Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, заінтересована особа: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради в особі органу опіки і піклування про призначення його опікуном недієздатної баби дружини. Обгрунтовує заявлені вимоги тим, що він фактично проживає та зареєстрований у [ADDRESS] , де проживає і бабуся його дружини [PERSON] - [PERSON] [INFO] . Посилається на те, що з 2023 року бабуся серйозно захворіла, стан її здоров?я значно погіршився, вона стала лежачою та втратила спроможність читати, писати та виражати свої думки, внаслідок чого втратила здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує догляду та опіки на постійній основі. В заяві зазначає, що він постійно здійснював за бабусею дружини - [PERSON] догляд. Вказує, що наразі бабуся перебуває на амбулаторному лікуванні та потребує постійного (ціло добового) догляду та опіки, оскільки самостійно себе обслужити вона не може в силу недієздатності, яка їй була визначена 27.12.2024 року рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці; цим же рішенням було визначено встановити опіку над недієздатною особою. Окрім наведеного, мотивує заявлені вимоги і тим, що 11.02.2025 року було постановлено виконкомом Чернівецької міської ради рішення за №61/4 про надання до суду подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , та відповідно надано подання органом опіки і піклування про доцільність призначення його, [PERSON] , [INFO] опікуном недієздатної [PERSON] , [INFO] . Просить, призначити його, [PERSON] , [INFO] опікуном, [PERSON] [INFO] . Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.03.2025 року відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] , та в його інтересах адвокат Кутровська Н.М. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. В наданих суду поясненнях, заявник посилався на обставини викладені в заяві. Позицію заявника в судовому засіданні було підлтримано в його інтересах представником, адвокатом Кутровською Н.М. Представником заінтересованої особи - органу опіки і піклування, в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради, за довіреністю, Спенул О.М. до суду скеровано письмову заяву, про відсутність заперечень відносно призначення [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON] . Просить, розгляд справи провести за її відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 3, 11, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом належними доказами встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27 грудня 2024 року [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатною особою (а.с.12-13). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.01.2025 року, сім`я потенційного опікуна [PERSON] проживає в хороших умовах. [PERSON] здійснює догляд за хворою [PERSON] (а.с.14-15). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №Д від 21.01.2025 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (яка є бабою його дружини [PERSON] , що зокрема підтверджується свідоцтвом про шлю серії [NUMBER] від 21.10.2010 року(а.с. 44)) зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Окрім цього за вказаною адресою проживають - дружина заявника [PERSON] , та діти [PERSON] , [PERSON] (а.с.16). Факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , також підтверджується актом №12 від 14.02.2024 р. (а.с.17). Згідно висновку №508 від 16.02.2024 року [PERSON] , [INFO] рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.18). З довідки про доходи вбачається, що [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсійні виплати в розмірі 4809.17 грн. (а.с.19). Головою житлово-будівельного кооперативу «Перспектива» видано позитивну характеристику №5 щодо заявника [PERSON] 21.01.2025 року (а.с.20). Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявної судимості" на території України станом на 17.05.2024 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.30-31). Заявник офіційно ніде не працює, на обліку в Чернівецькому обласному центрі зайнятості не перебуває, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою Чернівецького обласного центру зайнятості від 21.01.2025 №229 (а.с. 21-28, 32). Дружина заявника [PERSON] написала заяву від 22.01.2025 року, де зазначила, що не заперечує щоб її чоловік [PERSON] був призначений опікуном її хворої баби [PERSON] . В своїй заяві вказує на те, що особисто не може бути опікуном за станом свого здоров?я, що підтверджується висновком ЛКК №311 від 19.09.2024 року, виданий КНП «Міська поліклініка N?3» (а.с.38, 54). Також в судовому засіданні досліджені письмові заяви, зокрема дружини заявника та тещі, відповідно у яких вони відмовляються від здійснення обов"язків опікуна по відношенню до [PERSON] . Донька [PERSON] - [PERSON] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] (а.с.46)) знаходиться під спостереженням у сімейного лікаря, що підтверджується довідкою (а.с.37) та відповідно не може здійснювати догляд за матір`ю в силу вкрай незадовільного стану свого здоров"я, що також вбачається із письмової заяви (а.с.55). 11.02.2025 року було постановлено виконкомом Чернівецької міськради рішення за №61/4 про надання до суду подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . З подання органу опіки та піклування вбачається доцільність призначення [PERSON] , [INFO] опікуном недієздатної баби дружини - [PERSON] , [INFO] (а.с.7-11). Відповідно до положень ст.З Конституції України людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. На підставі ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Статтею 59 ЦК України визначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. У відповідності до ст. 60 ч. 1 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до положень ст.62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Статтями 63 ч. ч.3, 4 та 5 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Передбачено ст. 292 ЦК України, що малолітня, неповнолітня особа, а також фізична особа, яка визнана недієздатною або дієздатність якої обмежена, має право на опіку та піклування. Статтею 300 ЦПК України визначено можливість встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників (ст. 63 ЦК України). У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 336/5652/18 (провадження № 61-1595св20) звернуто увагу на те, що відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. У пункті 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, зазначено, що при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки. Опікун або піклувальник призначаються лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікуном може бути призначено не лише родича, а й осіб, які є близькими підопічному. Правилами опіки та піклування не встановлено обмежень щодо кількості опікунів повнолітньої особи. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування). Опікунами не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними, перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину (п.3.2 Правил). Відповідно до ст.292 ЦК України малолітня, неповнолітня особа, а також фізична особа, яка визнана недієздатною або дієздатність якої обмежена, має право на опіку та піклування.Суд, за з"ясованих в судовому засіданні обставин, сукупності досліджених доказів наджаних сторонами приходить до висновку, що заявлені вимоги заявником про призначення його, [PERSON] опікуном недієздатної баби дружини - [PERSON] , [INFO] , грунтуються на законі і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Так, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також, недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (ст.59 ЦПК України).Водночас, суд, вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України). Окрім того, згідно із ст.9 Конституції України, - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, підлягає застосуванню в Україні, як частина національного законодавства, що повністю узгоджується з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, за якими - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. ЄСПЛ визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час розгляду такої категорії справ, вказавши, що сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи, - наявність психічного розладу, що вимагає об`єктивної медичної експертизи (справа «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року (п.39). При цьому, Європейський суд з прав людини в контексті усталеної практики ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги пояснення надані учасниками процесу під час розгляду справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved