Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У січні 2025 року Виконавчий комітет Ніжинської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо останнього та стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Позов обгрунтований тим, що [PERSON] , як мати, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина [PERSON] , який перебуває на обліку у службі у справах дітей, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Підставою взяття на облік дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. [PERSON] проживає окремо від сина, участі у вихованні та його утриманні не приймає, сина не відвідує, не телефонує, дитину виховує та утримує бабуся [PERSON] .. Позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини. Ухвалою суду від 03 березня 2025 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Під час підготовчого провадження відзив чи заперечення на позов відповідачем не подані. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги за обставин згідно з позовною заявою, пояснила, що [PERSON] навчається у 15 гімназії м.Ніжина, його вихованням та навчанням займається бабуся [PERSON] , проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Малолітній [PERSON] , [INFO] , який досяг 13-річного віку, у судовому засіданні в порядку ст.171 СК України пояснив, що його з народження утримує і виховує бабуся [PERSON] , вчить з ним уроки, готує їсти, ходить на батьківські збори, де живе мати-він не знає і не хоче її бачити; мати з ним не спілкується, зокрема і по телефону. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є матір`ю відповідача [PERSON] та бабусею малолітнього [PERSON] , який відразу після народження проживає з нею в [ADDRESS] , вона його виховує та утримує, відповідач востаннє спілкувалась із сином 5 років тому, остання не бере участі у вихованні та утриманні сина, не цікавиться ним. Відповідно до заяви від 01 квітня 2025 року представник Служби у справах дітей Парубець М.О. просить судовий розгляд провести за відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, клопотання про відкладення розгляду справи відсутні. Положеннями ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Станом на час розгляду справи згідно з повідомленням Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 29 січня 2025 року зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , на вказану адресу судом надіслане рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову, відповідачем не подано відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом 11 березня 2025 року здійснене оглошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача у судове засідання на 12-00 год 01 квітня 2025 року. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа\~\~рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі\~\~№800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження\~\~№11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі\~\~№10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи викладене та позицію представника позивача, у судовому засіданні встановлені підстави відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому сторонам надана можливість представити свою позицію по справі під час судового провадження за умов, які не ставлять їх в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною, що в свою чергу відповідає розумному балансу їх інтересів та дотриманню розумних строків розгляду справи. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Згідно з даними свідоцтва про народження від 13 квітня 2012 року [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в м.Сан-Петербург росія, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану про народження- палац Малятко Комітету зі справ ЗАЦС Уряду Сан-Петербургу 13 квітня 2012 року складено актовий запис №2336, мати- [PERSON] , громадянка України, відомості про батька відсутні. [PERSON] , [INFO] , одружилась із [PERSON] 07 березня 2014 року, прізвище після реєстрацію шлюбу- [PERSON] , що підтверджується даними паспорта громадянина України [NUMBER] . Відповідно до наказу Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 24 від 24 грудня 2023 року малолітній [PERSON] перебуває на обліку, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, підстава-ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Відповідно до характеристики Ніжинської гімназії №15 Основа Ніжинської міської ради Чернігівської області від 21 січня 2025 року [PERSON] навчається у даному закладі і його виховання здійснює бабуся [PERSON] , мати [PERSON] у вихованні сина участі не бере, що також підтверджується актами обстеження умов проживання від 19 грудня 2023 року, 26 квітня 2024 року, 30 серпня 2024 року, де бабусею за місцем проживання в [ADDRESS] , створені належні умови для розвитку та виховання дитини, про що заперечення учасників судового розгляду відсутні. Висновком виконавчого\~комітету Ніжинської\~міської ради\~Чернігівської області\~від 16 січня 2025 року підтверджується доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] з підстав невиконання батьківських обов`язків без поважних причин. Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство\~і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя\~у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні\~і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень ст.164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням\~її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей)\~і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України»\~\~від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини\~є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге,\~у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України»). Також ЄСПЛ наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя\~з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно до Конвенції про захист прав людини\~і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії»). Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору,\~а вже тільки потім-права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19,\~\~від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року\~у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19,\~\~від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня\~2019 року у справі №300/908/17. За поданими суду доказами відповідач [PERSON] тривалий час не спілкується з сином [PERSON] , який на час розгляду справи досяг 13-річного віку, і не бере участі у його вихованні, тобто свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати\~\~з бабусею, зокрема і в умовах воєнного стану, і можливість налагодження стосунків між матір`ю та сином, за поданими суду доказами, остаточно втрачена, що підтверджується також і безпосередніми поясненнями дитини у судовому засіданні. Також судом враховується думка [PERSON] , якому на час розгляду справи виповнилося 13 років, що є свідомим віком для надання оцінки діям та прийняття свідомих рішень, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо свого малолітнього сина [PERSON] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, не бере участі у підготовці до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що також вказано у висновку органу опіки та піклування, оскільки упродовж тривалого часу та усього розгляду справи належним чином не здійснила будь-яких дій, щоб налагодити відносини із дитиною, що розцінюється судом як умисне ухилення від виховання дитини і в сукупності є підставою для застосування до відповідача такої виключної міри впливу, як позбавлення батьківських прав, враховуючи, в даному випадку, якнайкращі інтереси дитини. Також судом враховується, що згідно із ст.169 СК України мати, яка позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться її поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. \~До призначення опікуна опіку над малолітнім [PERSON] здійснює орган опіки та піклування Ніжинської міської ради. Відповідач, як мати дитини, повинна утримувати її до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач, як орган опіки та піклування, вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі по 1 / 4 частці заробітку (доходу) відповідача, яка є працездатною, що є підставою для стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в частці від її заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) з відповідача, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України із зобов`язанням органу опіки та піклування відкриття особистого рахунку у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим аліменти підлягають присудженню з дня пред`явлення позову-22 січня 2025 року. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, із врахуванням заявлених вимог позивача, який звільнений від сплати судового збору в порядку п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», із відповідача підлягає стягненню в дохід держави 2422 грн 40 коп (1211,20*2=2422,40) судового збору. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами та органом опіки та піклування під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved