Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь грошові кошти в розмірі 35000,00 грн отримані в якості позики 20.12.2021; 3% річних за період з 01.07.2022 по 19.12.2024 від простроченої суми повернення позики в розмірі 35000,00 грн, що складає 2594,89 грн; втрати від інфляції за період з 01.07.2022 по 19.12.2024 від простроченої суми повернення позики в розмірі 35000,00 грн, що складає 8797,04 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 20 грудня 2021 року позивач передав в якості позики відповідачці гроші в розмірі 35000,00 (тридцять п`ять тисяч) гривень. На підтвердження укладення між сторонами договору позики та фактичне отримання відповідачкою грошей в сумі 35000,00 гривень, [PERSON] видала власноруч написану розписку. Як вбачається зі змісту зазначеної розписки, [PERSON] отримала в борг від позивача гроші в сумі 35000,00 гривень, які мала повернути через два місяця після продажу земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 408145069, [PERSON] має у власності земельну ділянку кадастровий номер 6320680500:01:000:0207, площею 5.3634 га. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 408146137 за [PERSON] крім вищезазначеної земельної ділянки (кадастровий номер 6320680500:01:000:0207, площею 5.3634 га) будь-яких інших земельних ділянок, які належать відповідачці на праві власності, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - не зареєстровано. В підтвердження своїх намірів щодо продажу земельної ділянки, відповідачка повідомила позивача про те, що вже складено «Проект договору купівлі-продажу земельної ділянки» б/н від 20 грудня 2021 року, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер 6320680500:01:000:0207. Зазначений проект договору, відповідно до діючого на той час законодавства, буде направлено орендарю земельної ділянки приватному сільськогосподарському підприємству "УКРАЇНА", а з покупцем вже попередньо узгоджено всі необхідні умови договору. Крім того, у зв`язку з наміром щодо продажу земельної ділянки, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Галиною Вікторівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62415932 від 20.12.2021, внесено запис № 45777574 про відповідне обтяження. Однак, відповідачка у прогнозований строк договір купівлі продажу земельної ділянки не уклала та гроші отримані в позику від позивача не повернула. Зазначає, що на день подання цього позову минуло майже три роки, земельна ділянка з боку відповідачки не продана та відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстрована за [PERSON] .. За таких обставин вважає, що відповідачка не мала дійсних намірів продати земельну ділянку та фактично вводила позивача в оману щодо наміру повернути гроші отримані в борг. Враховуючи, що розпискою не було визначено строк повернення грошей, позивач 11 травня 2022 року засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідачки цінний лист з описом вкладеного який містив письмову вимогу про повернення коштів отриманих в борг. Зазначеним листом позивач вимагав від [PERSON] повернути гроші в розмірі 35000,00 гривень, отриманих за договором позики від 20 грудня 2021 року, на що була надана відповідна письмова розписка, протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги, але не пізніше 30 червня 2022 року. Таким чином, позивачем було визначено дату повернення грошей отриманих за договором позики. Натомість на день подання позову, гроші отримані відповідачкою за договором позики від 20 грудня 2021 року відповідачу не повернуто. Неодноразові звернення позивача до [PERSON] щодо повернення грошей проігноровано з боку останньої. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вимушений був звернутись до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідачки гроші отримані за договором позики. Крім того, вважає, що у зв`язку з несвоєчасним поверненням грошей отриманих в борг з відповідачки має бути стягнено 3 % річних, інфляційні втрати за прострочення повернення грошей починаючи з 01 липня 2022 року. Позивач у судове за сідання надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ст. 77 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду підчас ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 651 ЦК України). Нормою ч. 1 ст. 629 ЦК України закріплено обов`язковість виконання договору сторонами. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що 20.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав відповідачці [PERSON] позику в розмірі 35000,00 грн, які вона мала повернути через два місяця після продажу земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності. Договір позики було оформлено розпискою. Факт укладення договору позики сторонами не оспорюється. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.12.2024 № 408145069, [PERSON] має у власності земельну ділянку кадастровий номер 6320680500:01:000:0207, площею 5.3634 га. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.12.2024 № 408146137 за [PERSON] крім вищезазначеної земельної ділянки (кадастровий номер 6320680500:01:000:0207, площею 5.3634 га) будь-яких інших земельних ділянок, які належать відповідачці на праві власності, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - не зареєстровано. На підтвердження своїх намірів щодо продажу земельної ділянки, відповідачкою складено «Проект договору купівлі-продажу земельної ділянки» б/н від 20 грудня 2021 року, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер 6320680500:01:000:0207. Крім того, у зв`язку з наміром щодо продажу земельної ділянки, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Галиною Вікторівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62415932 від 20.12.2021, внесено запис № 45777574 про відповідне обтяження. Також судом встановлено, що на час звернення [PERSON] до суду з цим позовом та розгляду справи належна відповідачці земельна ділянка не продана, однак 11 травня 2022 позивач [PERSON] в односторонньому порядку, без згоди відповідачки змінює умови договору, а саме - складає Лист-вимогу, де пропонує [PERSON] впродовж тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги, але не пізніше 30 червня 2022 року, повернути йому отриману за договором позики від 20.12.2021 суму в розмірі 35000,00 грн в повному обсязі. Верховний Суд у своїй постанові від 14.04.2020 у справі № 916/188/17 зазначив, що відповідно до ст. 11, 525, 526, 629 ЦК України, договір як підстава для виникнення цивільних прав та обов`язків є обов`язковим для виконання сторонами і за загальним правилом сторони не мають права змінити умови відповідного зобов`язання в односторонньому порядку, а повинні виконувати його належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Норма ст. 525 ЦК України містить заборону односторонньої зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому при вирішенні спору суд керується домовленостями, досягнутими сторонами на час укладення договору позики. Отже на час розгляду справи судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що земельна ділянка кадастровий номер 6320680500:01:000:0207 належить на праві приватної власності [PERSON] та до цього часу не відчужена, а отже не настала обставина, від якої обраховується двомісячний термін повернення позики. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, досліджені докази на їх підтвердження, слід дійти висновку про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що даним судовим рішенням відмовлено в позові, понесені позивачем судові витрати необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed