Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.08.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 472438-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором, у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідач отримала від позичальника ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 10 000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, визначеному договором. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало відповідачці грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника, котрий позичальник указала в особистому кабінеті. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 18.12.2024 року виникла заборгованість у розмірі 35 819,74 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9656,79 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 25544,25 грн.; суми прострочених платежів за комісією\~618,00 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем її реєстрації, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав. Судом встановлено, що 24.08.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 472438-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якого позивач (як кредитодавець) надав відповідачеві грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Договором визначено строк кредиту 24 тижні; фіксована процентна ставка в день 2,00000000%; комісія за надання кредиту 1500,00 грн; загальний розмір наданого кредиту 10000,00 грн; термін дії договору до 08.02.2024 року; орієнтована загальна вартість наданого кредиту 26040,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 9249,88%. У п.3. Договору сторони встановили Графік платежів(а.с.31-57). Всупереч вимогам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила погашення кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості вбачається, що за кредитним договором № 472438-КС-001 виникла заборгованість у розмірі 35819,74 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9656,79 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 25544,25 грн.; суми прострочених платежів за комісією\~618,70 грн. (а.с.20-26). З інформації наданої на виконання ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09.01.2025 року, АТ КБ «Приват Банк» надано інформацію, що платіжна картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.120). Крім того, АТ КБ «Приват Банк» надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 24.08.2023 по 08.02.2024 з якої вбачається, що 24.08.2021 на рахунок [PERSON] зараховано кошти у розмірі 10000,00 грн.(а.с.121-123). Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачкою зобов`язань за договором. Вирішуючи спір, суд враховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст.\~11, ч. 1,\~2\~ст.\~509 ЦК України). Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1\~ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 12\~ст. 11 Закону «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до\~ст. 12 цього Закону\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору у передбачені договором строки кредит не погашений. За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідачка не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, приходить висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved