Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

01 жовтня 2024 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року справу за цим позовом передано за підсудністю до Ширяївського районного суду Одеської області. У січні 2025 року до Ширяївського районного суду Одеської області з Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшли за підсудністю матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 05 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 76. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що останнім часом сімейне життя з відповідачем не склалося. Суттєві розбіжності в подальшій побудові життя, не дають можливості зберегти сім`ю. Чоловік та жінка мають різні погляди на організацію, практичні аспекти сімейного життя, а також відмінні світоглядні позиції. Вже тривалий час проживають окремо. Зазначене пов`язано з небажанням продовжувати подальше сімейне життя, вести спільне господарство та спільний бюджет. Подальше збереження шлюбу чи примирення є неможливим, оскільки між ними втрачено почуття поваги та любові. Спору щодо поділу спільного майна, щодо визначення місця проживання дітей чи їх утримання не має. 30.01.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки відповідач відзив на позов суду не подав. Ухвалою від 05.03.2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 11:00 годину 31 березня 2025 року Позивач про відкриття провадження у справі повідомлявся шляхом направлення за місцем реєстрації, ухвали про відкриття провадження від 30.01.2025 року, ухвали суду від 05.03.2025 року рекомендованими листами з повідомленням про вручення, до суду повернулися конверти з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлявся шляхом направлення за місцем реєстрації, ухвали про відкриття провадження від 24.12.2024 року, копії позовної заяви з додатками рекомендованим листом з повідомленням про вручення, до суду повернувся конверт з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, будь-яких заяв чи клопотань суду не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на зареєстровану в установленому законом порядку адресу місця реєстрації. Зазначене поштове відправлення позивач не отримав, до суду кореспонденція повернулася з відміткою (адресат відсутній за вказаною адресою). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Про дату час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки на зареєстровану в установленому законом порядку адресу місця реєстрації. Зазначене поштове відправлення відповідач отримав, до суду кореспонденція повернулася з відміткою про вручення 11.03.2025 року. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судові поштові відправлення (копія позову з додатками, ухвала про відкриття спрощеного провадження, судова повістка) двічі направлялися за адресою за місцем реєстрації позивача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника вручити поштове відправлення не представляється можливим, так як адресат відсутній за вказаною адресою, тому у суду є підстави розцінювати, що позивач отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження та повідомлений про порядок розгляду справи, та був повідомлений про дати судових засідань. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже судом було вжито всі можливі заходи, щодо виклику відповідача та позивача по справі до суду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. 05 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 76 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 05 жовтня 2013 року, а. с. 6). Від цього шлюбу сторони мають дітей [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 2014 року, а. с. 13), [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2022 року, а. с. 14). Діти проживають з матір`ю. Відповідно до матеріалів справи шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Основною причиною припинення сімейних відносин є втрата взаємної поваги та любові. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Майнового спору та спору про визначення місця проживання дітей у сторін немає. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставини на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах цивільної справи відсутні. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Збереження цього шлюбу суперечить його інтересам, тому оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 3, 56, 112 СК України,

Outcome: approved