Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

19.12.2024р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, до 2027р., по закінченню нею навчання. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач доводиться батьком [PERSON] , 2005р.н., яка є студенткою ІІ курсу Криворізького факультету Національного університету Одеська юридична академія денної форми навчання, з 01.09.2023р. та повинна закінчити навчальний заклад 30.06.2027р. Навчання здійснюється на платній основі, та загальна вартість платної освітньої послуги за ввесь термін навчання становить 142 326 грн. Донька сторін стипендію не отримує, мешкає у гуртожитку, вартість плати за який становить 1 200 грн. за місяць. Відповідач перебуває на військовій службі, та в зв`язку з цим - на повному державному забезпеченні, має власний будинок, сплачує інші аліментні платежі. Позивачка не працює. З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст.ст. 182, 199, 200 СК України, просила позов задовольнити. Позивачка в судове засідання 20.03.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас 03.03.2025р. звернулася до суду із заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання 20.03.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Водночас 19.03.2025р. звернувся до суду із заявою (телефонограма № 164), в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Також у телефонограмі вказував на те, що перебуває на службі в ЗС України, та просив не зупиняти провадження по справі з цієї підстави. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи та перевірив законність визнання відповідачем позову, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2010р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] , з присвоєнням після розірвання шлюбу їй прізвища [NUMBER] . 18.02.2010р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з присвоєнням дружині прізвища [PERSON] , про що цим же відділом реєстрації актів цивільного стану було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідач є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції 20.10.2005р.). Згідно з Договором про навчання № 12157320-2023 від 18.08.2023р., Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра від 18.08.2023р., укладених між Національним університетом Одеська юридична академія, [PERSON] та [PERSON] , а також згідно з довідкою виданою за підписом декана Криворізького факультету Національний університет Одеська юридична академія Залужного В. за № 128 від 04.09.2023р., - [PERSON] є студенткою першого курсу Криворізького факультету Національний університет Одеська юридична академія денної форми навчання спеціальності 081 Право. Навчається за освітньо-професійною програмою підготовки бакалавра за кошти фізичних або юридичних осіб. Стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2023р. до 30.06.2027р. 27.05.2024р. між сторонами Договору № 12157320-2023 від 18.08.2023р. укладено додаткову угоду про внесення змін до нього, з якої вбачається, що до договору внесено зміни щодо оплати надання освітньої послуги та порядку розрахунків - вартість освітньої послуги за 2024-2025 навчальний рік становить 37 626 грн. 00 коп. 28.08.2024р. між Криворізьким державним педагогічним університетом (наймодавець) та [PERSON] (наймич) укладено договір № 210 найму житлового приміщення в гуртожитку, відповідно до якого наймодавець надає наймачу в користування житлове приміщення в гуртожитку для спільного проживання. Розмір плати за проживання в гуртожитку встановлюється наймодавцем щомісячно, залежно від таких показників, як: площа, зайнята наймачем; загальна площа зайнята наймачами в гуртожитку; обсяг комунальних послуг, спожитих наймачами гуртожитку; чинні тарифи на комунальні послуги. Строк дії договору до 31.08.2025р. Судом також встановлено, що позивачка стипендії та інших соціальних виплат не отримує, а також не має інших джерел доходу. Встановив вказані обставини суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989р. батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка є повнолітньою особою, навчається на денній формі навчання за контрактом та не має самостійного заробітку, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на контрактній основі на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в навчальному закладі потребує витрат на оплату супутніх освітніх послуг не пов`язаних з оплатою за саме навчання, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярських предметів. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Отже бов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отриманні матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, стан здоров`я дитини та відповідача, матеріальне становище відповідача, та, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом, а тому позовна заява підлягає задоволенню. В зв`язку з цим суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення навчання, або до досягнення позивачкою 23 років, в залежності від того, яка подія настане раніше. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а також враховую задоволення позовних вимог повністю, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі ставки судового збору у справах даної категорії, яка становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved