Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі по тексту рішення - ТОВ «Іннова Фінанс») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 25103 грн. 20 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 7000 грн. 00 коп.; по процентах - 15355 грн. 00 коп. та по пені - 2748 грн. 20 коп.. Позов обгрунтовується тим, що 18 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, був укладений договір про надання грошових коштів у позику №4680750724, за яким позивач зобов`язується надати відповідачу на споживчі (особисті) потреби строком на 360 днів позику у сумі 7000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки [NUMBER] на умовах строковості, зворотності та платності за стандартною процентною ставкою 1.5 % в день, а відповідач зобов`язується повернути позику у погоджений умовам договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п.п.2.6.1, 2.6.2 та 2.6.3 договору, його додатків. Вказаний кредитний договір був укладений сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер її мобільного телефону [NUMBER] , вказаний відповідачем. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією про їх перерахування. Натомість відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором щодо повернення суми позики та сплати процентів за користування нею належним чином не виконала, а тому позивач прохав стягнути із відповідача на його користь зазначену вище суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. Відповідач по справі [PERSON] відзиву на позовну заяву ТОВ «Іннова Фінанс» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подала. ІІ. Заяви та клопотання. Представник позивача згідно викладеного в прохальній частині позовної заяви клопотання прохав суд розглянути справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.5 зворот). Заяв та клопотань від відповідача по справі [PERSON] в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності, витребування доказів, на дату проведення судового засідання 28 березня 2025 року не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23 січня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.46-47). В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 28 березня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 18 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс», як товариством, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір надання грошових коштів у позику №4680750724 (далі - Договір, договір позики, договір №4680750724), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 1299, надісланого позивачем на зазначений нею номер телефону: [NUMBER] (а.с.9-19, 40). Укладення сторонами 18 липня 2024 року договору позики в електронному вигляді відповідає умовам п.2.1, 10.2, 10.6.10.7 та розділу 11 «Реквізити та підписи сторін» Договору, якими визначено, що: 1) укладення Договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної систем товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт, а ідентифікація позичальника здійснюється при його вході в Особистий кабінет, в порядку, передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаному ним при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві; 2) договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін; 3) позичальник надав згоду на укладення Договору шляхом направлення повідомлення товариству, яке підписано відповідно до абз.3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить істотні умови Договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам абз.3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», та натисненням іконки «підписати». Згідно умов укладеного Договору (пункти 2.2, 2.3, 2.5, 3.1) ТОВ «Іннова Фінанс» надає відповідачу [PERSON] строком на 360 днів (строк дії Договору) у безготівковій формі грошові кошти (кредит) в сумі 7000,00 грн. шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] , а відповідач зобов'язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені Договором. Номером електронного платіжного засобу відповідача, зазначеним нею в розділі 11 Договору, є [NUMBER] (а.с.19). За змістом пунктів 2.6.1, 3.2, 3.4 Договору: 1) стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 цього Договору; 2) дата надання кредиту: 18 липня 2024 року або наступний за ним календарний день; 3) кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п.3.1 Договору (а.с.11). Згідно з Додатком №1 до Договору - графіком платежів, виходячи із припущення, що позичальник виконає свої обов'язки на умовах та у строки, визначені в Договорі, повернення відповідачем [PERSON] позики здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів за період з 17 серпня 2024 року по 13 липня 2025 року, в розрізі кожного платежу, який включає платіж з процентів за користування кредитом в розмірі по 3150,00 грн. на кожну наступну дату платежу (а.с.19 зворот - 20). Відповідач своїм електронним цифровим підписом 3690 підтвердила також отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, викладені у паспорті споживчого кредиту, що були надані їй до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с.28-30). 18 липня 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» на виконання умов договору позики було здійснено переказ грошових коштів в сумі 7000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача [PERSON] за № [NUMBER] , що відповідає сумі кредиту, способу його надання та реквізитам електронного платіжного засобу позичальника, зазначеними в пунктах 2.3, 3.1 укладеного між сторонами Договору (а.с.26). Згідно розрахунку заборгованості за договором позики станом на 16 грудня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 25103 грн. 20 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 грн., за процентами - 15355 грн. 00 коп. та пеня в сумі 2748 грн. 20 коп., нарахована за період з 18 липня 2024 року по 16 грудня 2024 року за 151 день прострочки (а.с.3 зворот, 40 зворот). Під час судового розгляду справи відповідачем [PERSON] , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 18 липня 2024 року договору позики та отримання від позивача грошових коштів у визначеному ним розмірі. Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем [PERSON] під час судового розгляду також надано не було. Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні. V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що договір надання грошових коштів у позику №4680750724 від 18 липня 2024 року був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 1299, отриманого нею на номер мобільного телефону: [NUMBER] у вигляді смс-повідомлення, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19. Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Іннова Фінанс» щодо здійснення саме відповідачем [PERSON] електронного підпису договору позики за допомогою одноразового ідентифікатора 1299 суду надано не було. Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів . Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором позики вбачається, що сума заборгованості за кредитом складає 7000,00 грн., заборгованість за процентами - 15355,00 грн.. Наведений позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» розрахунок заборгованості [PERSON] щодо суми заборгованості за позикою (кредитом) та процентам відповідає умовам укладеного сторонами договору, в тому числі щодо нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою 1.5% в день, що становить 105,00 грн. (1.5 % від 7000,00 грн.) та не перевищує загального розміру процентів за весь строк користування позикою (п.2.10.2.1 Договору). При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі [PERSON] не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобов'язань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору надання грошових коштів у позику №4680750724 від 18 липня 2024 року, укладеного між нею та позивачем ТОВ «Іннова Фінанс». Зазначений договір з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавався судом недійсним. На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов'язань за договором надання грошових коштів у позику №4680750724 від 18 липня 2024 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом) у розмірах та строки, передбачені цим договором, та приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення із [PERSON] на користь позивача ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованості за тілом кредиту (позикою) в сумі 7000 грн. 00 коп. та процентами за користування ним в сумі 15355 грн. 00 коп., а всього в загальному розмірі 22355 грн. 00 коп.. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені в розмірі 2748 грн. 20 коп. суд приходить до наступного висновку. На обгрунтування підстав стягнення з відповідача пені представник позивача посилається на р.7.4 Договору, згідно яким за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку пені за порушення відповідачем умов договору №4680750724 від 18 липня 2024 року, період нарахування пені складає 151 день (з 18 липня по 16 грудня 2024 року), розмір облікової ставки Національного банку України - 13,00, тіло кредиту - 7000,00 грн., внаслідок чого сума пені становить 2748,20 грн. (7000,00 грн. х (2 х 13,00) х 151 день прострочення :100) (а.с.40 зворот). Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Крім того, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан був введений в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово був продовжений і діє на даний час. З огляду на викладене, враховуючи період нарахування позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» пені за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання - з 18 липня 2024 року по 16 грудня 2024 року, що було здійснено безпосередньо в період дії воєнного стану, правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] пені в сумі 2748 грн. 20 коп., як складової частини заборгованості за договором позики, відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач ТОВ «Іннова Фінанс» звернулась до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8 (а.с.1). З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Іннова Фінанс» кошти по сплаті судового збору в розмірі 2157 грн. 21 коп. (2422 грн. 40 коп. (100%) - 265 грн. 19 коп. (10,947608%), при цьому 10,947608% = 2748 грн. 20 коп. (сума пені, у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed