Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У листопаді 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» (далі по тексу - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексу - відповідач) в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 9 666,00 грн. основного боргу, 3 % річних в сумі 257,50 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 782,95 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.2006 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] надає власникам житлових та нежитлових приміщень послуги з утримання будинку та прибудинкової території. До будинку, зокрема і квартири відповідача безперебійно надаються житлово-комунальні послуги, однак відповідач належним чином не виконує свої обов`язки з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02.12.2024 року, матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О. 05.12.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається, з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.2006 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] надає власникам житлових та нежитлових приміщень, які прийняті в його обслуговування актом від 01.03.2010 р., послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку за адресою [ADDRESS] . З метою забезпечення належних умов проживання та наданням споживачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за адресою [ADDRESS] , позивачем було укладено договір на: постачання електричної енергії з ТОВ «Київські енергетичні послуги», договір № 3126139ПВ від 17.12.2018р.; надання послуг із вивезення, розміщення та знешкодження твердих побутових відходів з ПП «Спецкомунтехніка» договір № 343/19 від 01.02.2019р.; на проведення робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів з TOB «ВІЕС ЛТФТ» договір № 116 від 01,06.2020 р. Між [PERSON] та ТОВ «Житло-Сервіс» було укладено договір № ОГ26/58 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 09.04.2015 р. Відповідно до умов Договору позивач зобов`язувався надавати відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в свою чергу відповідач зобов`язувалась оплачувати послуги у термін не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. В свою чергу, зобов`язання в частині, що стосується своєчасної оплати за спожиті послуги відповідачем виконані не були. Внаслідок чого у відповідача перед позивачем в період з 01.11.2021 по 30.06.2022 р. утворилась заборгованість за спожиті послуги в сумі 9 666,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості позивач, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України нарахував заборгованість за період часу з 01.01.2024 р. по 20.11.2024 р., а саме: 3 % річних у розмірі 257,50 грн. (двісті п`ятдесят і сім грн.. 50 коп.) та інфляційне збільшення боргу у розмірі 782,95 грн. (сімсот вісімдесят дві грн.. 95 коп.). Таким чином загальна сума до стягнення, яку заявляє позивач становить 10 706,45 грн. (десять тисяч сімсот шість грн.. 45 коп.). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. На підставі ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості, за період 01.11.2021 року по 30.06.2022 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 9 666,00 грн. При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості, позивач згідно вимог ст. 625 ЦК України нарахував заборгованість за період часу з 01.01.2024 р. по 20.11.2024 р., а саме: 3 % річних у розмірі 257,50 грн. (двісті п`ятдесят і сім грн.. 50 коп.) та інфляційні втрати у розмірі 782,95 грн. (сімсот вісімдесят дві грн.. 95 коп.). Розмір заборгованості в ході розгляду справи відповідачем спростовано не було. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості суду надано не було. Враховуючи вище викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, отже позов слід задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 9 666,00 грн., три проценти річних у сумі 257,50 грн.; інфляційні втрати у розмірі - 782,95 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved