодує, неодноразово просила вибачення у дитини, і та її пробачила. Коли дочка почала проживати із батьком, вона постійно запитує її як у неї справи. Дитина з власної ініціативи телефонує їй коли йде до неї. Коли вона дзвонити дитині і та перебуває вдома, то завжди відхиляє дзвінок та пише, що вона вдома та не має можливості говорити. Також зазначила, що її не притягували до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] та просила позовні вимоги [PERSON] зодоволити. Додатково вказала, що дана сім`я більше року перебувала на обліку в центрі надання соціальних послуг через звернення сусідів, оскільки в сім`ї відбувалися постійні сварки, п`янки. Коли вперше працівники служби у справах дітей зайшли до помешкання, то побачили там суцільний безлад у всьому. Разом із дітьми в одній кімнати спала собака. Постільної білизни на ліжках не було, діти спали у верхньому одязі. Умов для проживання дітей не було. Під час відвідувань сім`й на кухні постійно знаходилося багато як пляшок від спиртних напоїв так і пляшок із спиртними напоями. Також цілий рік вони не бачили батька дитини. З того часу як дитина стала проживати із батьком було проведено обстеження умов проживання дитини та виявлено, що дитина забезпечена всім необхідним, має окрему кімнату, стіл для навчання, доглянута. Працівники служби у справах дітей часто спілкуються із дитиною вдома та в школі, дитина змінилася на краще. В помешканні батька дуже гарні умови для проживання дитини. Під час спілкування із дитиною, коли готувався висновок, дитина казала, що з батьком їй краще, але з мамою вона буде спілкуватися, якою б вона не була, оскільки це її мати. Також працівникам служби відомо про успіхи дитини в школі, її знання покращилися, дитини має друзів. В січні 2024 було обстеження умов проживання відповідачки, ситуація змінюється, але все ще є проблеми, квартира потребує ремонту. 16.08.2023 під час відвідування працівниками центру соціального захисту у відповідачки не було зафіксовано стану алкогольного сп`яніння. Також вказала, що у органу опіки та піклування немає висновку про те, що відповідачка страждає на хронічний алкоголізм, як і відсутні відомості про її притягнення до відповідальності внаслідок вживання алкогольними напоями. Вказала, що відповідачка не виконує батьківські обов`язки, які полягають у не забезпеченні належних умов для проживання та виховання дитини, не забезпечує дитині освітній розвиток. Заслухана в судовому засіданні 27.06.2024 в присутності педагога [PERSON] дитина [PERSON] , суду повідомила, що на її думку, мама частково виконували свої батьківські обов`язки відносно неї. З мамою вона прожила 13 років. З татом іноді спілкувалася по телефону, тато допомагав матеріально. За їх сім`єю цілий рік спостерігали працівники центру надання соціальних послуг. Вона проживала разом із мамою, вітчимом, братом та бабою. В серпні 2023 року її забрали проживати до батька, бо умови проживання із мамою були не дуже гарні. На даний час вона проживає разом із батьком, її навчання в школі покращилося, трохи покращився моральний та матеріальний стан. З мамою вона спілкується коли ходить гуляти в село. Мама деколи пересилала їй на картку по 100/200 гривень. В помешканні мами обстановка не сильно змінилася. В будинку батька у неї є окрема кімната. В судовому засіданні педагог [PERSON] , яка є класним керівником дитини [PERSON] , зазначила, що навчання дитини покращилося в порівнянні із тим, яке було на початку того коли дитина поступила до Ільківської гімназії, нарікань щодо навчального процесу немає. У дитини є друзі як в її класі так і в інших класах. Нею як класним керівником підтримується зв`язок із батьком дитини. В судовому засіданні 12.03.2025 позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Гуменюк Н.В. заперечила щодо задоволення позову, вважає, що позивачем не надано доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої [PERSON] та просила в задоволенні позову відмовити, оскільки дана сім`я не перебувала та не перебуває на обліку як така, що опинилася у складній життєвій ситуації. Окрім того, висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав було виготовлено ще у 2023 році, з того часу пройшло багато часу. Позивачка на даний час вже не працює прибиральницею у школі, а працює в лікарні по графіку доба через дві, та хоча у неї відсутні докази того, проте, даний факт не заперечується представником третьої особи. Також, коли 05.03.2025 прийшли для перевірки представники органу опіки та піклування, відповідачка відпочивала після добового чергування, її ніхто не повідомляв про даний візит, отже вона не чула та не могла відкрити двері їм. Відсутній акт обстеження умов проживання позивачки від 05.03.2025. Окрім того, позивача самого тривалий час не було в житті дитини, він має досить великий борг по сплаті аліментів, він не цікавився вихованням та утримання дитини, все це мусила робити відповідачка самостійно. В судовому засіданні 12.03.2025 представник третьої особи [PERSON] також зазначила, що 05.03.2025 був виїзд комісії до відповідачки, але їм ніхто не відрив двері та до квартири не впустили. Зі слів сусідів їм відомо, що відповідачка була вдома, а також те, що вона продовжує вживати алкогольні напої. Також зазначила, що з того часу, як дитина проживає з батьком дитина змінилася на краще, тому підтримує висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2013 (справа №128/2823/13-ц) шлюб, зареєстрований 11.10.2008 року в виконавчому комітеті Медвеже-Вушківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №4 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] » (https://reyestr.court.gov.ua/Review/61141476). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2023 (справа №128/510/13-ц) стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) уродженця та мешканця [ADDRESS] , не працюючого на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2013 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/34769605). Відповідно до копії акту оцінки потреб сім`ї від 10.10.2023 в будинку по [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , його дочка [PERSON] , [INFO] , та його мати [PERSON] , 1969 року народження. Під час спілкування із дитиною, та розповіла, що проживала із мамою та братом. На даний час вона проживає з батьком та задоволена своїм життям. Коли проживала із мамою, то у них часто не було що їсти, також мама вживала алкогольні напої та до неї приходили різні чоловіки. Також встановлено, що сім`я проживає в будинку, власником якого є [PERSON] , в будинку є 4 кімнати. На час відвідування в помешканні чисто, всі речі складені на своїх місцях. Наявний запас харчів, приготовлена до вживання їжа. Для проживання дитини є окрема кімната, спальне ліжко, робочий стіл, одяг у достатній кількості відповідно до сезону. Є канцелярське приладдя та гаджет для навчання. Зі слів [PERSON] , він не знав про негаразди у родині колишньої дружини. Коли по телефону спілкувався із дочкою, та йому нічого не розповідала, завжди казала, що все добре. (а.с. 5-16). Згідно копій актів обстеження умов проживання від 26.10.2022 та від 31.10.2022 обстеження проведено службою у справах дітей Агрономічної сільської ради за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження в помешканні брудно, речі розкидані, постіль брудна, багато сміття. Виділене для дитини [PERSON] окреме спальне місце не застелено чистою білизною. Надано вказівки прибрати в помешканні, забезпечити запаси продуктів харчування та підтримувати санітарно-гігієнічний стан приміщення на належному рівні (а.с. 17-18, 19-20). Відповідно до акту відвідування сім`ї від 16.08.2023, складеним центром соціальних послуг за адресою: [ADDRESS] , під час відвідування в помешканні брудно, речі розкидані, постільна білизна брудна, відсутній запас продуктів харчування, одяг та стан дітей занедбаний, відсутні продукти харчування; діти сумні та пригнічені. Зі слів дітей мати часто буває в п`яному вигляді, а сьогодні не ночувала вдома. За слів матері відсутність вдома пояснювала тим, що вона шукала роботу. Зателефонувавши батькові дитини [PERSON] , той погодився забрати дитину до себе. Мати дітей прийшла додому під час завершення відвідування сім`ї. Вирішено передати дітей [PERSON] та [PERSON] батькові [PERSON] - [PERSON] , на сумісне проживання: [PERSON] на постійне проживання, [PERSON] - на два тижні. Викладені в акті обставини підтверджуються доданими до акту фотокартками (а.с. 21-22, 54-61). З копії характеристики [PERSON] , 2009 року народження, за місцем навчання у Ільківській гімназії, за час навчання в гімназії дитина зарекомендувала себе як сумлінна учениця; володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні; навчається не в повну міру своїх можливостей; на уроках уважна, але не завжди активна. Гарно та швидко запам`ятовує матеріал. Увага стійка, якщо діяльність для неї цікава. Особливий нахил має до предметів мистецького циклу. Дитина фізично розвинена. Бере активну участь у житті гімназії та класу, у суспільно-корисній праці. Комунікабельна, життєрадісна та весела. Має широке коло друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Уміє знаходити спільну мову з людьми різного віку. Батько, [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дочки, цікавиться її навчанням та поведінкою (а.с. 25). Рішенням виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області №1826 від 21.11.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав мами [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 42). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Служба у справах дітей Агрономічної сільської ради вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Такого висновку Служба у справах дітей дійшла на підставі акту обстеження умов проживання від 16.08.2023, характеристики Ільківської гімназії, акту оцінки потреб сім`ї від 16.03.2023, акту оцінки потреб сім`ї від 09.10.2023 (в.ч. 43). 30.01.2024 Службою у справах сім`ї було обстежено умови проживання відповідачки [PERSON] та встановлено, що в помешканні косметичне прибирання, помешкання облаштовано меблями, побутовою технікою, кватира потребує капітального ремонту. Для [PERSON] виділено окреме спальне місце. В кімнаті ліжка застелені, наявне косметичне прибирання. Висновок: [PERSON] зробила генеральне прибирання, працевлаштувалася на роботу; в кватирі необхідно зробити ремонт. Необхідно для [PERSON] забезпечити місце для навчання, відпочинку; забезпечити одягом та взуттям, шкільним приладдям; не зловживати спиртними напоями (а.с. 72). Відповідно до копії довідки №01-34/79 від 07.06.2024 [PERSON] працює у Медвежевушкінському ліцеї Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 05.06.2024 (а.с. 90). З копії повідомлення №14298/22.1-35 від 19.02.2024 Вінницького відділу ДВС вбачається, що у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 192757,80 грн.(а.с. 91). Відповідно до копії Витягу з реєстру Агрономічної територіальної громади від 27.02.2024 [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 92). Відповідно до копії довідки Агрономічної сільської ради №67 від 17.01.2022 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 93). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, вислухавши пояснення сторін, думку третьої особи, з`ясувавши думку неповнолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У статті 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 23.04.2020 в справі № 420/1075/17 (провадження № 61-17053цс19) зроблено висновок, що: «Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків…Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що висновок органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, згідно якого було визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Крім того вказаний висновок не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування [PERSON] своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав. Надані позивачем до суду докази не свідчать про злісне ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками, його винну поведінку щодо дитини». У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905цс18) вказано, що: «Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 та в постанові від 23.11.2021 р. в справі №592/17972/19). Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно із частиною четвертою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). У статті 171 СК України закріплено, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. За таких обставин суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування Агрономічної сільської ради, згідно якого було визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки він має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Крім того вказаний висновок не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування [PERSON] своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, за час розгляду справи в суді відповідачка змінила своє ставлення до ситуації що склалася. Нею, по мірі можливостей, вживаються заходи щодо створення у помешканні умов для проживання неповнолітньої дитини. Також підтверджено обома сторонами, що між відповідачкою та дитиною відбувається спілкування, відповідачка працевлаштувалась та бажає виконувати батьківські обов`язки відносно доньки. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari &aль; Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав. А мотиви, з яких позивач звернувся до суду із даним позовом, як він пояснив в судовому засіданні, зводяться лише до його особистого бажання, аби мати не приймала участі в житті дитини, як мати на законних підставах. Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачки, які б свідчили про її ухилення від виховання своєї доньки і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, суду не надано, оскільки посилання на те, що станом на 16.08.2023 в будинку брудно та безлад, не може беззаперечно вказувати на свідоме, умисне нехтування відповідачкою її батьківськими обов`язками. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини не забезпечуватиме інтересів самої дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 15, 18, 19, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1, 10, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed