Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Адвокат Кохман М.В., яка дії в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, яку обґрунтовує наступним. Так, [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] . В подальшому, 27 березня 2023 року заявник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тячівського нотаріального округу Гунда А.М. із заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Гунда А.М. прийняла заяву, проте повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] , оскільки у правовстановлюючих документах бабусі, а саме у свідоцтві про одруження та договорі купівлі-продажу житлового будинку маються розбіжності, а саме по різному записані її по батькові. Причина неправильності написання по батькові бабусі [PERSON] зроблена у зв`язку із неправильним переведенням із чеської на російську мову правовстановлюючого документу - свідоцтва про народження бабусі. У зв`язку з чим виникла необхідність встановити факт належності бабусі [PERSON] правовстановлюючих документів. Так, [PERSON] згідно архівної довідки від 05.08.2024 року № 8-1219/01-17 народилася [INFO] , в той час коли Закарпаття входило в склад Чеської держави, місце народження с. Середнє Водяне, батьком є [PERSON] , мати - [PERSON] . В подальшому, 10 квітня 1961 року [PERSON] одружилася із [PERSON] , у свідоцтві про одруження її записали як « [PERSON] », замість « [PERSON] ». У договорі купівлі-продажу житлового будинку від 8 жовтня 2002 року бабуся записана як продавець [PERSON] . У свідоцтві про смерть від 13 березня 2023 року бабуся записана [PERSON] . Свідоцтво про смерть видається на підставі паспорта. Таким чином у двох правовстановлюючих документах - свідоцтві про одруження від 10 квітня 1961 року та у договорі купівлі-продажу від 8 жовтня 2002 року по батькові бабусі записані по різному. На підставі викладеного просила визнати, що свідоцтво про одруження видане 10 квітня 1961 року с. Середнє Водяне Рахівським районним ЗАГС Закарпатської області серія [NUMBER] належить [PERSON] , як зазначено у свідоцтві про смерть від 13 березня 2023 року [NUMBER] . Визнати, що договір купівлі-продажу житлового будинку від 08 жовтня 2002 року зареєстровано в Рахівській державній нотаріальній конторі за реєстровим номером №2270 належить [PERSON] , як зазначено у свідоцтві про смерть від 13 березня 2023 року серія [NUMBER] . Заявник [PERSON] та її представник адвокат Кохман М.В. про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлені належним чином шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону представника позивача, вказаний у матеріалах справи, а також шляхом отримання повістки про виклик до суду представником позивача. У судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник заінтересованої особи, приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М., про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. У судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник заінтересованої особи, нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори, про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином шляхом отримання повістки про виклик до суду. У судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з архівної довідки від 05.08.2024 року № 8-1219/01-17, [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації атків про народження с. Середгнє Водяне Рахівського району внесено відповідний актовий запис №50 від 25.10.1938, місце народження с. Середнє Водяне, батьком є [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 10.04.1961 [PERSON] одружилася із [PERSON] [INFO] . Як вбачається з копії паспорта серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 жовтня 2002 року, зареєстрованого в Рахівській державній нотаріальній конторі за реєстровим номером №2270, [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) клали договір про таке: продавець продав, а покупець купив житловий будинок [ADDRESS] . З реєстраційного посвідчення від 15.10.2002 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.2002 за №2270. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13 березня 2023 року, виданого виконавчим комітетом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно довідки від 27.03.2023 №235, викиданої старостою села Середнє Водяне, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала сама. За адресою [ADDRESS] на день її смерті ніхто не був зареєстрований і ніхто не проживав. Відповідно до заяви від 27.03.2023 року, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тячівського нотаріального округу Гунда А.М. щодо прийняття спадщини за законом після смерті бабусі [PERSON] . Вирішуючи заяву адвоката Кохман М.В., яка дії в інтересах [PERSON] , суд керується наступними положеннями законодавства. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності із положеннями п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суди першої інстанції розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявник просить суд про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 10 квітня 1961 року Рахівським районним ЗАГС Закарпатської області. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Оскільки норми вищевказаної статті прямо передбачають, що судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд дійшов висновку, що у задоволенні даної вимоги заяви належить відмовити. Водночас, заявник просить встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 жовтня 2002 року зареєстровано в Рахівській державній нотаріальній конторі за реєстровим номером №2270. За таких обставин, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Отже, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що у ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності є встановлення визначених юридичних фактів, з метою подальшого здійснення заявниками своїх суб`єктивних прав. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України (на даний час редакція ЦПК України від 03.10.2017), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 вказаної Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (абз.3 п. 3 цієї постанови). Таким чином, Пленум Верховного Суду України вказав, що, незважаючи на те, що суди мають право встановлювати юридичні факти, але при цьому вони повинні керуватися або законами, або підзаконними актами, якими керуються сторони правовідносин у позасудовому порядку. У судовому засіданні обов`язок доказування настання юридичного факту належить заявнику. Як вбачається з заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заявниця [PERSON] просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку таким, що належить [PERSON] з метою прийняття спадщини за бабусею. Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Тобто, метою встановлення факту, про який просить заявник, є оформлення спадкових прав, тобто наявний майновий інтерес. Зважаючи на наведені вище положення законодавства, враховуючи обставини встановлені з матеріалів справи, мету заявника, суд вважає, що із заяви представника заявниці адвоката Кохман М.В., поданої в інтересах [PERSON] , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, вбачається спір про право, який має вирішуватися у порядку позовного провадження. Отже, заявниця не позбавлена можливості захистити свій правомірний інтерес у спосіб, що не суперечитиме вимогам процесуального законодавства, а отже, обраний нею порядок захисту, у встановленні факту належності правовстановлюючого документа не відповідає визначеним процедурам судової діяльності з відправлення правосуддя під час розгляду справ окремого провадження. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст.315 ЦПК України). Таким чином, суддя приходить до висновку про залишення заявленої вимоги про встановлення факту належності [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку без розгляду та роз`яснює заявниці, що заявлені нею вимоги можуть бути розглянуті у порядку загального або спрощеного позовного провадження. Згідноч. 3 ст. 99 ЦПК України, речові докази повертаються особам, від яких вони були одержані, або передаються особам, за якими суд визнав право на ці речі, після набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного після набрання рішенням суду законної сили пенсійну справу [PERSON] ,повернути Головному управлінню пенсійного фонду в Закарпатській області. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: dismissed