Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Представник позивача - адвокат Петренко О.М. звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської міської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв син [PERSON] - [PERSON] та оформив у Немирівській державній нотаріальній конторі. На початку 2024 року позивачу повідомили, що його мати [PERSON] мала право на земельну частку (пай), як член КСП ім. Шевченка с. Мухівці Немирівського району. Оскільки підтверджуючого сертифікату на знайшлось серед документів його матері, то позивач звернувся до Управління Держгеокадастру для отримання відповідного підтвердження. У відповіді, наданій Відділом №2 Управління надання адміністративних Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №252/14-24 від 27.02.2024 року, зазначено, що на ім`я громадянки [PERSON] був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0382794, площею 2,50 в умовних гектарах, який зареєстрований 14.08.1997 року за порядковим №806 у Книзі реєстрації сертифікатів. Оригінал сертифікату [PERSON] не отримувала, оскільки на момент його видачі померла. На даний час сертифікат знаходиться у Відділі №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Так як після смерті матері позивача вже була відкрита спадкова справа, [PERSON] звернувся із заявою та відповідними документами у Немирівську державну нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину по вищевказаному сертифікату. Проте, в оформленні йому відмовили (постанова Немирівської державної нотаріальної контори №596/02-31 від 02.05.2024 р.) мотивуючи це тим, що спадкоємець померла до виготовлення Сертифікату. Як вбачається із довідки Держгеокадастру, рішення про видачу [PERSON] сертифікату на земельну на земельну частку (пай) було прийняте Немирівською районною адміністрацією 19.09.1996 року та сертифікат було зареєстровано 14.08.1997 року, тоді як [PERSON] померла [INFO] . Однак, згідно відповіді Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Відділ №2 Головного управління Держгеокадастру №1566/14-24 від 29.11.2024 р. із додатками, мати позивача [PERSON] була включена до списку громадян-співвласників колективної власності на землю по КСП ім. Шевченка с. Мухівці Немирівського району станом на 1 квітня 1996 року за порядковим номером 646. Даний список є додатком до Державного акту ВН 0012 від 04.07.1995 року. Тобто на момент розпаювання земель КСП [PERSON] була жива та набула право на земельну частку (пай). Отже, таке право увійшло до спадкової маси після її смерті та було успадковано [PERSON] , який прийняв спадщину. Проте, у зв`язку із неможливостю оформити свої права в нотаріальному порядку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 16.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.01.2025 витребувано з Немирівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2025 витребувано у Державного нотаріального архіву Вінницької області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У судовому засіданні представник позивача - адвокат Петренко О.М. позов підтримала, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народився в с. Шолудьки Немирівського району Вінницької області. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] в с. Шолудьки Немирівського району Вінницької області померла [PERSON] . З спадкової справи №555/1996, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] , встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в с. Шолудьки Немирівського району Вінницької області. Його батьками записані: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Муховецької сільської ради, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері: брав участь у похоронах, провів поточний ремонт будинку,веде нагляд за збереженням спадкового майна, сплачує страхові платежі. Інших спадкоємців, передбачених ст. 595 ЦК України, немає. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ВН №0382794, на підставі рішення Немирівської районної державної адміністрації від 19.09.1996, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка розміром 2, 50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 21.12.1996 [PERSON] звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , яке він прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. 21.12.1996 державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кармазіном Я.К. [PERSON] видано свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №596/02-31 від 02.05.2024 встановлено, що [PERSON] , яка діяла за довіреністю від імені [PERSON] , звернулася до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП імені Шевченка с. Мухівці, належну померлій [INFO] [PERSON] 02.05.2024 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. зазначеною постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП імені Шевченка с. Мухівці, належну померлій [PERSON] , оскільки рішення про видачу [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) було прийняте Немирівською районною державною адміністрацією 19.09.1996 року та сертифікат було зареєстровано 14.08.1997 року, тобто після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство,зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти, (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, [PERSON] , який зробив ремонт у будинку, дбає за збереження спадкового майна, сплачує страхові платежі, фактично вступив в управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину в розумінні ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 ( 720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року ( 2768-14 ) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право особи на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17.03.2020 у цивільній справі № 396/1683/18-ц. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. З відповіді Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27.02.2024 року за №252/14-24 вбачається, що згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Немирівською районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству Муховецької сільської Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] на підставі рішення Немирівської районної державної адміністрації від 19.09.1996 зареєстровано 14.08.1997 за №806 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0382794, розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка с. Мухівці Немирівського району Вінницької області. Відповідно до копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ВН 0012 від 04.07.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №12, колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка с. Мухівці Немирівському району Вінницької області передано у колективну власність 2309, 5 га землі для сільськогосподарського призначення. Згідно додатку до Державного акту ВН 0012 від 04.07.1995 [PERSON] включена до Списку громадян-співвласників колективної власності на землю по КСП ім. Шевченка с. Мухівці Немирівського району. Отже, за життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП імені Шевченка с. Мухівці, яке після смерті спадкодавиці успадкував її син - [PERSON] , фактично вступивши в управління майном, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку за обставин незалежних від його волі. Згідно з ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і відповідно до ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України). За таких обставин, враховуючи сукупність зібраних у справі доказів, які оцінені судом на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved