Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

20 лютого 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 22.07.2020 року між нею та відповідачем [PERSON] . Ухвалою судді від 21.02.2025 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи у\~відкритому судовому\~засіданні в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~ з викликом сторін на 19.03.2025 року на 11.30 год. 19.03.2025 року до канцелярії суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила її задовольнити. 19.03.2025 року до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в цьому судовому засіданні. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 22 липня 2020 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , уклали шлюб, про що було складено актовий запис № 1262 та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . У шлюбі дітей немає. Позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст. 110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved