Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Військової частини [NUMBER] , треті особи: Міністерство оборони України, Київське квартирно-експлуатаційне управління, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії внаслідок порушення права споживача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є військовослужбовцем та учасником бойових дій. Позивач згідно з рішенням командира військової частини [NUMBER] , на підставі дозволу начальника військ зв`язку Збройних сил України - начальника Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних сил України, проживає на території військової частини [NUMBER] (військове містечко № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ) з 2010 року з укладанням договору від 01.09.2010, згідно чинного законодавства. Рішенням тимчасово виконуючим обов`язки Міністра оборони України від 19.04.2016 №7554/з та листом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 16.06.2016 № 303/4/17/408 з додатком до нього позивачеві визначено дозвіл (погодження) на тимчасове проживання у будівлі військового містечка [NUMBER] (відповідно до додатку №2 акту перевірки окремих питань використання спеціально пристосованих казарм, будівель і споруд від 15.04.2016 року визначено: дозволено тимчасове проживання без права повторного заселення). З метою узаконення права проживання військовослужбовців на території військового містечка № [NUMBER] до вимог керівних документів, начальник військ зв`язку Збройних сил України - начальник Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних сил України направив відповідне клопотання на адресу начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України № 308/31/6735 від 10.05.2016. Начальником військ зв`язку Збройних сил України - начальником Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних сил України на підставі рапорту командира військової частини [NUMBER] від 01.11.2017 №2238, було надано позивачеві дозвіл на проживання з дотриманням правил техніки безпеки в будівлі № [NUMBER] військового містечка № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] . 01.01.2017 у зв`язку зі зміною керівництва частини, був укладений договір на проживання позивача №15 від 01.01.2017. Позивач є побутовим споживачем комунальних послуг, у тому числі електроенергії. З січня 2023 року рахунки за спожиті позивачем комунальні послуги відповідач видавав за загальними засобами обліку та поділом цих показників на кількість проживаючих. Відповідно до Наказу від 31.07.2018 № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» під спеціально пристосовані казарми виділяються будівлі, які розташовані на території військової частини, для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду. Оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які розміщені в спеціально пристосованих казармах, здійснюється військовою частиною в межах кошторисних призначень на відповідний рік. У разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів. У таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення. У відповідності до вимог зазначеної Інструкції позивач своєчасно здійснює оплату за спожиті комунальні послуги за тарифами для населення. Натомість, відповідач в січні 2023 року повідомив жителів військового містечка, що з січня 2023 року вони, в тому числі і позивач, мають оплачувати житлово-комунальні послуги із промисловими тарифами та надавати відповідні рахунки позивачу та іншим мешканцям. Позивач вважає що дії відповідача є неправомірними, а тому вимушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. На підставі викладеного, позивач просить суд зобов`язати в/ч [NUMBER] здійснити з 01.01.2023 перерахунок вартості спожитих ним комунальних послуг за тарифами для населення та в подальшому здійснювати нарахування за спожиті комунальні послуги за тарифами для населення. Ухвалою суду від 08.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. До суду у січні 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення проти позову відповідач мотивує тим, що всупереч норм чинного законодавства для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей у 2016 році були надані нежитлові приміщення військового містечка № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Із грудня 2005 року в/ч [NUMBER] здійснює експлуатацію переданих на баланс Київського КЕУ будівель, споруд та земельної ділянки. Київське КЕУ забезпечує військове містечко № [NUMBER] енергоносіями, комунальними послугами тощо. Будівлі та споруди перебувають на бухгалтерському обліку Київського КЕУ. Оскільки погодження на заселення Київським КЕУ не надавалось, керівництво в/ч має забезпечувати службовим житлом військовослужбовців в/ч [NUMBER] та членів їх сімей відповідно до Інструкції № 380. Посилаючись на положення пункту 5 розділу IV Інструкції №380 відповідач стверджує, що нежитлові приміщення (будівлі) військового містечка № [NUMBER] не мають статусу спеціально пристосованих казарм, тому посилання позивача на необхідність застосування положень Інструкції № 380 є безпідставним. Крім того, відповідач вважає, що командир військової частини [NUMBER] не мав повноваження укладати договори найму з військовослужбовцями та порушив вимоги керівних документів щодо експлуатації будівель, споруд та земельної ділянки військового містечка Наголошує, що призначення будівель, які розміщені у військовому містечку № [NUMBER] не дають правових підстав для нарахування спожитих комунальних послуги за тарифами для населення. Листом від 19.01.2023 Київське КЕУ надало дійсні тарифи на комунальні послуги станом на 01 січня 2023 року з метою якісного та своєчасного нарахування та відшкодування коштів за спожиті комунальні послуги особовим складом, що проживає на території військового містечка № [NUMBER] у переобладнаних під житло нежитлових приміщеннях. В/ч [NUMBER] не встановлює розмір тарифу на електропостачання, а лише відшкодовує відповідні кошти Київському КЕУ. Отже, на думку відповідача, правових підстав для здійснення нарахування оплати за спожиті комунальні послуги позивача із застосуванням тарифів для населення не вбачається. У січні 2025 року від Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення щодо позову або відзиву, відповідно до яких Міністерство пояснило, що позивач не дотримався порядку переобладнання спірної будівлі, внаслідок чого командиром частини також не було вжито заходів щодо реєстрації переобладнаної будівлі, у якій проживає позивач, як об`єкта житлового фонду. А тому негативні наслідки, які настали у зв`язку з цим, не можуть бути покладені на військову частину [NUMBER] , Міністерство оборони України та Київське КЕУ. У січні 2025 року від Київського квартирно-експлуатаційного управління надійшли пояснення по суті спору, у яких третя особа просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції третя особа вказує, що відповідно до акту приймання (передачі) будівель та споруд і територій військового містечка [INFO] прийнято на баланс будівлі та земельну ділянку, які зазначені в акті, а також передано військовій частині [NUMBER] . Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна від 16.12.2019 вих. № 10-15-22342, управління яким здійснює Міністерство оборони України, будівля № [NUMBER] військового містечка № [NUMBER] по [ADDRESS] рахується як будівля органів державного та місцевого управління «Штаб». Згідно із зазначеним витягом Київське КЕУ є балансоутримувачем державного майна згідно переліку. Комплекс будівель військового містечка № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] є державною власністю, власником якої є держава в особі Міністерства оборони України, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 196648088 від 17.01.2020. Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 196648088 від 17.01.2020 спірна будівля [ADDRESS] зареєстрована як «Штаб». Київське КЕУ є військовою установою та в своїй діяльності керується керівними наказами та директивами Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України. ТВО Міністра оборони України було прийнято рішення № 9557/з від 21.09.2009, вказаним рішенням передбачено, що дозвіл на переобладнання нежитлових приміщень під житло для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей має здійснюватися за погодження з Головним квартирно-експлуатаційним управлінням виключно з дозволу Міністра оборони України. Тобто, є визначений порядок за яким має здійснюватися переобладнання нежитлових приміщень для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей, вказаний порядок визначений рішенням ТВО Міністра оборони України від 21.09.2009 № 9557/з. Натомість, позивачем не надано доказів дотримання порядку переобладнання будівлі № 3 військового містечка № [NUMBER] по [ADDRESS] , який передбачений рішенням ТВО Міністра оборони України від 21.09.2009 № 9557/з. Дозвіл Міністра оборони України на переобладнання будівлі № 3 військового містечка № [NUMBER] по [ADDRESS] - відсутній. Київське КЕУ зазначає, що порядок переобладнання спірної будівлі недотримано тому відсутні підстави вважати, що спірна будівля переобладнана з дотриманням керівних наказів Міністерства оборони України. Наказо м Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380 затверджено Інструкцію організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (надалі - Інструкція № 380). Київське КЕУ зазначає, що позивач обґрунтовує свої вимоги посилаючись на абз. 5 п. 5 розділу 4 Інструкції №380, а саме: «У разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів. У таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення.» Проте, Київське КЕУ звертає увагу суду на те, що позивач вириває відповідні абзаци нормативно-правового документу із контексту, таким чином викривляючи дійсне регулювання правовідносин та обставин справи. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні доводи викладені у відзиві підтримала, просила відмовити у задоволенні позову. Представники третіх осіб заперечували проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у письмових поясненнях. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши позивача, представників позивача, представника відповідача 1, представників третіх осіб, свідка, надавши оцінку зібраним доказам, як у їх сукупності, так і кожному окремо, дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що позивач є військовослужбовцем та учасником бойових дій. Позивач згідно з рішенням командира військової частини [NUMBER] , на підставі дозволу начальника військ зв`язку Збройних сил України - начальника Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних сил України, проживає на території військової частини [NUMBER] (військове містечко № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] ) з 2010 року з укладанням договору від 01.09.2010, згідно чинного законодавства. Рішенням тимчасово виконуючим обов`язки Міністра оборони України від 19.04.2016 №7554/з та листом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 16.06.2016 № 303/4/17/408 з додатком до нього позивачеві визначено дозвіл (погодження) на тимчасове проживання у будівлі військового містечка [NUMBER] (відповідно до додатку №2 акту перевірки окремих питань використання спеціально пристосованих казарм, будівель і споруд від 15.04.2016 року визначено: дозволено тимчасове проживання без права повторного заселення). З метою узаконення права проживання військовослужбовців на території військового містечка № [NUMBER] до вимог керівних документів, начальник військ зв`язку Збройних сил України - начальник Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних сил України направив відповідне клопотання на адресу начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України № 308/31/6735 від 10.05.2016. Начальником військ зв`язку Збройних сил України - начальником Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних сил України на підставі рапорту командира військової частини [NUMBER] від 01.11.2017 №2238, було надано позивачеві дозвіл на проживання з дотриманням правил техніки безпеки в будівлі № [NUMBER] військового містечка № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] . 01.01.2017 у зв`язку зі зміною керівництва частини, був укладений договір на проживання позивача №15 від 01.01.2017. Позивач є побутовим споживачем комунальних послуг, у тому числі електроенергії. З січня 2023 року рахунки за спожиті позивачем комунальні послуги відповідач видавав за загальними засобами обліку та поділом цих показників на кількість проживаючих. Відповідно до Наказу від 31.07.2018 № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» під спеціально пристосовані казарми виділяються будівлі, які розташовані на території військової частини, для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду. Оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які розміщені в спеціально пристосованих казармах, здійснюється військовою частиною в межах кошторисних призначень на відповідний рік. У разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів. У таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення. У відповідності до вимог зазначеної Інструкції позивач своєчасно здійснює оплату за спожиті комунальні послуги за тарифами для населення. Натомість, відповідач в січні 2023 року повідомив жителів військового містечка, що з січня 2023 року вони, в тому числі і позивач, мають оплачувати житлово-комунальні послуги із промисловими тарифами та надавати відповідні рахунки позивачу та іншим мешканцям. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі статтями 1, 4, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Відповідно до статей 11, 12, 17, 26 Закону України «Про електроенергетику» державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства. Статтею 10 Закону України «Про Збройні Сили України», з метою приведення квартиро-експлуатаційного забезпечення військ у відповідність до вимог чинного законодавства, враховуючи порядок фінансування квартирно-експлуатаційного забезпечення, утримання, експлуатації та обліку фондів, наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448, затверджено «Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» (далі - Положення № 488). Згідно з пунктами 1.3., 2.4. Положення № 488, основними завданнями квартирно-експлуатаційного забезпечення та Київського КЕУ є забезпечення військових частин комунальними послугами та енергоносіями; участь в організації забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями; здійснення безпосереднього квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Відповідно до пункту 7.11. Положення № 488 порядок оплати житлово-комунальних послуг та квартирної плати в спеціально пристосованих казармах визначається відповідно до вимог Інструкції № 737. Інструкція № 737 втратила чинність відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, яким затверджено Інструкцію № 380. Пунктами 2, 4 розділу ІV Інструкції затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380 передбачено, що у разі відсутності службових жилих приміщень: військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу і не перебувають у шлюбі, розміщуються у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, а сімейні - у сімейних гуртожитках. За відсутності вільних місць в гуртожитку військова частина зобов`язана орендувати їм житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення; військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках; іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців, призваних за мобілізацією до укладення ними контракту) військова частина зобов`язана орендувати житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством. Під гуртожитки виділяються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети житлові будинки, казарми та інші будівлі, які належать до житлового фонду Міноборони та мають бути зареєстровані у виконавчому органі місцевих органів самоврядування. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Інструкції № 380 під спеціально пристосовані казарми виділяються будівлі, які розташовані на території військової частини, для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані у виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду. На спеціально пристосовані казарми КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району оформлює документи, що підтверджують їх технічний стан, у яких зазначається кількість місць для проживання. Житлово-побутові умови в таких казармах мають відповідати вимогам, які висуваються до гуртожитків, призначених для проживання одиноких громадян. У разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів. У таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення (абз. 5 пункт 5 розділу ІV Інструкції № 380). Тобто, вказаними нормативно-правовими актами, якими регулюється порядок надання комунальних послуг та їх вартість, чітко визначено, що одружені військовослужбовці, особи офіцерського складу та члени їх сімей, які проживають у спеціально пристосованих казармах, будівлях і спорудах, переобладнаних для тимчасового проживання військовослужбовців, не зареєстрованих в органах місцевого самоврядування як житлові приміщення, починаючи з серпня 2018 року, здійснюється відповідно до укладених з ними договорів, а відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносії, військовослужбовець проводить за тарифами для населення. Судом установлено, що на час виникнення спірних правовідносин позивач (військовослужбовець) та члени його сім`ї проживали у будівлі, яка розташована на території в/ч [NUMBER] , виділена під тимчасове проживання військовослужбовців та не зареєстрована у виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду. Оскільки позивач, та члени його сім`ї проживають у спеціально переобладнаній будівлі на підставі договору наймання житлового приміщення, укладеного 01.09.2010 між ним та в/ч [NUMBER] , що відповідає вимогам, визначеним статтями 820, 822 ЦК України, на позивача поширюється положення абз. 5 пункт 5 розділу ІV Інструкції № 380 у частині відшкодування ним коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв за тарифами для населення. Доводи відповідача про те, що позивач проживає у нежитловому приміщенні, на яке відсутні документи, що підтверджують його технічний стан, тому на позивача не розповсюджується дія положення абз. 5 пункт 5 розділу ІV Інструкції № 380, що є підставою для нарахування комунальних послуг за тарифами для юридичних осіб, суд відхиляє з огляду на таке. Згідно з абз. 1 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції Закону № 1510-VI від 11 червня 2009 року) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 12 Порядку №1081 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 162) службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. Аналогічна норма міститься у розділі ІV Інструкції № 380. Відповідно до пункту 6.1. Інструкції № 737, яка була чинною на час заселення позивача у спірне нежитлове приміщення, за відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі (у тому числі одинока (одинокий) мати (батько)), розміщуються безкоштовно в спеціально пристосованих казармах, будівлях і спорудах (далі - казарма) у розташуванні військової частини. Казарми - будівлі, розташовані на територіях військових містечок, які переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду. Згідно з абз. 2 пункту 5 розділу ІV Інструкції № 380 на спеціально пристосовані казарми КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району оформлює документи, що підтверджують їх технічний стан, у яких зазначається кількість місць для проживання. Житлово-побутові умови в таких казармах мають відповідати вимогам, які висуваються до гуртожитків, призначених для проживання одиноких громадян. З аналізу вказаних нормативних актів вбачається, що обов`язком командира в/ч є забезпечення військовослужбовців жилими приміщенням у порядку, визначеному Інструкцією № 737 (Інструкцією № 380). При цьому Інструкцією № 380 саме на КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району покладено обов`язок щодо оформлення документів, що підтверджують технічний стан казарми, починаючи з серпня 2018 року. Оскільки спірне нежитлове приміщення переобладнане для тимчасового проживання з дозволу начальника військового зв`язку Збройних Сил України і не зареєстровано в органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду, це дає право позивачу на отримання комунальних послуг за тарифами для населення згідно з абз. пункту 5 розділу ІV Інструкції № 380. Відсутність оформлених документів, що підтверджують технічний стан нежитлового приміщення, в якій на законних підставах проживає позивач та члени його сім`ї (наймачі), не є підставою для нарахування їм оплати за спожиті комунальні послуги та електроенергію за тарифами для бюджетних установ. Отже, право позивача порушене та підлягає захисту. Тому вимога позивача про зобов`язання в/ч [NUMBER] здійснити перерахунок спожитих комунальних послуг та електроенергії за тарифами для населення підлягає задоволенню. Натомість вимога про зобов`язання відповідача і в подальшому здійснювати нарахування за спожиті комунальні послуги за тарифами для населення задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога передбачає захист прав на майбутнє, що суперечить завданням цивільного судочинства, згідно з яким суд захищає порушене, невизнане або оспорюване право (частина перша статті 2 ЦПК України). За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, а позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial