Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Представник заявниці - адвокат Корой І.Д. звернувся до суду з позовом до Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області та співвідповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] .. Після його смерті залишилася спадщина, яка складалася із права власності спадкодавця на земельну ділянку та житловий будинок. Спадкодавець щодо належної йому земельної ділянки залишив заповіт на користь [PERSON] .. Оскільки все інше майно спадкодавця не було охоплено його заповітом, то його спадкування здійснюється за законом. 13.08.2021 р. позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою, але їй листом Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області було повідомлено про неможливість надати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого спадкодавця через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.. Отримати дублікат свідоцтва про право власності на житловий будинок для позивачки не є можливим у зв`язку із тим, що не зберіглося рішення виконавчого комітету на підставі якого воно було видане у зв`язку із чим змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача в судовому засідані позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Співвідповідач в судовому засідані позовні вимоги підтримала частково. Представник Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши що вирішення питання про задоволення позову залишає на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволеню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Захарівка Захарівського району Одеської області помер батько позивачки [PERSON] (далі - спадкодавець), шо підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим на підставі актового запису № 59, складеного 02 березня 2021 року Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалась із права власності спадкодавця на наступне нерухоме майно: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області; - житловий будинок по [ADDRESS] (далі - житловий будинок). Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року№ 1377-УІІІ, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Захарівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. Положеннями Цивільного кодексу України, чинними на час відкриття спадщини батька позивачки, було передбачено наступне: право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1 і 2 ст. 1223); малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч. 1 ст. 1241); спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, (ч.ч. 3, 5 ст. 1268); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч. 1, 2 ст. 1269); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270); спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.ч. 1 і 3 ст. 1296). Спадкодавець щодо належної йому земельної ділянки залишив заповіт на користь [PERSON] , а визначені законом особи, які могли би мати право на обов`язкову частку у спадщині відсутні. Оскільки, все інше майно спадкодавця не було охоплено його заповітом, то його спадкування здійснюється за законом. Позивачка, як дочка спадкодавця, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги і її родинні відносини з ним підтверджені свідоцтвом про її народження, виданим на підставі запису за № 13, зробленого 17 лютого 1967 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області, за яким вона народилась [INFO] в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області від батька [PERSON] і матері [PERSON] . За довідкою Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області № 739 від 26.09.2023 року, в якій вказано, що спадкодавець постійно проживав і був зареєстрований до дня смерті у будинку [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку, крім [PERSON] , на день його смерті та до цього часу немає зареєстрованих фізичних осіб. [PERSON] прийняла спадщину свого батька шляхом подання нотаріусу відповідної заяви 13.08.2021 року у спадковій справі до його майна заведеній Захарівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 22.04.2021 року за номером 49/2021 і зареєстрованій у Спадковому реєстрі за номером 67548558. Листом № 391/01-16 від 27.09.2023 року нотаріус Романова І.С. Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області, повідомила [PERSON] про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого спадкодавця через відсутність правовстановлюючих документів на зазначений вище житловий будинок. П. 4.16. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 2% 5 зареєстрованим за № 282/20595 (далі - Порядок), передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.19. цього Порядку визначено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Право власності спадкодавця на житловий будинок підтверджується довідкою №159 від 26.09.2023 року комунального підприємства «Захарівське бюро технічної інвентаризації Захарівської селищної ради Одеської області», за якою житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Фрунзівської селищної ради 20.11.1965 р. на підставі рішення виконавчого комітету № 3 від 02.02.1965 р., зареєстрованого Білгород- Дністровським БТІ 20.11.1965 р. та записаного в кн. 5, реєстр № 660, інвентарна справа №159. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого вказаним БТІ станом на 19 листопада 2023 року, він має порядковий номер [ADDRESS] і складається з одноповерхового житлового будинку літ. «А» побудови до 1965 року загальною площею 36,1 кв.м і житловою площею 27,3 кв.м; а також господарських будівель і споруд - сараїв літ. «В», «Г», «Е», погреба літ. «Д» (всі побудови до 1965 року), огорожі І.. Згідно п. 20.1. довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості за реєстраційним номером 201-20241029-0008661329 від 29.10.2024 року в Кабінеті користувача єдиної бази даних про оцінку, оціночна вартість житлового будинку без вартості земельної ділянки складає 911 504,95 грн.. Пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 в редакції постанови від 23 серпня 2016 р. № 553, визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Вказаною ст. 27 Закону від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката (п. 6 ч.1). Отримати дублікат вказаного свідоцтва на житловий будинок для [PERSON] не є можливим у зв`язку з тим, що не збереглося рішення виконавчого комітету, на підставі якого воно було видане. Відповідно до листа Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 21.03.2024 року № 36/4/12/01-45, рішення сесій та виконкому з 1947-1967 роки передані на державне зберігання до Державного архіву Одеської області. Згідно листа Державного архіву Одеської області від 11.04.2024 року № 2096/06-20, до справи з протоколами засідань виконкому Фрунзівської селищної ради за 1965 рік не існує протоколу № 3 датованого 02 лютого 1965 року. Натомість у протоколі № 5 від 20 лютого 1965 року значиться рішення про визнання права власності на домоволодіння, які розташовані у селищі Фрунзівка. Але зазначеного у рішенні додатку зі списком домовласників немає. Належність спадкодавцю вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після своїх батьків підтверджується наступними обставинами та положеннями законодавства. Титульний власник житлового будинку [PERSON] помер [INFO] в смт. Фрунзівка відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 97 складеного 15 грудня 1986 року Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Чинними на час відкриття його спадщини положеннями Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР) було передбачено наступне: спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524); при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ст. 529). [PERSON] заповіт щодо свого майна не залишав, а із спадкоємців за законом першої черги була його дружина [PERSON] , з якою він перебував у шлюбі зареєстрованому актовим записом номер 45 складеним 26 грудня 1951 року Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). До числа спадкоємців за законом першої черги входив також і син померлого [PERSON] , який народився [INFO] в смт. Фрунзівка від батька [PERSON] і матері [PERSON] , що підтверджено витяго`м з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, за яким реєстрація народження проведена актовим записом номер 93 складеним 15 грудня 1944 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Статтями 548 і 549 ЦК УРСР було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пункт 124 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом від 31 жовтня 1975 р. N 45/5 Міністерства юстиції Української PCP, передбачав, що доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути, зокрема: довідка виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю сцадкодавця проживав разом з ним, або запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця. Відповідно до довідки Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області від 21.03.2024 року № 01/17/359, згідно з домовою книгою по [ADDRESS] за період 1965-2021 роки, проживали та були зареєстровані наступні громадяни: - голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO] з 30.03.1957 року до дня смерті [INFO] ; - дружина - [PERSON] , [INFO] , з 04.12.1968 року до дня смерті [INFO] ; - син - [PERSON] , [INFO] , з 17.04.1963 року до дня смерті [INFO] ; - невістка - [PERSON] , [INFO] , з 04.12.1968 року до [INFO] , вибула смт. Овідіополь Одеської області; онука - [PERSON] , [INFO] , з дня народження до [INFO] , вибула разом з матір`ю. Таким чином, спадкоємці за законом першої черги щодо майна померлого [PERSON] - його дружина [PERSON] і син [PERSON] прийняли його спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном і житловий будинок визнається належним їм у рівних частках з часу відкриття спадщини його власника [PERSON] .. Статтею 560 ЦК У PCP було визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, а ст. 561 цього Кодексу передбачала, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] за життя свідоцтво про право на спадщину щодо успадкованої нею частки у праві власності на житловий будинок не одержала і померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 48 складеного 07 червня 1999 року Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] заповіт щодо свого майна не залишала, а із спадкоємців за законом першої черги був тільки її син [PERSON] . Пункт 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 р. № 18/5 зареєстрованим 07.07.1994 року за № 152/361, передбачав, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. [PERSON] прийняв спадщину своєї матері [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном за фактом безпосередньо перед її смертю проживання разом з нею і належна їй частка у праві власності на житловий будинок визнається належною йому з часу відкриття спадщини матері, а за результатами спадкування після батька і матері йому стало належати право власності на житловий будинок у частці 1/1, проте щодо нього за свого життя він не одержав свідоцтво про право на спадщину. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, записи у погосподарських книгах визнаються публічними актами, що підтверджують право приватної власності. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем майна, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на вищевказаний житловий будинок.

Outcome: approved