Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить суд визнати недійсним договір від 17.10.2018 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між відповідачами, посилаючись на відсутність права у [PERSON] на продаж житла. В обґрунтування вимог зазначив, що 29.06.1998 його мати [PERSON] придбала трикімнатну квартиру площею 69,0 кв.м. по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. 11.07.2018 він прийняв спадщину після смерті матері, однак, під час оформлення йому було повідомлено про належність вказаної квартири іншій особі. Заочним рішенням суду від 26.03.2018 було визнано договір купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, дійсним, який ухвалою суду від 22.07.2019 скасовано, а ухвалою суду від 19.10.2019 позовна заява [PERSON] залишена без розгляду. Однак до постановлення ухвали суду про скасування заочного рішення від 26.03.2018, спірна квартира була продана [PERSON] , який перевів на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради № 80 від 13.02.2019 вказане житлове приміщення в нежитлове, та за наявності правовстановлюючих документів, може відчужити вказане приміщення. Вважає, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири від 17.10.2018 має бути визнано недійсним, оскільки вказаний договір було укладено на підставі договору купівлі-продажу № 019 від 15.02.2003, який дійсним не визнаний, про що свідчить ухвала суду від 22.07.2019. Більш того, [PERSON] не має наміру визнавати цей договір дійсним, про що свідчить подана нею заява про залишення її позову без розгляду. Тому з метою захисту своїх спадкових прав просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року за клопотанням представника позивача витребувано у [PERSON] та СТБ «Криворізька» оригінал договору купівлі-продажу квартири №019 від 15.02.2003. Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 січня 2021 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 211/5893/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи спеціалізована товарна біржа «Криворізька», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою суду від 04 червня 2021 року поновлено провадження у справі та з метою реалізації виконання судового рішення внесено виправлення в ухвалу суду від 04 листопада 2020 року відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 04 червня 2021 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 211/5893/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи спеціалізована товарна біржа «Криворізька», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою суду від 25 червня 2021 року відновлено провадження по справі для розгляду заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 07 липня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 14 липня 2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 211/5893/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи спеціалізована товарна біржа «Криворізька», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2022 року залучено до участі в справі в якості правонаступника відповідачки [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року апеляційну скаргу відповідача [PERSON] залишено без задоволення; ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року залишено без змін. Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено; ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення: у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - відмовити. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023, справу розподілено на суддю Юзефовича І.О. у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] . Ухвалою суду від 24 липня 2024 року клопотання представника позивача адвоката Батарєєвої Тетяни Олександрівни задоволено, провадження у справі зупинено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року скасовано ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року. Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року справу після повернення з апеляційної інстанції призначено до розгляду. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Батарєєва Т.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Примаков К.О. у судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позову. Представник правонаступника [PERSON] - адвокат Ліфшиць З.О. у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] , представника правонаступника [PERSON] - [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно приписів ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні судом встановлено, що 29.06.1998 мати [PERSON] - [PERSON] придбала трикімнатну квартиру площею 69,0 кв.м. по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 10 - копія договору, т. 1 а.с. 11 - копія витягу). [INFO] [PERSON] померла (т. 1 а.с. 12 - копія свідоцтва про смерть). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, позивач є спадкоємцем першої черги, тому він звернувся до приватного нотаріуса Терещенко М.С. із заявою про прийняття спадщини. Як наслідок 11.07.2018 приватним нотаріусом була заведена спадкова справа 25/2015, № у спадковому реєстрі 62687420 (т. 1 а.с. 13 - копія витягу). У ході оформлення спадкових прав [PERSON] стало відомо, що заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2018, справа №211/5786/17, позов [PERSON] було задоволено частково, визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 15.02.2003 на спеціалізованій товарній біржі «Криворізька», між [PERSON] , як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , придбала трикімнатну квартиру, загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 48 кв.м., яка розташована на першому поверсі чотирьохповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 16, 17 - копія рішення). 17.10.2018 між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу трикімнатної квартиру, загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 48 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 21, 22 - копія договору, т. 1 а.с. 23 - копія витягу). На підставі рішення виконкому Криворізької міської ради №80 від 13.02.2019, спірна квартира була переведена з житлового приміщення у нежитлове (т. 1 а.с. 24 - копія рішення). За заявою [PERSON] заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2018 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: спеціалізована товарна біржа «Криворізька», про визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру - ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.07.2019, справа №211/5786/17, було скасовано (т. 1 а.с. 18 - копія ухвали). Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2020, справа №211/5786/17, заяву позивача [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено; позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - спеціалізована товарна біржа «Криворізька», [PERSON] , про визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру - залишено без розгляду (т. 1 а.с. 19, 20 - копія ухвали). Позивач, як на підставу задоволення позовних вимог, посилається на те, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири від 17.10.2018 має бути визнано недійсним, оскільки його укладено на підставі договору купівлі-продажу № 019 від 15.02.2003, який дійсним не визнаний, про що свідчить ухвала суду від 22.07.2019. Більш того, на думку позивача, [PERSON] не мала наміру визнавати цей договір дійсним, так як подала заяву про залишення її позову без розгляду. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони - право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Відповідно до статті 657 ЦК України обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна є укладення його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, а саме: ?зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. ?особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. ?волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. ?правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. ?правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Крім того, серед підстав не названо ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, яка містить вимогу відповідності правочину формі, установленій для нього законом. Отже, недодержання форми правочину не означає автоматичного визнання його недійсним. Водночас правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належать такі: ?учинені без відповідного дозволу (ліцензії); ?учинені під впливом помилки; ?фіктивний правочин, тобто правочин, учинений без наміру створити правові наслідки, які передбачалися ним; ?удаваний правочин, тобто правочин, який учинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, і деякі інші. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії Договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2018, сторонами договору було додержано обов`язкову (істотну) умову договору купівлі-продажу квартири, передбачену статтею 657 ЦК України, а саме договір укладено в письмовій формі, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Пахомовою Н.І. та проведена державна реєстрація договору (№ у реєстрі 3543, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна: 1584435712110). При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача, що, оскільки спірний договір було укладено на підставі договору купівлі-продажу №019 від 15.02.2003, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який дійсним не визнаний, про що свідчить ухвала суду від 22.07.2019, то це є беззаперечною підставою для визнання Договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2018 недійним. Суд не може погодитися з даним твердженням з огляду на наступне. Залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - спеціалізована товарна біржа «Криворізька», [PERSON] , про визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру - не може бути визнано судом автоматично як підстава для визнання договору купівлі-продажу №019 від 15.02.2003, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , - недійсним. По-перше, заява [PERSON] про залишення її позову без розгляду не може сприйматися судом, як визнання позивачем договору недійним. По-друге, вказаний договір є чинним, оскільки відсутнє рішення суду про визнання його недійсним та не доведено позивачем зворотне. Крім того, договір купівлі-продажу №019 від 15.02.2003 не є предметом позову даної справи. Також, треба зауважити, що у провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 211/5893/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи спеціалізована товарна біржа «Криворізька», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири (договір купівлі-продажу №019 від 15.02.2003). Однак, ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2023 вказана справа була залишена без розгляду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110870481). Також наразі у провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 211/5786/17 за позовом [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , до [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - спеціалізована товарна біржа «Криворізька», [PERSON] , про визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (провадження №12-35гс21), добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Також суд вважає, що стороною позивача не доведено, що відповідач [PERSON] є недобросовісним набувачем, що, у свою чергу, могло б бути підставою для визнання спірного договору недійним (удаваний, фіктивний договір). На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, судові витрати відповідно до статей 137, 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають та мають бути віднесені за рахунок позивача. Щодо вимоги відповідача [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано відповідні докази та відповідачем [PERSON] заявлено вимогу про стягнення з позивача на свою користь витрат на правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн. Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, наявність судових засідань за участю осіб як в суді першої інстанції, так і другої,обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та спів розмірності. Суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.

Outcome: approved