Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Адвокат Приймак Людмила Іванівна звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача [PERSON] зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача. 01.07.2009 [PERSON] склав заповіт на користь позивача. Згідно із заповітом все своє майно, де б воно не було, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що за законом буде належати йому і на що він за законом матиме право, він заповів позивачу. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] . 24.10.2023 позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Білоконь К.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Спірний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1937 р.н., помер 2009 голова двору, [PERSON] , 1937 р.н., померла 2009, [PERSON] , 1965 р.н., [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., отже кожному належало по 1/6 частині домоволодіння, що находиться в [ADDRESS] . Проте відповідачі по справі не претендують на свої частки та відмовляються від них на користь позивача. Представник позивача просила визнати за [PERSON] право власності на 5/6 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити повністю. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] , позов визнала, просила суд позов задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Представник відповідача Снятинської міської\~ради Коломийського\~району Івано-Франківської\~області Кушик В. в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09.10.2009 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 50. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12 серпня 1991 року, виданого виконавчим комітетом Снятинської районної Ради народних депутатів, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Снятинської районної Ради народних депутатів № 111 від 13 червня 1990 року. Згідно з копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 26082818, виданого 11.05.2010 Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», будинок за адресою: [ADDRESS] , є власністю [PERSON] , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності б/н, 12.08.1991, Виконавчий комітет Снятинської районної ради, рішення № 111 від 13.06.1990, форма власності приватна, частка 1/1. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2023 № 355628874, будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . З копії довідки № 01-03/9/33/778 від 23.10.2023, виданої Старостинським округом № 6 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що станом на 1991 рік у домоволодінні, що відносилось до суспільної групи колгоспний двір № [NUMBER] ( [NUMBER] ) по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1937 р.н., помер 2009 голова двору, [PERSON] , 1937 р.н., померла 2009, [PERSON] , 1965 р.н., [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., [PERSON] , 1989 р.н. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.06.2009 виконкомом Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 31. Відповідно до копії заповіту від 10.06.2009, посвідченого секретарем Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було, де б не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом буде належати їй і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , 1961 р.н. Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 11.12.2009, [PERSON] , [INFO] , звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого в Устянською сільрадою Снятинського району, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 82. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 1981 року Устянською сільською Радою Снятинського району, [PERSON] та [PERSON] \~08\~листопада 1981\~року зареєстрували\~шлюб,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№ 39.\~Прізвище чоловіка\~після реєстрації\~шлюбу [PERSON] ,\~прізвище дружини\~ [PERSON] . Згідно з копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 22408648 від 11.12.2009, за № 48229179 зареєстрований заповіт [PERSON] . Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22412083 від 11.12.2009, за № 48611389 зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] . Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 02.12.2017, [PERSON] , [INFO] , звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2017, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1937 р.н., яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом площею 1,0830 гектара, кадастровий номер 2625286300:03:001:0873, що розташована на території Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області і зареєстрована за померлою на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Р1 № 195055, виданого Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 18 лютого 2003 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 21 січня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1135. З копії довідки № 01-03/9/33/677 від 06.06.2024, виданої Старостинським округом № 6 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що станом на 15.04.1991 року у домоволодінні, що відносилось до суспільної групи колгоспний двір № [NUMBER] ( [NUMBER] ) по [ADDRESS] зареєстровані та проживали: 1. [PERSON] , 1937 р.н., помер в 2009, 2. [PERSON] , 1937 р.н., померла в 2009, 3. [PERSON] , 1965 р.н., 4. [PERSON] , 1964 р.н., 5. [PERSON] , 1988 р.н., 6. [PERSON] , 1989 р.н. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.08.2009 виконкомом Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 37. Відповідно до копії заповіту від 01.07.2009, посвідченого секретарем Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було, де б не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом буде належати йому і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 09.10.2009, [PERSON] , [INFO] , звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . З копії довідки про право власності, що видається у зв`язку з оформленням спадщини № 905 від 01.09.2009, виданої Устянською сільською радою Снятинського району, вбачається, що за померлим [PERSON] зареєстровано житловий будинок в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , 1937 р.н., в господарстві прописані та проживали: [PERSON] , 1965 р.н. син померлого, [PERSON] , 1964 р.н. невістка померлого, [PERSON] , 1988 р.н. онук померлого, [PERSON] , 1989 р.н. онука померлого. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майно вступив син померлого [PERSON] , 1965 р.н. Заборона відчуження на майно померлого Устянською сільською радою не накладалося. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено в Устянській сільській раді 01 липня 2009 року і зареєстровано за № 19. Згідно з копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 21774316 від 09.10.2009, за № 47341327 зареєстрований заповіт [PERSON] . Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 21774480 від 09.10.2009, за № 48250936 зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] . Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 23.02.2010, [PERSON] , [INFO] , звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.02.2010, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1937 р.н., який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з земельної ділянки кадастровий номер 2625286300:03:001:0872, площею 1,08 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області і належить померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Р1 № 195051, виданого Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 18 лютого 2003 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 21 січня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1131. Згідно з довідкою № 1147/02-14 від 24 жовтня 2023 року, виданою державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С., після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який проживав в с. Устя Коломийського району Івано-Франківської області, спадкоємцем на майно за заповітом до всього майна є син померлого [PERSON] , [INFO] , житель с. Устя Коломийського району Івано-Франківської області. Інших спадкоємців немає. Спадкова справа № 442/2009. Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1148/02-31 від 24 жовтня 2023 року, державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що станом 15 квітня 1991 року у спадковому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а отже кожному з них належить відповідна частка у колгоспному дворі, проте частки у майні не визначені. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, правовстановлюючий документ на який відсутній. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~п.\~6\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~«Про судову\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність»\~щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі\~ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність»\~загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1236 ЦК України\~заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає про таке. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті його батька [PERSON] . Спадщину позивач прийняв відповідно до вимог закону, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї.\~Як вбачається з матеріалів спадкової справи позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно, яке належало спадкодавцю на праві власності. Однак позивач отримав від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, а тому не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлений можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування. Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані [PERSON] , 1937 р.н., помер [INFO] , [PERSON] , 1937 р.н., померла [INFO] , [PERSON] , 1965 р.н. позивач, [PERSON] , 1964 р.н. відповідачка, [PERSON] , 1988 р.н. відповідач, [PERSON] , 1989 р.н. відповідачка, а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/6 у кожного співвласника. Після смерті одного із співвласників будинку [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем за заповітом її частки у колгоспному дворі була відповідачка [PERSON] , яка успадкувала її 1/6 частку, а відповідно стала власником 1/6 частки колгоспного двору, але не оформила свого права власності у встановленому законом порядку. Після смерті другого співвласника будинку [PERSON] , який помер [INFO] , єдиним спадкоємцем за заповітом був позивач [PERSON] , який успадкував його 1/6 частку, а відповідно став власником 2/6 часток колгоспного двору, але не оформив свого права власності у встановленому законом порядку. Отже, судом встановлено, що позивач має право власності на 2/6 частки спірного житлового будинку. Проте, у своїй позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на 5/6 часток спірного будинку, тоді як 1/6 частка цього будинку внаслідок спадкування за заповітом майна [PERSON] належить відповідачу по справі [PERSON] , 1/6 частка спірного житлового будинку належить відповідачу по справі [PERSON] з 15.04.1991, 1/6 частка спірного житлового будинку належить відповідачу по справі [PERSON] з 15.04.1991, 1/6 частка спірного житлового будинку належить відповідачу по справі [PERSON] з 15.04.1991. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала, просила суд позов задовольнити повністю та визнати право власності на весь будинок лише за позивачем. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, заяв по суті справи, зокрема про визнання позову до суду не подавали. Щодо визнання відповідачем позову, суд зазначає про таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України\~позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до\~ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] просила суд позов задовольнити повністю та визнати право власності на весь будинок лише за позивачем. Заяв від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по суті справи до суду не надходило. Проте, суд вважав, що визнання відповідачем [PERSON] позову суперечить закону, у зв`язку з чим постановлена відповідна усна ухвала про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжений судовий розгляд з огляду на таке. Як було зазначено вище, позивачу [PERSON] належить 2/6 частки спірного житлового будинку, а відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/6 частці спірного будинку кожному. Позивач просить суд визнати за ним право власності на весь спірний будинок. Проте, визнання права власності на весь спірний будинок за позивачем суперечитиме закону, адже чинним законодавством України суд не наділений повноваженнями своїм рішенням підміняти процедуру відчуження майна від власника іншій особі, зокрема визнанням права власності на все спірне майно за одною особою, навіть якщо інші співвласники проти цього не заперечують. Законом встановлений відповідний порядок відчуження майна шляхом укладання правочинів, для яких встановлена певна форма та зміст, а також процедура їх укладання з наступною реєстрацією права власності за новим власником уповноваженими на це особами. В даному випадку суд може лише визначити частки у спадковому майні за усіма співвласниками та визнати право власності за позивачем на належні його 2/6 частки. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то в силу принципу диспозитивності суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог і визнати право власності на 1/6 частку у спадковому майні за кожним відповідачем [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки зустрічного позову про визнання за ними права власності на їх частку у спадковому майні вони не подавали, а тому суд має право лише визначити, що їм належить 1/6 частка спірного будинку кожному без визнання за ними права власності. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково, визнавши за ним право власності на 2/6 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: partial