Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , через свого представника, адвоката Сороку О.О. звернулись до суду з позовом в обґрунтування якого зазначили, що їм на підставі ордеру виділено квартиру [ADDRESS] . Влітку 2024 року виникла необхідність скористуватись правом на приватизацію вказаної квартири, але з листа Харківської міської ради вони дізнались, що питання про приватизацію знято, оскільки наявний арешт на квартиру на ім`я померлого [PERSON] . Арешт накладений постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 12.02.20009 за виконавчим листом № 2-2879/08. [PERSON] ніколи не був власником квартири, лише був у ній зареєстрований, виконавче провадження на даний час знищено, отже скасувати арешт виконавча служба не може. На підставі викладеного позивачі просять суд зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 12.02.2009 у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-2879/08, виданого на примусове виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.06.2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивачів подала до суду письмову заяву, у якій позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про дату й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивачів суд розглянув справу в порядку заочного провадження на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: квартира [ADDRESS] на підставі ордеру від 02.10.1991 № 131272 виділена [PERSON] на склад сім`ї: [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON] (зараз [PERSON] ) - донька (а.с. 41). Згідно з копіями свідоцтв про смерть, [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 42,43). З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова встановлено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та неповнолітні [PERSON] та [PERSON] (а.с. 44). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…за об`єктом нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] наявне таке обтяження: дата реєстрації обтяження 12.02.2009, підстава обтяження: постанова від 12.02.2009, видавник Московський ВДВС ХМУЮ, серія АА № 023875, вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно якого обтяжується: [PERSON] (а.с. 36). З відповіді Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ встановлено, що арешт на майно [PERSON] накладений під час здійснення примусового виконання рішення у справі № 2-2879/08, на підставі якого Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист. 12.10.2012 виконавче провадження № 105301176 завершено винесенням постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», вказане виконавче провадження знищено. Виконавчий лист повторно на виконання не надходив та на виконані не перебуває, отже питання про зняття арешту з майна боржника може бути вирішено в судовому порядку (а.с. 39-40). З копії постанови про арешт майна боржника серії АА № 023872 від 12.02.2009 встановлено, в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2879/08, виданого 01.08.2008 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми в розмірі 25783,00 грн накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 38). Отже, арешт накладений на квартиру, яка не належала на праві власності [PERSON] . Такі випадки з внесенням обтяжень у вигляді арешту квартири на підставі формулювання в постановах державних виконавців «накласти арешт на майно боржника» не є поодинокими у судовій практиці, хоча такий арешт передбачає опис виконавцем майна, що знаходиться за адресою мешкання боржника на суму, що дорівнює стягнутій сумі, а не арешт квартири, де мешкає боржник. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За частинами 1 та 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Отже, єдиним ефективним способом захисту прав позивачів є звернення до суду з позовної заявою про зняття арешту з майна, оскільки виконавче провадження, під час якого виконання якого застосовано обтяження, знищено. Судом встановлено, що позивачем у справі, на користь якого ухвалено судове рішення є [PERSON] , відповідачем [PERSON] , останній на момент розгляду даної справи помер, отже з цих підстав не залучений у якості сторони у справі. Позивачі звернулись до суду з позовом з метою подальшої реалізації свого права на приватизацію житла, що, враховуючи наявність арешту, на теперішній час неможливо та довели, на думку суду, обставини, зазначені у якості підстави позовних вимог, отже позов має бути задоволений у повному обсязі. При цьому суд враховує, що єдиним способом захисту прав позивача є саме зняття арешту з спірного майна, що ніяким чином не порушить прав відповідачів та інших осіб. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, отже стягує з відповідача 1211,20 грн судового збору.

Outcome: approved