Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

17.12.2024 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа: Березівська районна військова адміністрація Одеської області про визнання права. Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17.12.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А. Ухвалою суду від 18.12.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.01.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач у позовній заяві вказала, що є власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0078555 на території Новоселівської сільської ради по колишньому КСП ім. «Шевченка», який видано на підставі розпорядження голови Березівської РДА №360 від 28.08.1996 року. Вищевказаний сертифікат втрачено, про що зроблено відповідне оголошення в газеті. [PERSON] зверталась до відділу Держкомзему у Березівському районі Одеської області та до Березівської РДА із заявою про отримання дублікату сертифіката, однак отримала відповідь про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) до архівного відділу на постійне зберігання не передавався. Враховуючи вищевказане, позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5.88 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП ім. "Шевченка" Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0078555, виданого на підставі розпорядження голови Березівської РДА №360 від 28.08.1996 року. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.05.2025 року. \~\~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні 26.03.2025 року представник позивача позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача та представник третьої особи у судові засідання 21.01.2025 року та 26.03.2025 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Заслухавши представника позивача у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, врахувавши неявку представника відповідача та третьої особи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, [PERSON] втратила сертифікат на право на земельну ділянку, серії ОД №0078555, про що зроблено оголошення в газеті «Степовий Маяк» (а.с.7) Згідно архівної довідки Березівської РДА Одеської області від 25.02.2010 року, в списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додаються до Державного акту ОД-04-11-001 на право колективної власності на землю по колишньому КСП імені Шевченко с. Новоселівка за №165 значиться [PERSON] (а.с.8). З листа відділу Держкомзему у Березівському районі Одеської області від 26.01.2010 року, вбачається що для отримання дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0078555 на території Новоселівської сільської ради по колишньому КСП ім. «Шевченка», який було видано на підставі розпорядження Березівської райдержадміністрації №360 від 28.08.1996 року, площею 5.88 умовних кадастрових гектарів, необхідно звернутись з заявою до Березівської райдержадміністрації про видачу дублікату (а.с.7 зворотній бік). На запит представника позивача щодо видачі дублікату втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0078555, з Березівської районної державної адміністрації надійшла відповідь, де вказано, що сертифікати на земельну частку (пай) по колишнім колективно-сільськосподарським підприємствам до архівного відділу на постійне зберігання не передавалися (а.с.9 зворотній бік). Положеннями ч. 1 ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч.1 ст. 5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно положень ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. За правилами\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Крім того, згідно п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» земельна ділянка має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. За положеннями ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] , а саме право на земельну частку (пай), підлягає захисту у судовому порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved