Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

у січні 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник позивача адвокат Скрябін Олексій Миколайович із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 21 червня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю. Підставою для розірвання шлюбу представник позивача зазначає те, що спільне життя позивача та відповідача не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та різні погляди на життя. Також, представник позивача зазначає, що з лютого 2024 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини. Отже, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, відтак на примирення позивач не згоден, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. У судове засідання сторони не з`явились, про час, місце та дату слухання справи повідомлялися належним чином. Представник позивача разом з позовом подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. У матеріалах справи також містяться заяви представника відповідача адвоката Сімінського Максима Валерійовича, у яких він зазначає, що відповідачка позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати та просить суд розглянути справу за відсутності відповідачки та її представника. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 21 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 132. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 червня 2013 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. У шлюбі у позивача та відповідача народилась [INFO] донька - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 листопада 2023 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Представник позивача вказує, що подальше спільне проживання та збереження родини сторін є неможливим, на що відповідач не заперечує. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а з урахуванням позиції відповідача, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, підстав для надання строку для примирення сторін суд також не вбачає. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved