Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Позивач АТ „ТАСКОМБАНК" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит. В ході підготовчого провадження відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача АТ „ТАСКОМБАНК" про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором про іпотечний кредит. В судові засідання представник позивача за первісним позовом АТ „ТАСКОМБАНК" не з`явився, але у направленому до суду клопотанні/заяві від 14.01.2025 року Лисай О.П. просила розглянути судову справу №753/12308/24 у відсутність представника позивача, підтримавши позовні вимоги (а.с.132-136). При цьому позовні вимоги були обґрунтовані наступним: 8.08.2017 року між ПАТ АКБ „Аркада" та відповідачем [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №81706 з подальшими змінами і доповненнями, відповідно до умов якого Банк кредитор надав на умовах визначених цим договором позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 480 259,45 грн. строком користування до 1.08.2042 року. Згідно додаткового договору №4 від 12.08.2020 року до договору про іпотечний кредит сторони погодили викласти п.2.2 договору про іпотечний кредит в такій редакції: „Банк нараховує проценти на залишок заборгованості та за фактичний строк користування кредитними коштами, включаючи день видачі і виключаючи день повернення, виходячи із відсоткової ставки за користування кредитними коштами: на період з 8.08.2017 року до 7.11.2019 року - в розмірі 10,00% річних; на період з 8.11.2019 року до 31.12.2019 року - в розмірі 5,00% річних; на період з 1.01.2020 року до 16.02.2020 року - в розмірі 10,00% річних; на період з 17.02.2020 року до 30.06.2020 року - в розмірі 5,00% річних; на період з 1.07.2020 року до 11.08.2020 року - в розмірі 10,00% річних; на період з 12.08.2020 року до 31.12.2020 року - в розмірі 4,75% річних; починаючи з 1.01.2021 року - в розмірі 10,00% річних". Відповідно до п.1 додаткового договору про внесення змін та доповнень №5 від 10.01.2022 року до договору про іпотечний кредит проводилась реструктуризація кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором з дати підписання даного додаткового договору по 24.09.2023 року включно. Сторони домовились, що незважаючи на інші положення кредитного договору, на строк дії цього додаткового договору встановлюється процентна ставка за користування кредитом в розмірі 0,01 процента річних (п.4). Відповідно до п.5.2 додаткового договору про внесення змін та доповнень №5 від 10.01.2022 року до договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язується щомісячно в рахунок погашення заборгованості сплачувати банку 2 000 грн. Однак позичальник не виконував покладених на нього обов`язків за додатковим договором про внесення змін та доповнень №5 від 10.01.2022 року до договору про іпотечний кредит. 30.06.2023 року між ПАТ АКБ „Аркада" та АТ „ТАСКОМБАНК" було укладено договір №GL3N223724 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т.В. та зареєстрований у реєстрі за №1753, за яким права кредитора і іпотекодержателя перейшли від ПАТ АКБ „Аркада" до АТ „ТАСКОМБАНК", в тому числі за договором про іпотечний кредит №81706 від 8.08.2017 року з додатковими договорами, укладеними з [PERSON] . Позивач свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит №81706 від 8.08.2017 року виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, які були отримані останнім. Позичальник в свою чергу умов вказаного договору не виконав, заборгувавши позивачу станом на 7.06.2024 року за вказаним договором про іпотечний кредит 498 708 грн. 03 коп., з яких: 428 522 грн. 23 коп. основного боргу (в тому числі і простроченого) та 70 185 грн. 80 коп. заборгованості по процентам (в тому числі і простроченим). Згідно п.6.9 договору про іпотечний кредит у разі порушення позичальником виконання основного зобов`язання або обов`язків за цим договором та/або за іпотечним договором банк направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов`язання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. 17.01.2024 року Банком було направлено повідомлення-вимогу до відповідача [PERSON] з вимогою виконання позичальником боргових зобов`язань за цим договором. Однак станом на день звернення до суду погашення простроченої заборгованості не було здійснено. За таких обставин АТ „ТАСКОМБАНК" просить стягнути з [PERSON] на користь кредитора 498 708 грн. 03 коп. заборгованості за договором про іпотечний кредит №81706 від 8.08.2017 року та понесені судові витрати. Відзиву на зустрічний позов [PERSON] та/або своїх письмових пояснень АТ „ТАСКОМБАНК" судові не надав (не направляв). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали, просили його задовільнити, пояснивши, що 27.07.2017 року [PERSON] уклав договір №81706 про участь у Фонді фінансування будівництва з ПАТ АКБ „Аркада", за яким довіритель [PERSON] на підставі повного визнання правил фонду фінансування будівництва „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція" надав свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція". За даним договором [PERSON] прийняв на себе зобов`язання виконувати правила фонду та передати управителю в обсягах та на умовах цього договору кошти в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування. За змістом п.4 вказаного договору після отримання від довірителя коштів управитель (Банк) закріплює за довірителем об`єкт інвестування та видає довірителю свідоцтво про участь у фонді. За п.6 договору за [PERSON] був закріплений об`єкт інвестування з наступними характеристиками: однокімнатна квартира в будинку [ADDRESS] на 16 поверсі, загальною площею 36,61 м2. 8.08.2017 року між ПАТ АКБ „Аркада" та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №81706 з подальшими змінами і доповненнями, відповідно до умов якого Банк кредитор надає на умовах визначених цим договором позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 480 259,45 грн. В забезпечення виконання умов договору визначено майнові права на квартиру як об`єкт інвестування. Забудовник ТОВ „Будеволюція" повинен отримати кредитні кошти [PERSON] від ПАТ АКБ „Аркада" і побудувати вказаний будинок №34 , в якому повинна бути квартира [PERSON] . Строк завершення будівництва і здача будинку в експлуатацію - 31.07.2019 року. Але, враховуючи умови договору, [PERSON] кредитні кошти так і не отримав. Будинок на даний час стоїть недобудований, будівництво припинено і не ведеться вже кілька років. Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.11.2020 року у справі №910/14861/20 було замінено управителя Фонду фінансування будівництва виду А „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція" з ПАТ АКБ „Аркада" на ТОВ „Фінансова компанія „Гарант Капітал" та зобов`язано попереднього управителя передати новому управителю майно, що перебувало у довірчій власності, в тому числі і грошові кошти оперативного резерву Фонду фінансування будівництва виду А „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція". Таким чином, новим управителем Фонду фінансування будівництва виду А „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція" стало ТОВ „Фінансова компанія „Гарант Капітал". За таких обставин просять звернути стягнення на предмет іпотеки - об`єкт незавершеного будівництва за договором про іпотечний кредит №81706 від 8.08.2017 року шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановленого Законом України „Про виконавче провадження", оскільки [PERSON] передав кредитні кошти довірителю ПАТ АКБ „Аркада", яке припинило своє існування, передавши свої повноваження ТОВ „Фінансова компанія „Гарант Капітал", а забудовник ТОВ „Будеволюція" вже багато років як припинив будівництво вказаного будинку, в якому знаходиться об`єкт інвестування, в будівництво якого [PERSON] вклав кредитні кошти. В цих підстав просять відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі. Представник 3-тьої особи ТОВ „Фінансова компанія „Гарант Капітал" в судові засіданні не з`явився, але у направленій заяві до суду представник Колеснікова Ю.Е. просила розглянути справу у відсутність представника ТОВ „Фінансова компанія „Гарант Капітал". Представник 3-тьої особи ТОВ „Будеволюція" також в судові засідання не з`явився, про розгляд справи юридична особа була неодноразово повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника 3-тя особа не зверталась. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.41 Конституції України, ч.1, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як зазначає ч.1 та ч.3, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. За приписами ч.1, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1-3, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Як регламентовано ч.1, ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Як встановлено судом, 8.08.2017 року між ПАТ АКБ „Аркада" та відповідачем [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №81706 з подальшими змінами і доповненнями, відповідно до умов якого Банк кредитор надав на умовах визначених цим договором позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 480 259,45 грн. строком користування до 1.08.2042 року (а.с.8-13). Також 8.08.2017 року [PERSON] звернувся з заявою до Голови правління ПАТ АКБ „Аркада" про перерахування кредитних коштів в сумі 480 259,45 грн. на рахунок [NUMBER] „Транзитний рахунок за розрахунками фізичних осіб згідно з договорами про участь у ФФБ ПАТ АКБ „Аркада" в ПАТ АКБ „Аркада", м. Київ, МФО 322335, код ЄДРПОУ 19361386", призначення платежу: внесення коштів за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №81706 від 27.07.2017 року за рахунок кредиту [PERSON] , договір про іпотечний кредит №81706 від 8.08.2017 року, без ПДВ (а.с.26). Як вбачається зі змісту меморіального ордера №1 від 8.08.2017 року платник ПАТ АКБ „Аркада" перерахував отримувачу Т/Р ЗА РОЗР. Ф/О ЗА ДОГ. ФФБ 480 259,45 грн. як внесення коштів за дог. про уч. у ФФБ №81706 від 27.07.2017 року за рах. кред. [PERSON] дог. про іпот. кр. №81706 від 8.08.2017 року без ПДВ (а.с.23). За таких обставин ствердження [PERSON] та його представника в судовому засіданні, що відповідач за первісним позовом не отримував кредитних коштів, суд не може покласти в основу рішення, оскільки саме за особистим волевиявленням [PERSON] кредитні кошти були спрямовані на забезпечення його власних потреб, описаних вище. За п.3.1 договору про іпотечний кредит №81706 від 8.08.2017 року забезпечення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами є майнові права на квартиру, будівництво якої не завершено, та сама квартира, що буде збудована, щодо яких встановлюється іпотека відповідно до іпотечного договору. Згідно додаткового договору №4 від 12.08.2020 року до договору про іпотечний кредит сторони погодили викласти п.2.2 договору про іпотечний кредит в такій редакції: „Банк нараховує проценти на залишок заборгованості та за фактичний строк користування кредитними коштами, включаючи день видачі і виключаючи день повернення, виходячи із відсоткової ставки за користування кредитними коштами: на період з 8.08.2017 року до 7.11.2019 року - в розмірі 10,00% річних; на період з 8.11.2019 року до 31.12.2019 року - в розмірі 5,00% річних; на період з 1.01.2020 року до 16.02.2020 року - в розмірі 10,00% річних; на період з 17.02.2020 року до 30.06.2020 року - в розмірі 5,00% річних; на період з 1.07.2020 року до 11.08.2020 року - в розмірі 10,00% річних; на період з 12.08.2020 року до 31.12.2020 року - в розмірі 4,75% річних; починаючи з 1.01.2021 року - в розмірі 10,00% річних" (а.с.22). Відповідно до п.1 додаткового договору про внесення змін та доповнень №5 від 10.01.2022 року до договору про іпотечний кредит проводилась реструктуризація кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором з дати підписання даного додаткового договору по 24.09.2023 року включно. Сторони домовились, що незважаючи на інші положення кредитного договору, на строк дії цього додаткового договору встановлюється процентна ставка за користування кредитом в розмірі 0,01 процента річних (п.4). Відповідно до п.5.2 додаткового договору про внесення змін та доповнень №5 від 10.01.2022 року до договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язується щомісячно в рахунок погашення заборгованості сплачувати банку 2 000 грн. Відповідно до п.3, ч.1, ст.1 Закону України „Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ч.4-6, ст.3 Закону України „Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ч.1, ст.33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За приписами ч.1, ст.12 Закону України „Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з перерахованих норм права законодавець передбачив право саме іпотекодержателя звертатись щодо звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог у разі невиконання або неналежного виконання за основним зобов`язанням іпотекодавцем. 27.07.2017 року [PERSON] уклав договір №81706 про участь у Фонді фінансування будівництва з ПАТ АКБ „Аркада", за яким довіритель [PERSON] на підставі повного визнання правил фонду фінансування будівництва „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція" надав свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція" (а.с.106-109). За даним договором [PERSON] прийняв на себе зобов`язання виконувати правила фонду та передати управителю в обсягах та на умовах цього договору кошти в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування. За змістом п.4 вказаного договору після отримання від довірителя коштів управитель (Банк) закріплює за довірителем об`єкт інвестування та видає довірителю свідоцтво про участь у фонді. За п.6 договору за [PERSON] був закріплений об`єкт інвестування з наступними характеристиками: однокімнатна квартира в будинку [ADDRESS] на 16 поверсі, загальною площею 36,61 м2. Відповідно до п.16 договору після 100% інвестування довірителем закріпленого за ним об`єкта інвестування управитель передає довірителеві майнові права на цей об`єкт інвестування за договором про уступку майнових прав. Згідно свідоцтва про участь у ФФБ виду А „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція" №265129 між ПАТ АКБ „Аркада" та ТОВ „Будеволюція" було укладено генеральний договір №2 від 19.05.2014 року, за яким забудовник ТОВ „Будеволюція" зобов`язується організувати спорудження об`єкту будівництва у встановлені строки та належної якості, ввести об`єкт будівництва в експлуатацію та передати довірителям закріплені за ними об`єкти інвестування, а банк (ПАТ АКБ „Аркада") зобов`язується здійснювати фінансування будівництва на умовах цього генерального договору (а.с.110). Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.11.2020 року у справі №910/14861/20 було замінено управителя Фонду фінансування будівництва виду А „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція" з ПАТ АКБ „Аркада" на ТОВ „Фінансова компанія „Гарант Капітал" та зобов`язано попереднього управителя передати новому управителю майно, що перебувало у довірчій власності, в тому числі і грошові кошти оперативного резерву Фонду фінансування будівництва виду А „Патріотика" за програмою ТОВ „Будеволюція". 30.06.2023 року між ПАТ АКБ „Аркада" та АТ „ТАСКОМБАНК" було укладено договір №GL3N223724 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т.В. та зареєстрований у реєстрі за №1753, за яким права кредитора і іпотекодержателя перейшли від ПАТ АКБ „Аркада" до АТ „ТАСКОМБАНК", в тому числі за договором про іпотечний кредит №81706 від 8.08.2017 року з додатковими договорами, укладеними з [PERSON] (а.с.27-31). Як встановлено судом, позивач АТ „ТАСКОМБАНК" як правонаступник первісного кредитора ПАТ АКБ „Аркада" виконав свої зобов`язання і передав (перерахував) [PERSON] вказану грошову суму кредиту за його особистою заявою на його власні потреби. Однак [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання за вказаним договором про іпотечний кредит, чим порушив взяті на себе зобов`язання, заборгувавши позивачу станом на 7.06.2024 року за вказаним договором про іпотечний кредит 498 708 грн. 03 коп., з яких: 428 522 грн. 23 коп. основного боргу (в тому числі і простроченого) та 70 185 грн. 80 коп. заборгованості по процентам (в тому числі і простроченим). Існування боргу та його вказаний у первісному позові розмір відповідач за первісним позовом та його представник не оспорювали в судовому засіданні. Згідно п.6.9 договору про іпотечний кредит у разі порушення позичальником виконання основного зобов`язання або обов`язків за цим договором та/або за іпотечним договором банк направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов`язання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. 17.01.2024 року АТ „ТАСКОМБАНК" було направлено повідомлення-вимогу відповідачу [PERSON] з вимогою виконання позичальником боргових зобов`язань за цим договором (а.с.42-44). Однак станом на день звернення до суду відповіді позивач не отримав і погашення простроченої заборгованості [PERSON] не було здійснено. За таких обставин, сума кредитної заборгованості в розмірі 428 522 грн. 23 коп. основного боргу (в тому числі і простроченого) та 70 185 грн. 80 коп. заборгованості по процентам (в тому числі і простроченим), а всього 498 708 грн. 03 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ „ТАСКОМБАНК" в судовому порядку. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити первісний позов в повному обсязі. Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, в ході підготовчого провадження відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача АТ „ТАСКОМБАНК" про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором про іпотечний кредит №81706 від 8.08.2017 року (а.с.144-151), який був об`єднаний разом з первісним позовом в одне провадження ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2025 року (а.с.154-155). Згідно ч.1, ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За змістом ч.1, ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. За змістом ч.1-2, ст.11 ЦК України Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Як передбачено ч.1-2, ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.2, ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Як наголошує ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.8, ч.2, ст.16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює виключно на свій власний розсуд. Як зазначає ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3, ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У §145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору. Саме таке розуміння особливостей захисту прав кредиторів у кредитних відносинах відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту. Таким чином, суд вважає, що позивач за первісним позовом АТ „ТАСКОМБАНК" на свій розсуд вибрав спосіб захисту, перебачений законом, і вправі вимагати з відповідача [PERSON] саме стягнення заборгованості за договором іпотечного кредиту, а не звернення стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості за кредитним договором, як бажає відповідач, оскільки обов`язок позичальника перед позикодавцем (кредитором) полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за кредитом, що виникли на день звернення до суду. Як зазначає ч.1, ст.18 Закону України „Про іпотеку" іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Аналізуючи доказі, зібрані у судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивач за первісним позовом АТ „ТАСКОМБАНК" сам обирає спосіб захисту своїх цивільних прав при зверненні до суду і не може бути примушений до дій, вчинення яких не є обов`язковим для нього, тому зустрічний позов, пред`явлений позичальником до кредитора про звернення стягнення на майнові права об`єкту незавершеного будівництва не підлягають задоволенню, приймаючи також до уваги, що договір іпотеки між сторонами по справи не був укладений відповідно до ч.1, ст.18 Закону України „Про іпотеку". Згідно ст.133; 141 ЦПК України хоча суд і задовольнив первісний позов в повному обсязі, однак в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 480 грн. 62 коп. судового збору необхідно відмовити, оскільки відповідач [PERSON] є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджено документально (а.с.105), і звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях в порядку п.10, ч.1, ст.5 Закону України „Про судовий збір".

Outcome: approved