Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна подружжя. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження повказаній справі в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 22.07.2024 року на адресу суду від [PERSON] , поданої в особі представника -адвоката Бойко Н.В. надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 01.08.2024 року здійснено перехід розгляду справи з порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.10.2024 року вирішено прийняти зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна подружжя. 05.11.2024 року від представника [PERSON] - адвоката Черненок Г.І. на адресу суду надійшов відзив на зустрічний позов. Ухвалою суду від 21.01.2025 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Позивач за первісним позовом обгрунтовує позовні вимоги тим, що 10.02.2005 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, сторони проживали разом до лютого 2022 року. Сторони вели спільне господарство і у них був спільний бюджет. Спільне життя з відповідачем не склалося і відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03.03.2023 року шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання сторонами за спільні кошти 19.09.2020 року був придбаний автомобіль марки Jeep Compass, 1998 куб.см., 2013 року випуску р.н. [NUMBER] , який зареєстрували і оформили правовстановлюючі документи на ім`я [PERSON] . Позивачу стало відомо, що відповідач без її згоди відчужив вищевказаний автомобіль, грошових коштів в рахунок компенсації її частки не надав. Відповідно до довідки Головного сервісного центру МВС вказаний автомобіль перереєстровано на нового власника по договору купівлі - продажу №8046/2022/3571768 від 25.12.2022 року. Згідно висновку №52 експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 05.03.2024 року ринкова ціна автомобіля складає 388 526,82 грн. Таким чином, частина вартості відчуженого відповідачем автомобіля становить 194 263, 41 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати в розмірі 1 942,63 грн. судовий збір., 1 200 грн. вартість за висновок та 20 000 грн. правової допомоги. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 10 лютого 2005 року сторони зареєстрували шлюб. З лютого 2022 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні відносини між ними припинено. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року шлюб було розірвано. За час шлюбу за спільні кошти подружжям [PERSON] та [PERSON] було набуте таке спільне майно: автомобіль Jeep Compass, р.н. [NUMBER] , 2013 року випуску, VIN код кузова [NUMBER] , який був відчужений [PERSON] 25.12.2022 року. Ринкова (дійсна) вартість автомобіля згідно висновку експерта [PERSON]. за №3/23 судової автотоварознавчої експертизи від 15 лютого 2023 року становить на дату оцінки 03.02.2023 року - 306 365,37 грн. Однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка була набута подружжям у спільну сумісну власність 08 лютого 2021 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 08.02.2021 року приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., зареєстрованим в реєстрі за номером 91. Право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON] Ринкова (дійсна) вартість квартири згідно Висновку судового експерта Стасюк М.Ю. за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи за № 10/02/23 від 10.02.2023 року станом і в цінах на час проведення дослідження 07.02.2023 року становить 1 575 000 грн. Вартість частки кожного з подружжя в наявному на час розгляду даного спору спільному майні (однокімнатній квартирі [ADDRESS] ) становить 787 500 грн. = від 1 575 000 грн. Водночас, [PERSON] має компенсувати [PERSON] вартість її частки у відчуженому ним автомобілі в розмірі 153 182,69 грн. = від 306 365,37 грн. При цьому слід зазначити, що наявний в матеріалах справи наданий [PERSON] висновок №52 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу на підтвердження середньої ринкової вартості автомобілі Jeep Compass, р.н. [NUMBER] , 2013 року випуску, VIN код кузова [NUMBER] в розмірі 388 526,82 грн., на думку позивача за зустрічним позовом, має бути відхилений судом, оскільки зі змісту цього висновку слідує, що: автомобіль експертом не оглядався (тобто наведені у висновку дані можуть бути достовірними тільки за певних умов); експертом не враховано стан автомобіля на час його придбання (ті обставини що він придбавався у пошкодженому стані після ДТП); експертом не враховано стан автомобіля на час його відчуження; середня ринкова вартість КТЗ не враховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався). Водночас, у висновку експерта [PERSON] за №3/23 судової автотоварознавчої експертизи від 15 лютого 2023 року враховано всі істотні обставини, що впливають на визначення саме ринкової вартості конкретного автомобіля: комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), технічний стан на час придбання і проведені з автомобілем покращення та доукомплектування експертом враховані та експертом застосовано відповідні корегуючи коефіцієнти. Експертом [PERSON] автомобіль був оглянутий. Тобто наведені у висновку експерта дані є повністю достовірними. А відтак, для визначення розміру компенсації вартості частки [PERSON] у відчуженому автомобілі Jeep Compass, р.н. [NUMBER] , 2013 року випуску, VIN код кузова [NUMBER] має бути врахований саме висновок експерта [PERSON]. за №3/23 судової авто товарознавчої експертизи від 15 лютого 2023 року, у якому визначено не середню ринкову вартість подібного чи ідентичного автомобіля, а саме ринкову вартість автомобіля Jeep Compass, 2013 року випуску, VIN код кузова [NUMBER] - в розмірі 306 365,37 грн. Отже, враховуючи, що квартира, яка належить подружжю на праві спільної сумісної власності, є неподільним майном, спільне користування яким є неможливим, право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] , в цій квартирі вона зареєструвала своє місце проживання, а спільний автомобіль, який залишився у володінні [PERSON] на час розгляду справи є відчуженим, позивач пропонує такий варіант поділу спільного майна подружжя, який відповідає фактичному користуванню та розпорядженню спільним майном, що склався між подружжям: - виділити [PERSON] та визнати за нею право особистої власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] ринковою вартістю 1 575 000 грн., - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 634 318 грн. різниці у вартості частки [PERSON] в однокімнатній квартирі [ADDRESS] та частки [PERSON] у відчуженому автомобілі Jeep Compass, р.н. [NUMBER] , 2013 року випуску, VIN код кузова [NUMBER] . Крім того, позивач за зустрічним позовом просить суд у задоволенні первісного позову відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 6 343,18 грн. відшкодування судового збору, 18 000 грн. відшкодування витрат на проведення судових експертиз та витрати на професійну правничу допомогу. У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] посилається на те, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом визнає частково. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] визнає, що спірна квартири є спільним сумісним майном подружжя, але вона не визнає позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права особистої власності на усю спірну квартиру зі стягненням з неї на користь позивача 634 318 грн. різниці у вартості частки [PERSON] . Згідно висновку № 52 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 05.03.2024 року ринкова ціна автомобіля Jeep Compass, 2013 року випуску на даний час складає 388 526,82 грн. Відповідно до висновку експерта [PERSON]. за № 3/23 від 15.02.2023 року автотоварознавчої експертизи ринкова вартість спірного автомобіля становить на дату оцінки 03.02.2023 року - 306 365,37 гривень. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] погоджується з наданою оцінкою спірного автомобіля позивачем за зустрічним позовом а саме з сумою 306 365, 37 грн. Але відповідач не погоджується щодо стягнення з неї судових витрат ( судового збору, вартість експертизи та правові витрати). В порядку поділу спільного майна подружжя за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] просила виділити [PERSON] та визнати за ним право особистої власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] ринковою вартістю 1 575 000 гривень, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість частини у спільному майні подружжя, а саме квартири [ADDRESS] , яка становить - 787 500 гривень, в решті позовних вимог відмовити. Первісний позов просила задовольнити в повному обсязі. 27.03.2025 року від позивача за зустрічним позовом на адресу суду надійшла заява про відшкодування понесених позивачем судових витрат та приєднання доказів на підтвердження понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на проведення експертиз та професійну правничу допомогу. Позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 6 343,18 грн. відшкодування судового збору, 18 000 грн. відшкодування витрат на проведення судових експертиз та 45 000 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача [PERSON] - адвокат Черненок Г.І. в судовому засіданні вимоги за первісним позовом підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених в цьому позові та інших поданих ним заявах по суті справи, при цьому проти вимог за зустрічним позовом заперечував частково. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бойко Н.В. в судовому засіданні вимоги за зустрічним позовом підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених в цьому позові та інших поданих нею заявах по суті справи, при цьому проти вимог за первісним позовом заперечувала. Крім того, сторона позивача за зустрічним позовом наголошувала, що проживати разом в спірній квартирі сторони не можуть, тому просить суд стягнути компенсацію вартості частки квартири. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до матеріалів справи, що також не заперечувалось і сторонами по справі, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 лютого 2005 року, місце реєстрації - Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 145. Подружнє життя не склалось, починаючи з лютого 2022 року сторони проживають окремо, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Судом встановлено, що спільною сумісною власністю подружжя є: -автомобіль Jeep Compass, р.н. [NUMBER] , 2013 року випуску, VIN код кузова [NUMBER] , право власності було зареєстровано за [PERSON] , який останнім був відчужений 25.12.2022 року; ринкова (дійсна) вартість автомобіля, що визнається позивачем за первісним позовом, згідно висновку експерта [PERSON]. за №3/23 судової автотоварознавчої експертизи від 15 лютого 2023 року на дату проведення оцінки 03.02.2023 року становить 306 365,37 грн. -однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка була набута подружжям у спільну сумісну власність 08 лютого 2021 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим Ляхар О.М., приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу від 08.02.2021 року, зареєстрованим в реєстрі №91. Право власності на квартиру зареєстроване на ім`я [PERSON] . Ринкова (дійсна) вартість квартири згідно висновку судового експерта Стасюк Марії Юріївни за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи за № 10/02/23 від 10.02.2023 року станом і в цінах на час проведення дослідження 07.02.2023 року становить 1 575 000 грн. Звертаючись до суду з первісним позовом [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості частини автомобіля в розмірі 194 263,41 грн., вказаний розмір позивачем визначався відповідно до висновку №52 експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 05.03.2024 року, відповідно якого ринкова вартість спірного автомобіля становить 388 526, 82 грн. Однак, під час розгляду справи, позивач за первісним позовом не заперечувала щодо висновку №3/23 судової автотоварознавчої експертизи від 15 лютого 2023 року, яку надав [PERSON] . В зустрічному позові [PERSON] просить суд виділити [PERSON] та визнати за нею право особистої власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] ринковою вартістю 1 575 000 грн., стягнути з [PERSON] на його користь 634 318 грн. різниці у вартості його частки в однокімнатній квартирі [ADDRESS] та частки [PERSON] у відчуженому автомобілі Jeep Compass, р.н. [NUMBER] , 2013 року випуску, VIN код кузова [NUMBER] . Частиною 1 ст. 69 СК України регламентовано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, у ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Отже, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Згідно положення ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Крім того, у сімейному праві діє презумпція права спільної сумісної власності майна подружжя, що не перебуває доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу (постанова Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17). Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положення даної статті поділ майна може бути здійснений за домовленістю між співвласниками, у зв`язку з чим діє презумпція рівності часток. Разом з тим, чинне законодавство передбачає можливість відступу від рівності часток у випадку поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності. Судом встановлено, що спірний автомобіль та квартира була придбана сторонами спірних правовідносин за час шлюбу, тому є їхньою спільною сумісною власністю. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що спірний об`єкт рухомого майна на час розгляду справи відповідачем за первісним позовом відчужено та позивач ставить вимоги про стягнення із відповідача на її користь грошової компенсації частки вартості реалізованого автомобіля, а відтак позивач в цій частині обрала вірний спосіб захисту, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути грошову компенсацію в розмірі 153 182,68 грн. Крім того, аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбана сторонами під час шлюбу квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому позовні вимоги за зустрічним позовом в частині виділення [PERSON] та визнання за нею право особистої власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] ринковою вартістю 1 575 000 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме: квартира підлягає поділу шляхом визнання за кожним з подружжя по частині квартири. Таким чином, позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню. Що стосується позовних вимог сторін про стягнення судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 942,63 грн., витрат за виготовлення висновку 1 200 грн. та з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 18 000 грн. витрат, понесених за проведення експертиз. Оскільки судом було вирішено питання щодо визнання права власності за сторонами на спірну квартиру, а сторони при звернені до суду судовий збір не сплачували, то з кожної сторони підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі вартості присудженої частини, а саме по 7 875 грн. з кожного. Сторони також просили вирішити питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Частинами 1, 2 ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вказане повністю кореспондується із принципом змагальності, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення. Окрім того, наведене свідчить про те, що тягар доказування повністю покладається на ту сторону, котра заявила таку вимогу в суді, в той же час співмірність, обґрунтованість витрат на правничу допомогу, а також їх розмір необхідно підтвердити належними та допустимими доказами. Наведене підтверджується правовою позицією, викладеною у постанові КГС ВС у справі № 922/2604/20 від 20 липня 2021 року. Зокрема, у вказаній справі Суд зазначив, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Аналогічні висновки щодо необхідності доказування суми судових витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування якої заявляє учасник справи були також викладені у постанові ВП ВС від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові ОП КГС ВС від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Нормою ст. 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Отже, процесуальним законом на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо було подати з поважних причин. В первісному позові позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. У зустрічному позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 45 000 грн. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Слід звернути увагу на те, що сторонами за первісним та за зустрічним позовом надано суду докази на підтвердження факту надання правової допомоги адвокатами. Однак, суд вважає, що витрати на правничу допомогу з обох сторін є завищеними та неспівмірні з заявленими вимогами, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. та з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial