Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

26 грудня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява заступника керівника Полтавської обласної прокуратури Титарчука Іллі Григоровича в інтересах держави в особі Кобеляцької міської ради до [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Позивач прохав суд задовольнити наступні позовні вимоги, а саме: -визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 01.09.2023 між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321886500:00:026:0007 (договір зареєстрований в реєстрі за № 336); -скасувати державну реєстрацію права приватної власності, проведену за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5321886500:00:026:0007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2773028253218, без поновлення записів про право власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON] ; -стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір в сумі 6056,00 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 грудня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.92-94). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.122-123). Прокурор Полонська С.О. позов підтримала та прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю. Судові витрати на нього не покладати, оскільки є особою з інвалідністю другої групи. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області за процесуального керівництва Полтавської обласної прокуратури здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 42023170000000084 від 03.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Відповідно до вироку Київського районного суду м. Полтави від 11.11.2024 року по справі № 552/7132/24, [PERSON] визнано винною в тому, що вона, діючи умисно, порушуючи вимоги ст.ст. 41, 68 та 92 Конституції України, ст.ст. 79-1, 80, 81, 83, 125 Земельного кодексу України, які регламентують порядок набуття громадянином України права власності на земельні ділянки, нехтуючи основними засадами щодо неухильного додержання законів України, виконуючи відведену їй роль в організованій групі, заволоділа 28 земельними ділянками, розташованими на території Кобеляцької МТГ, шляхом підробки та використання завідомо підроблених документів, державних актів на право власності на землю, вчинене в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах (а.с.18-27). Членами організованої групи було отримано незаповнені бланки державних актів на право приватної власності на землю. [PERSON] підшукано та отримано персональні дані осіб, щодо яких будуть внесені відомості до бланків державних актів на право приватної власності на землю для державної реєстрації права власності та реалізації незаконно зареєстрованих земельних ділянок. Далі, отримано архівні відомості щодо реєстраційних номерів та рішень, зокрема, Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за період 2000-2003 років, де наявні відтиски гербових печаток сільської ради, які використовувалися в якості зразків для замовлення аналогічних гербових печаток. Після цього, підроблено незаповнені бланки державних актів на право приватної власності на землю, зокрема, серії ІІІ-ПЛ № 023575 від 03.09.2002 року, шляхом внесення анкетних даних заздалегідь підшуканих осіб, реєстраційних номерів і дат рішень Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за період 2000-2003 років, а також порядкових номерів, за якими Акти зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю; посвідчення бланків державних актів підписами замість голів сільських рад та гербовими печатками сільських рад; нанесення зовнішніх меж земельної ділянки, що включають межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів та поворотні точки меж земельної ділянки. У результаті внесення завідомо неправдивих відомостей в незаповнений бланк державного\~ акту\~ на право приватної власності на землю сформовано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 023575 від 03.09.2002 року, яким громадянину України [PERSON] , на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Сухинівської сільської ради від 15.03.2002 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,8067 га на території Сухинівської сільської ради з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 69 (а.с.31-32). Однак рішення 20 сесії 23 скликання Сухинівської сільської ради від 15.03.2002 року не містить інформації про надання у власність [PERSON] земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 023575 від 03.09.2002 року (а.с.38-44). Відповідно до протоколу огляду документів від 21.12.2023 року, в книзі Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області відсутні записи (відомості) про реєстрацію державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 023575 від 03.09.2002 року за [PERSON] . Натомість, згідно даних Книги № 1 реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Сухинівської сільської ради, зокрема, на сторінці 13 у графі 69 міститься запис, згідно якого під указаним номером зареєстрований державний акт серії ІV-ПЛ № 030664, власник земельної ділянки - [PERSON] , площа ділянки 1,96 га (а.с.45-67). Згідно листа Кобеляцької міської ради № 03.1-19/1721 від 06.06.2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером 5321886500:00:026:0007 накладається на розпайовані землі ПСП «Лісне» (колишня Сухинівська сільська рада). Згідно списку та викопіювання бувшої Сухинівської сільської ради земельна частка (пай) за № 148 належала [PERSON] (а.с.71-75). На підставі підроблених документів, 26.07.2023 року державним реєстратором виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Рустамяном Е.Т. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321886500:00:026:0007 площею 3,8067 га за [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2773028253218) (а.с.28-30). Підставою для реєстрації права приватної власності на земельну ділянку був державний акт серія та номер ІІІ-ПЛ №023575 від 03.09.2002 року, виданий [PERSON] на підставі рішення Сухинівської сільської ради від 15.03.2002 року. 01.09.2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,8067 га з кадастровим номером 5321886500:00:026:0007. Договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Прядун А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 336 (а.с.33-36). 01.09.2023 року приватним нотаріусом Прядун А.В. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321886500:00:026:0007 площею 3,8067 га за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 69124128 від 01.09.2023 року (а.с.28-30). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статей 22, 126 Земельного кодексу України (на момент виникнення спірних правовідносин), землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Судом установлено, що відповідачем [PERSON] зареєстровано речові права на земельну ділянку на підставі державного акта на право приватної власності на землю, який був сформований шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей та не видавався на підставі рішення Сухинівської сільської ради. Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 року по справі № 755/9182/17 зазначив, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно, який фактично не видавався уповноваженим органом, не породжує правових наслідків та є недійсним за своєю правовою природою. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав. Згідно ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що в разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Разом з тим, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин наявності в особи права власності необхідним є передусім встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 року по справі № 910/10987/18). Судом установлено, що спірна земельна ділянка перебуває у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з положеннями ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У статті 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено підстави недійсності правочину, якими є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] не набув у законний спосіб право приватної власності на спірну земельну ділянку, то договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] укладений за відсутності правових підстав. Так, речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 5321886500:00:026:0007 відповідачу [PERSON] зареєстровані на підставі рішення Сухинівської сільської ради, яким рішення щодо передачі у приватну власність цій особі не приймалося, та підробленого державного акту, що підтверджується наданими суду доказами. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Враховуючи, що на даний час право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321886500:00:026:0007 зареєстровано за [PERSON] , відновити становище, яке існувало до порушення, можливо відповідно до ст. 16 ЦК України, в тому числі, шляхом скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку. Водночас відповідно до п. 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, у Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав. Таким чином, з метою ефективного відновлення прав та інтересів територіальної\~ громади\~ в особі Кобеляцької міської ради, необхідно позовні вимоги задовольнити\~ та\~ скасувати державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] без поновлення записів про право власності за [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 6056,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 2880 (внутрішній номер 378776419) від 01.11.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У частині 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, а решту судового збору в розмірі 3028,00 гривень компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved