Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

20.09.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БЕРЕГИНЯ 23» до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 12\~107,41 грн та здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачеві надано 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалу суду від 26.09.2024 було надіслано на адресу відповідача листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся до суду із відміткою: «закінчення встановленого терміну зберігання». Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.09.2024 № 393402666. ОСББ «БЕРЕГИНЯ 23» створено співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з метою забезпечення і захисту прав співвласників щодо користування, володіння і розпорядження спільним майном, збереження і поліпшення техніко-економічних характеристик будинку з метою комфортного проживання користувачів будинку, зниження витрат і втрат ресурсів на утримання спільного майна і на споживання ЖКП, благоустрою прибудинкової території та побутового обслуговування населення. Одним із завдань ОСББ є: забезпечення належного утримання, ремонту, реконструкції та технічного переоснащення багатоквартирного будинку і прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості. Зазначене підтверджується копією статуту ОСББ «БЕРЕГИНЯ 23». Тобто, ОСББ «БЕРЕГИНЯ 23» є управителем багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням зборів ОСББ (протокол № 7/19 від 11.01.2019) затверджено кошторис ОСББ на 2019 рік, відповідно до якого розмір внесків членів ОСББ затверджено (залишено без змін) 4,80 гривень за 1 кв м площі квартири або нежитлового приміщення на місяць. Рішенням зборів ОСББ (протокол № 8 від 24.01.2020) затверджено кошторис ОСББ для застосування з 01.04.2021, відповідно до якого встановлено внески членів ОСББ в розмірі 5,00 гривень за 1 кв м площі квартири або нежитлового приміщення на місяць. Рішенням зборів ОСББ (протокол № 7 від 24.01.2021) затверджено кошторис ОСББ для застосування з 01.01.2021, відповідно до якого встановлено внески членів ОСББ в розмірі 6,00 гривень за 1 кв м площі квартири або нежитлового приміщення на місяць. Рішенням зборів\~ОСББ (протокол\~№ 10\~від 20.03.2024)\~затверджено кошторис\~ОСББ для\~застосування з\~01.04.2024,\~відповідно до\~якого встановлено\~внескичленів ОСББ в розмірі 8,00 гривень за 1 кв м площі квартири або нежитлового приміщення на місяць. На виконання функцій з управління багатоквартирним будинком, 01.01.2019 між ОСББ «БЕРЕГИНЯ 23» та ТОВ «ТВ-СЕРРУС» було укладено колективний договір на вивезення ТПВ № 999СФ, за яким ТОВ «ТВ-СЕРРУС» зобов`язалося здійснювати послуги зі збирання та вивезення ТПВ, що утворюються в процесі господарської діяльності замовника, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним\~від належних\~йому,\~як абсолютному\~володарю,\~правочинів володіння,\~користування та\~розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 761/43664/18 вказано, що частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. У ч. 1 ст. 10 Закону вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). На підставі наданих суду доказів, було встановлено, що ОСББ «БЕРЕГИНЯ-23» є управителем житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , де, зокрема, розташоване майно [PERSON] , тоді як останній належним чином не виконує свої обов`язки щодо оплати житлово-комунальних послуг. Доказів зворотного відповідачем надано не було. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом У відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦУ України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати житлово-комунальних послуг, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦУ України здійснено нарахування 1\~523,77 грн інфляційних втрат та 755,29 грн 3 % річних, які є складовою частиною боргу. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з вересня 2018 року по вересень 2024 року, розмір заборгованості [PERSON] за утримання\~будинку та\~прибудинкової територіїсклав 12\~107,41 грн, з яких: основна сума боргу 9\~828,35 грн; інфляційні втрати 1\~523,77 грн та три відсотки річних 755,29 грн. Суд погоджується із зазначеним розрахунком заборгованості та доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved