Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , згідно якого просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором оренди в розмірі 24 000, 00 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 18.03.2021 року між нею (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] , відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування житлову квартиру. загальною площею 39,5 м2, строком на шість місяців (до 18 вересня 2021року), однак фактична оренда даної квартири тривала до 20 лютого 2024 року. 18 березня 2021 року об?єкт оренди фактично був переданим Орендарю з моменту підписання акту прийому-передачі об?єкта оренди «квартири [ADDRESS] ». Також в даному Акті прийому-передачі об?єкта оренди, додатково було визначено перелік майна, а також те, що об?єкт оренди та майно передані в оренду у справному стані. Таким чином [PERSON] виконало умови договору оренди квартири в повному обсязі. Відповідач свого зобов?язання за договором оренди належним чином не виконував, не виконував у повній мірі орендні платежі, визначені договором оренди, а також оплату за надання комунальних послуг, внаслідок чого у нього станом на 20.02.2024 року утворилася заборгованість по сплаті орендних платежів та комунальних платежів у загальному розмірі 24000,00 грн., яку зобов?язався повернути до 01 вересня 2024року про що свідчить його власноруч написана розписка від 20 лютого 2024 року. Ухвалою суду від 25.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її особистої участі, та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав. Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. В порядку ч.2ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке. 18.03.2021 року між нею (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] , відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування житлову квартиру, загальною площею 39,5 м2, строком на шість місяців (до 18 вересня 2021року), однак фактична оренда даної квартири тривала до 20 лютого 2024 року. Відповідно до п. 5.1. договору на момент укладання договору оренди 18 березня 2021 року, було передбачено, що загальний розмір щомісячної орендної плати становить 6500 (шість тисяч п?ятсот) гривень 00 копійок (без ПДВ) на місяць. Відповідно п. 5.6. договору оренди квартири від 18 березня 2021 року, вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Відповідно п. 5.7. договору оренди квартири від 18 березня 2021 року, усі витрати за користування комунальними послугами оплачуються Орендарем. 18 березня 2021 року об?єкт оренди фактично був переданим Орендарю з моменту підписання акту прийому-передачі об?єкта оренди «квартири [ADDRESS] ». Також в даному Акті прийому-передачі об?єкта оренди, додатково було визначено перелік майна, а також те, що об?єкт оренди та майно передані в оренду у справному стані. Таким чином [PERSON] виконало умови договору оренди квартири в повному обсязі. Відповідно до ст. 774 ЦК України, передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. Відповідно до ст. 823 ЦК України, за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним володіння користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права володіння та самостійного права користування житлом. Частиною 1 статті 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 820 ЦК України? розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Таким чином, як умовами Договору, так і положеннями чинного законодавства встановлено обов`язок відповідача здійснювати орендну плату за найм житла, а також сплачувати комунальні послуги. Судом встановлено, що всупереч умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства України, відповідачем, як орендарем, протягом строку дії Договору, свого зобов?язання за договором оренди належним чином не виконував, не виконував у повній мірі орендні платежі, визначені договором оренди, а також оплату за надання комунальних послуг, внаслідок чого у нього станом на 20.02.2024 утворилася заборгованість по сплаті орендних платежів та комунальних платежів у загальному розмірі 24 000,00 грн., про що свідчить відповідна розписка від 20.02.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними позивачем, належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, а тому підлягають до задоволення. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. Щодо витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 3 500, 00 грн необхідно вказати, що згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»). Так, на підтвердження здійснених представником позивача витрат на професійну правову допомогу надано: ордер серії ВК №1075919 від 04.10.2024, платіжну інструкцію від 03.10.2024 на суму 3 500, 00 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач отримала правову допомогу і понесла витрати в розмірі 3 500, 00 грн, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved