Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 29\~200,00 грн, а також судового збору в розмірі 2422,40 грн та 6000,00 грн витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.02.2020 на офіційному веб-сайті \~Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ\~«Мілоан») Колесник (нині Сайденсаль) Н. О. подала заяву на отримання кредиту № 1673895. ТОВ «Мілоан» направило відповідачці електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідачка підтвердила прийняття умов договору на споживчий кредит №\~1673895 від\~26.02.2020. На підставі платіжного доручення відповідачці перераховано кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 10 000,00 грн. 09.10.2020 між ТОВ\~«Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі ТОВ «Діджи фінанс») укладено договір факторингу №\~03/10, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги за кредитним договором № 1673895 від\~26.02.2020, а ТОВ «Діджи фінанс» набуло право вимоги до відповідачки. 24.01.2022 між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ\~«ФК «Пінг-понг» укладено договір факторингу №\~1/15, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Пінг-понг» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит № 1673895 від 26.02.2020. Згідно з додатком № 1 до договору факторингу заборгованість відповідачки перед ТОВ «Пінг-понг» становить 29\~200,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн за тілом кредиту; 18\~000,00 грн за процентами; 1200,00 грн за комісією, яку товариство просила стягнути на свою користь. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 10 лютого 2025 року 15-00 год., яке в подальшому відкладено на 31 березня 2025 року 11-00 год. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Лабовкін\~О. О. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] не укладала та не підписувала жодного кредитного договору. На доданому до позовної заяви кредитному договорі відсутній підпис відповідачки, а також алфавітно-цифрові послідовності чи одноразовий електронний ідентифікатор, що свідчить про неукладення кредитного договору. Крім того, за твердженням представника відповідачки, вона не отримувала грошових коштів на свій картковий рахунок. Надане на підтвердження вказаних доводів платіжне доручення не містить підпису та печатки банку, а також складене в довільній формі та не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження факту перерахування кредитних коштів. Позивачем не надано розрахунку заборгованості, який містив би формулу розрахунку, процентну ставку, а також доказів на підтвердження переходу до ТОВ "Пінг-понг" прав вимоги від ТОВ «Мілоан». У відповіді на відзив представник ТОВ «ФК «Пінг-понг» Лановий Є. М. вважав доводи представника відповідачки безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що 26.02.2020 [PERSON] подала заявку на отримання кредиту № 167389; ТОВ «Мілоан» направлено їй електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при введенні якого вона підтвердила прийняття умов кредитного договору, який знаходиться у її власному кабінеті. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю надання кредиту, строк та умови користування кредитними коштами, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення договору в електронній формі шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без проходження реєстрації [PERSON] та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна та пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Законність нарахування процентів за кредитним договором підтверджується доданим до позовної заяви деталізованим розрахунком заборгованості первісного кредитора. Жодних заперечень з приводу нарахування комісії у розмірі 1200,00 грн при укладенні договору відповідачка не висловила. Позивачем до позовної заяви додано докази відступлення права вимоги ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи фінанс», та, відповідно, ТОВ «Діжди фінанси» до ТОВ «ФК «Пінг-понг», у зв`язку з чим твердження представника відповідачки про недоведеність відступлення права вимоги є хибними. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилася, при цьому належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду; жодних заяв/клопотань до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 26 лютого 2020 року відповідачка уклала з ТОВ\~«Мілоан» кредитний договір №\~1673895, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 22 24). Згідно з п. 1.2 -\~1.5 кредит у розмірі 10\~000,00 грн надається строком на 30 днів з 26.02.2020; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.03.2020; сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 7200,00 грн у грошовому виразі та 876,00 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п. 1.5.1-1.5.2 цього договору. Сторони узгодили, що за надання кредиту позичальником сплачується комісія у розмірі 1200,00 грн, яка нараховується за ставкою 12,00 % від суми кредиту одноразово. За користування кредитом сплачуються проценти у розмірі 6000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, тип процентної ставки фіксована. Пунктом 2.2.3 кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем, визначеним п. 1.4, продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п. 1.6. договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства. Відповідно до\~п.\~6.1\~кредитний договір\~укладається в\~електронній формі\~в особистому\~кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. Згідно з п. 6.2 договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п. 6.3 договору, приймаючи пропозицію товариства щодо укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі, правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 6.4, 6.5 договору укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентно отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. До позовної заяви додано анкету-заяву на кредит № 1673895 від 26.02.2020, що роздрукована із сайту miloan.ua, яка, зокрема, містить відомості про процес укладення між сторонами кредитного договору. Як убачається зі змісту вказаної анкети-заяви, 26.02.2020 о 04-50-11 год. позичальник підписав договір, що в електронній системі кредитора підтверджено 26.02.2020 о 04-50-55 год. Згідно з платіжним дорученням № 15797375 від 26.02.2020 ТОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] на банківську картку грошові кошти в сумі 10\~000,00\~грн із зазначенням платежу: «кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно з договором №\~1673895 (зворот а. с. 30). Згідно з наданими ТОВ «Мілоан» відомостями про щоденні нарахування та погашення, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1673895 становить 29\~200,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн за тілом; 18\~000,00 грн за процентами; 1200,00 грн за комісією (а. с. 12). 09.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу № 03/10, згідно з яким ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ\~«Діджи фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим договором (а.\~с.\~15-18). Відповідно до витягу з додатка до договору факторингу № 03/10 від 09.10.2020 ТОВ «Діджі фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 29\~200,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн за тілом; 18\~000,00 грн за процентами; 1200,00 грн за комісією (зворот а. с. 11). 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТОВ «Діджи фінанс» відступило на користь ТОВ ФК «Пінг-понг» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 1673895 (а.\~с. 26, 27). Відповідно до витягу з додатка до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 ТОВ «ФК «Пінг-понг» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 29\~200,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн за тілом; 18\~000,00 грн за процентами; 1200,00 грн за комісією (а. с. 11). На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» надіслало виписку за картковим рахунком № [NUMBER] , який належить [PERSON] , за період з 26.02.2020 по 26.03.2020, зі змісту якої вбачається, що на рахунок відповідачки 26.02.2020 зараховано грошовий переказ у розмірі 10\~000,00 грн. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.\~204\~ЦК\~України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652\~ЦК\~України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК\~України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У силу ч. 1 ст.\~638\~ЦК\~України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За положеннями п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування кредиту. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 2\~ЦПК\~України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст. 12, 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Щодо доводів представника відповідачки про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження волевиявлення відповідачки на укладення договору та його підписання слід зазначити таке. Відповідно\~до правового висновку Верховного Суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних відомостей особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Подібна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду у справі №\~127/33824/19 від 07.10.2020, проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису\~позичальником. Зокрема, як зазначив Верховний Суд, без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. З огляду на зазначені постанови Верховного Суду доказ підписання договору, що міститься у іншому документі (ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»), навіть у разі відсутності відображення підпису в договорі/паспорті кредиту, свідчить про законність дій та наявність волевиявлення сторін на укладення договору. Отже, ураховуючи вищенаведене, кредитний договір № 1673895 від 26.02.2020 підписано відповідачкою [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується наданою позивачем анкетою-заявою, в якій зафіксований час та дата підписання договору в електронній системі кредитодавця. У свою чергу, відсутність відображення символів надісланого позичальнику одноразового ідентифікатора безпосередньо в тексті договору саме по собі у контексті конкретних обставин цієї справи не може свідчити про неукладення відповідного правочину. Таким чином, доводи представника відповідачки про те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідачка підписала договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є необґрунтованими, оскільки за нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і допустимих доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано. Підписуючи кредитний договір №\~1673895 від 26.02.2020, відповідачка погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів та сплату комісії за надання кредитних коштів. Відповідачкою та її представником викладені у відзиві обставини не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема не надано платіжних документів, або їх копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, наданий позивачем. Заперечуючи проти позову, представник відповідачки посилався на відсутність доказів перерахування на банківську картку [PERSON] грошових коштів, однак указані доводи повністю спростовуються матеріалами справи, а саме випискою за картковим рахунком відповідачки, якою підтверджується факт надходження 26.02.2020 кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн на її рахунок. Представник відповідачки, заперечуючи проти надходження кредитних коштів на її банківську картку, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних письмових доказів на підтвердження відсутності у відповідачки банківської картки з номером [NUMBER] або неперерахування на цю картку/відповідний банківський рахунок у спірний період суми за кредитом, хоча не був позбавлений можливості надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх заперечень, якою безпосередньо володіє [PERSON] . З урахуванням викладеного, унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачкою та її представником, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідачки\~на користь\~позивача слід\~стягнути судовий\~збір у\~розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Так, у ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24\~січня 2019 року в справі № 910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19\~лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Позивачем на підтвердження надання правничої допомоги на суму 6000,00 грн надано такі документи: акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11 листопада 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.\~М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Пінг-понг» щодо стягнення кредитної заборгованості, додаткову угоду № 1673895 до договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року від 11 листопада 2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Суд вважає, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн є завищеним з урахуванням категорії справи, наданих адвокатом послуг. Так, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн відповідатимуть критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин цієї справи, що є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, з урахуванням фінансового стану обох сторін. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 6422,40 грн.

Outcome: approved