Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

До Томаківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" Алфімов Борис Юрійович з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості у розмірі - 58 263,54 гривень, а також сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 гривні. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 06 листопада 2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] був укладений договір про надання грошових коштів у позику №2074421123. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначений ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.3,11,12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику в сумі 6 100,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 58 263,54 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 100,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 52 163,54 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики в сумі 58 263,54 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 23.10.2024 ухвалою Томаківського районного суму Дніпропетровської області, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на заявлених вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" та просить задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2\~статті 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263\~ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду паперову копію електронного договору надання грошових коштів у позику №2074421123 укладеного 06.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] на суму 6 100,00 грн., строк кредиту (строк дії договору) 06.12.2023; дата надання кредиту 06.11.2023 року або наступний за ним календарний день; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору; стандартна процентна ставка становить - 2,99% в день та застосовується у межах строку кредиту. Договір позики підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №2074421123- графіку платежів сума обов`язкового платежу становить 6 100 грн. 00 коп. Графік підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора g043ozzyd 06.11.2023 об 04 год. 59 хв. Відповідно до договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту , що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на Веб-сайті Товариства : - https.//finsfera ua /. Проте, роздруківка із сайту позивача Правил надання грошових коштів у позику не підписані відповідачем, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими умовами ознайомлений відповідач. Паперова копія електронного Паспорта споживчого кредиту, що доданий до позовної заяви, містить інформацію про основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, строк кредитування, електронний підпис позичальника g043ozzyd 06.11.2023 об 04 год. 59 хв. Відповідно до п.3.1 Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Відповідно до п.3.2 сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. До позову додано повідомлення від 13.08.2024 про успішність операції згідно договору №2074421123 від 06.11.2023, відповідно до якого надавач платіжних послуг ТОВ ФК «Контрактовий дім» перерахувало отримувачу відповідачу в сумі 6100,00 грн. кредитних коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» для поповнення картки [NUMBER] . Також представник позивача надав суду протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису підписувача [PERSON] директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС». В той же час, матеріали справи не містять доказів не виконання відповідачем належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за вказаним договором в обумовлені договором строки, позивачем не надано розрахунку заборгованості. Саме позивач звернувся до суду з позовом, а тому повинен був надати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував заявлені позовні вимоги, а саме обставин невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, проте цей процесуальний обов`язок не виконаний позивачем. За вказаних обставин, а також враховуючи недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті\~610,\~611 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За правилами\~статті 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1-4\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилами\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті\~77\~та частини 6 статті\~91 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 2\~статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Проте, відповідно до пункту 1 частини 2\~статті 41 ЗУ «Про платіжні послуги»\~ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом, зокрема, надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок. З повідомлення ТОВ ФК «Контрактовий дім» зазначено, що перераховані кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», але не зазначений номер кредитного договору за яким перераховано кошти. Крім того, в матеріалах справи відсутня зазначена платіжна інструкція, якою ТОВ «ІНОВА ФІНАНС» ініціював перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача за кредитним договором №2074421123. Також, умовами Договору передбачено, що сума кредиту перераховується Товариством і відсутні будь-які умови про перерахування кредитних коштів третіми особами. З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2023 року між сторонами укладено договір, за яким відповідачу надано споживчий кредит зі строком повернення кредиту - 06.12.2023 днів. Отже, кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, а відтак на спірні правовідносини розповсюджується\~Закон України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що кредитні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням договору, то спірні правовідносини, що стосуються дострокового повернення кредиту, врегульовані положеннями частини 4\~статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що уразі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла -щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Тобто, якщо кредитор за вищевказаними наслідками бажає дострокового повернення всього кредиту, то повинен направити вимогу клієнту та повідомити його, що у випадку не погашення прострочки протягом 30 днів (60 днів за іпотекою) настане момент сплати всієї суми виданих коштів. Протягом вказаного строку позичальник може погасити вказану суму, що призведе до втрати чинності вимоги кредитора та, як наслідок, до повернення у графік платежів. Аналогічним чином обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів врегульовано умовами договору. Відповідно до пункті 6 Договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо).Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. За відсутності факту належного направлення кредитором вимоги позичальнику про усунення порушень кредитного договору, суд може стягнути лише прострочену суму боргу. В матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем вимог частини 4\~статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою врегульовано порядок дострокового погашення кредиту. У позовній заяві представник позивача зазначив, що відповідачу позивач надав грошові кошти у розмірі 6100,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, заборгованість відповідача перед позивачем становить 58 263,54 грн., а саме: 6100,00 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 58 263,54 грн. заборгованість за процентами. Водночас, розрахунку заборгованості представник позивача суду не надав. Суд позбавлений можливості встановити у який період та яким чином нараховувались відсотки зважаючи на розмір тіла кредиту. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Виписка за картковим рахунком відповідача в матеріалах справи відсутня. Отже, надані представником позивача документи не підтверджують наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі зазначеному у позовній заяві. Наявність боргу у відповідача мають бути доведені позивачем належними та допустимими доказами. Позивач не надав суду доказів порушення його прав, за захистом яких мало місце звернення до суду. Доказування на припущеннях не допускається. Отже суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст.141 ЦПК Українив разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed