Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 31 серпня 2018 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися через втрату взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя та його планування, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть. Вважає, що сім`я з відповідачем розпалась остаточно і не може бути відновлена, та просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явились, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на вимогах наполягає, відповідач [PERSON] проти вимог заперечує, просить відмовити в повному обсязі. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України). Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 серпня 2018 року, про що Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, складено відповідний актовий запис № 423 (а.с. 5 копія свідоцтва). Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 6 копія свідоцтва). Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Згідно пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюбні відносини між сторонами припинені, поновлення стосунків позивач вважає неможливим, а отже судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Оскільки належним чином повідомлений про дату розгляду справи відповідач відзиву на позов не подав, як і обґрунтування заяви про заперечення щодо заявлених вимог, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин та враховуючи відсутність відповідного клопотання учасників справи про надання строку для примирення подружжя, оскільки позивач не бажає зберігати подружні відносини із відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. При цьому суд також ураховує правову позицію, викладену Верховним Судом в постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), відповідно до якої «надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до змісту заявлених вимог в цій частині, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати по справу: сплачений за подання до суду судовий збір.

Outcome: approved