Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.1996 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Зазначає, що спільне життя між ними не склалися, шлюб існує лише формально. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2023 року справу передано за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2023 року справу передано за підсудністю до Рокитнянського рвайонного суду Київської області. Позивач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань, заяв до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.01.1996 року, актовий запис № 240. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу\~стало шлюбне - " [PERSON] ". Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 51Конституції Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно дост. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Відповідач в своїй заяві від 24.12.2024 року позов про розірвання шлюбу визнала, просила його задовольнити. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам один одного. Тому, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем, залишити за останнім, оскільки питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат позивачем не ставиться.

Outcome: approved