Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

03.02.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стянути з такого в користь позивача заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2022 по 01.12.2024 у розмірі 7\~923 ( сім тисяч дев`ятсот двадцять три гривні) 24 копійки; 3 % річних у сумі 2 59 (двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійки за період 01.01.2024; інфляційні втрати в сумі 949 (дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 23 копійки та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться в управлінні ТОВ «Пасічна ІФ». Послуга з управління багатоквартирним будинком включає : утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання прибудинкової території. Обслуговування внутрішньо будинкових систем, утримання ліфтів; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] по вказаній адресі, є співвласником даного багатоквартирного житлового будинку. Відповідно до укладеного Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території від 26.12.2013 товариство взяло на себе зобов`язання надати послугу з утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. Відповідач проводить оплату за надані послуги не в повному обсязі. 04.09.2024 ТОВ «Пасічна ІФ» звернулося із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] . Було видано судовий наказ та ухвалою суду від 20.09.2024 скасовано, так як [PERSON] не визнавав суми заборгованості, оскільки рахунки не надходили, договір не укладався. Після скасування судового наказу [PERSON] продовжує не виконувати обов`язки споживача пов`язані з утриманням будинку, внаслідок чого виникла заборгованість в період з 01.08.2022 по 01.12.2024 в сумі 7\~923,34 грн. Разом з тим, так як боржник прострочив виконання своїх зобов`язань просить стягнути 3 % річних у сумі 2 59 (двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійки за період з 01.01.2024; інфляційні втрати в сумі 949 (дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 23 копійки та судові витрати. 06.02.2025 відкрито провадження у справі. 11.03.2025- ухвалою суду визнано явку представника позивача обов`язковою. Представник позивача адвокат Чекайло В.М. позов просив задоволити. Вказав, що укладений договір між сторонами, що стосується квартири [ADDRESS] не розірвано. Таку заяву [PERSON] щодо зазначеної квартири не подавав. У відповідача є ще одна квартира, яка розташована в будинку по [ADDRESS] , що також обслуговується ТОВ «Пасічна ІФ», саме з приводу обслуговування такої [PERSON] висловлював свої претензії. Відповідач позову не визнав з тих підстав, що позивачем надаються неякісні послуги щодо квартири [ADDRESS] , де мало місце затоплення і позивач не виконав своїх обов`язків. Відтак, він вважає, що позивач не надає якісні послуги в цілому. Тому, ним було подано заяву про розірвання договору щодо обслуговування квартири [ADDRESS] , яку представники позивача, на його думку, викинули у смітник. Разом з тим, вважає, що ухвалою суду скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості, відтак у нього немає підстав для сплати заборгованості. На розгляд вказаної заяви його не викликали, чим порушили право на захист. Вислухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини, суд дійшов наступного висновку : 26.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю « Пасічна-ІФ» ( виконавцем) та [PERSON] (споживач) укладено Договір №57 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 3). Предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ( прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо) у будинку, а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених Договором ( п.1.1 Договору) щодо квартири [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач зобов`язується оплачувати комунальні послуги за поточний місяць не пізніше 15 числа такого місяця. Інформація про зміну тарифів зазначається у рахунках на оплату, на інформаційних дошках, а також на сайті htt://pasichna.if.ua/ ( п.2.1. Договору). За п. 6.1. Договору у разі порушення виконавцем умов договору споживач викликає виконавця для складання та підписання акта-претензії споживача, у якому зазначаються строки, види порушень кількісних і якісних показників комунальних послуг тощо. Договір набирає чинності з дня його укладення та діє стоком на 1 рік ( п. 8.1). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін ( 8.2.) Договір може бути розірваний достроково у разі : переходу права власності ( користування) на приміщення іншій особі; невиконання умов договору сторонами; припинення дії договору оренди приміщення; дострокового розірвання договору оренди на нежитлове приміщення ( п.8.4 Договору). За п. 8.5. передбачено можливість внесення змін та доповнень до вказаного Договору. Разом з тим, згідно із розрахунку заборгованості по кв. [ADDRESS] ( особовий рахунок [NUMBER] ) у період з 01.07.2022 по 30.11.2024 у відповідача як власника вказаної квартири виникла заборгованість у загальному розмірі7\~923,34 грн., остання оплата мала місце в сум 7,75 грн. в травні 2025 року. Так, за змістом статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. За змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію (стаття 151 ЖК України). Згідно із статтею 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (у редакції, що була чинною на момент визначення виконавця житлово-комунальних послуг) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту «б» підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно із частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, пункту 1 частини першої статі 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV та пункту 5 частини другої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, який втратив чинність на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, до 10.06.2018 тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховувалися виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо та встановлювалися органом місцевого самоврядування. Згідно з пункту 2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, з дня введення в дію цього Закону, крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом. Разом з тим, згідно пунктів 3-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. З дати введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. Виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Положення статей 319, 322 ЦК України, встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, незалежно від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому прав володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку з утримання належного йому на праві власності майна може створювати небезпеку для третіх осіб. Аргументи сторони відповідача, суд не бере до уваги враховуючи вище викладені положення законів, а також, що відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від його оплати, суду не надано. У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, за які відповідач зобов`язаний був сплачувати грошові кошти, а тому факт виконання позивачем своїх зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг не може ставитись судом під сумнів. Так, Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі\~Закон №417-VIII) визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Водночас, стороною відповідача не надано доказів, що він, як співвласник у багатоквартирному будинку, чи іншими особами співвласниками, ініціювалося проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку для вирішення питань щодо управління будинком. На час розгляду справи, заперечуючи надання послуг позивачем, відповідач, не надає доказів того, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються іншим управителем та за такі послуги відповідач йому здійснює сплату. Згідно із пунктом 10 частини другої статті 7 Закону №417-VIII, співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно із статтею 12 Закону №417-VIII витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень. Обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (стаття 8 Закону №417-VIII). Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, позивач, будучи належним чином уповноваженим на надання послуг з утримання на утримання житлового будинку і прибудинкової території, а відповідач є співвласником багатоквартирного будинку, маючи у власності квартиру [ADDRESS] , та, згідно норм чинного законодавства України, зобов`язаний оплатити надані позивачем послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання по наданню послуг. Доказів протилежного, зокрема, ненадання відповідачу послуг, надання неякісних послуг, судом не встановлено. Щодо покликання відповідача на вимогу до суду про зобов`язання позивача розірвати договір не може взята до уваги, оскільки таким не дотримано процесуального порядку звернення з зазначеною вимогою. Відтак, оскільки, відповідач належним чином зобов`язання по оплаті за послуги утримання будинку та прибудинкової території, не виконав, за період з 01.07.2022 по 30.11.2024 у нього утворилася заборгованість у розмірі 7\~923,34 гривні, яка під час судового розгляду не спростована відповідачем і яка підлягає до стягнення. Що стосується покликання відповідача, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 344/16163/24 у справі №344/16163/24 було скасовано судовий наказ, що виданий за заявою ТОВ «Пасічна ІФ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в сумі 6\~558,14 грн., відтак його обов`язок по сплаті вказаної заборгованості відсутній; разом з тим при розгляді заяви про видачу судового наказу його не викликали, чим позбавили права на свій захист, однак таке не узгоджується із нормами закону. Розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника ( ч. 1 ст. 167 ЦПК України). Для захисту боржником своєї позиції, нормами цивільно-процесуального закону і передбачено можливість скасування судового наказу. Так, згідно із ч.3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Вказане також зазначено у ухвалі суду. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3\~статті 20\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у\~статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена\~ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. На підставі наведеного, суд приймає до уваги розрахунок заборгованості складений позивачем, за яким заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2022 по 01.12.2024 складає у розмірі 7\~923 ( сім тисяч дев`ятсот двадцять три гривні) 24 копійки; 3 % річних - 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійки за період 01.01.2024; інфляційні втрати в сумі 949 (дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 23 копійки. Відтак позов про стягнення вказаної заборгованості підлягає до задоволення. Разом з тим, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір у сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі

Outcome: approved