Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

08 січня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом Мукачівської міської ради Закарпатської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] . В листопаді 2024 року коли батько почав робити капітальний ремонт в квартирі де проживала бабуся. Під час ремонту, знайшов заповіт, який бабуся [PERSON] склала ще 03 липня 2021 року, згідно якого [PERSON] на випадок її смерті призначила спадкоємцем всього рухомого та нерухомого майна, де б вона не було та з чого б воно не складалося і взагалі всього того, що на день смерті виявиться її належним і на що вона за законом буде мати право заповіла мені, її внучці [PERSON] . Про те, що моя бабуся [PERSON] оформила заповіт яким заповіла позивачу все своє майно стало відомо [INFO] під час телефонної розмови з батьком [PERSON] . Заповіт [PERSON] , який був складений 03 липня 2021 року за № 47773440 чинний, що підтверджує Витяг зі Спадкового реєстру за № 79643115 від 06 січня 2025 року. В квартирі де проживала бабуся позивача більше ніхто не проживав. Станом на сьогоднішній день ніхто до нотаріуса для відкриття спадщини не звертався, спадкова справа не відкривалась, що підтверджує Витяг зі Спадкового реєстру за № 79643109 від 06.01.2025 року. Вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини позивач фізично не могла так, як 12 червня 2022 року у зв`язку з воєнним станом в Україні позивач виїхала за межі України на тимчасове проживання до США. 30.01.2025 року від представника відповідача Мукачівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Позивач як на підставу задоволення позовних вимог, посилається на те, що в передбачений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса у зв`язку із воєнним станом в Українв, 21.06.2022 року виїхала за межі України на тимчасове проживання до США. В той же час у випадку, у випадку, якщо на території України відкрилася спадщина, право на яку має особа, що виїхала за кордон, така особа може звернутися до консульської установи України у державі її перебування та засвідчити свій підпис на заяві про прийняття спадщини. Також засвідчити заяву про прийняття спадщини можливо у іноземного нотаріуса із подальшим поставлення апостолю на такому документі. Пунктами 3.5, 3.23, 3.24 глави 10 «Видача свідоцтв про права на спадщину» Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, в окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, передбачено можливість надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Така заява позивачем могла бути надіслана засобами поштового зв`язку до нотаріуса на території України, внаслідок чого буде відкрита спадкова справа у загальному порядку. Особа, яка перебуває за кордоном, може видати довіреність та уповноважити адвоката (представника) здійснювати в подальшому усі необхідні дії для ведення спадкової справи, в інтересах спадкоємця. Інших доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач суду не надала. У позовній заяві та доданих матеріалах не міститься відомостей, що підтверджують звернення спадкоємця до нотаріуса у зв`язку із відкриттям спадщини, відмову у вчиненні нотаріальної дії тощо. Разом з цим, позивач як на поважність пропуску строку зазначає саме про незнання про наявність заповіту та її відсутність в Україні з 12.06.2022 року. 20.02.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Бородій В.Г. надійшла відповідь на відзив, яку він мотивував наступним. З позицією відповідача не погоджується, так, як позивачці лише в кінці листопада 2024 року стало відомо про те, що її бабуся по лінії матері, склала саме на неї заповіт. Про те, що її бабуся [PERSON] померла [INFO] позивачці було відомо. Про цей факт їй повідомив її батько [PERSON] . З своєю мамою [PERSON] позивачка не спілкується з 2006 року. Після розлучення її мати вийшла заміж за іншого чоловіка і з новою сім`єю проживає за межами України. Позивачка вважала, що після смерті [PERSON] її майно успадкувала її донька [PERSON] - мати позивачки. Про те, що [PERSON] склала заповіт на свою онуку, тобто на позивачку, останній стало відомо лише в кінці листопада 2024 року. З метою отримання спадщини за заповітом, позивачка звернулась у міграційну службу USCIS (United States Citinzenship and Immigration Servic) за дозволом виїхати з США до України у відпустку і отримавши дозвіл 30 грудня 2024 р. прибула до України. Таким чином, позивачка знаходячись за кордоном вчасно не виїхала до України та не зверталась до консульської установи України з метою засвідчити підпис на заяві про відкриття спадщини так, як їй не було відомо про заповіт , який склала її бабуся [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд даної справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести у їх відсутності. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, заслухавши доводи учасників судового розгляду, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] . Згодом було знайдено заповіт, який бабуся [PERSON] склала ще 03 липня 2021 року, згідно якого [PERSON] на випадок її смерті призначила спадкоємцем всього рухомого та нерухомого майна, де б вона не було та з чого б воно не складалося і взагалі всього того, що на день смерті виявиться її належним і на що вона за законом буде мати право заповіла мені, її внучці [PERSON] . Позивач вказує, що її бабуся [PERSON] оформила заповіт яким заповіла позивачу все своє майно стало відомо [INFO] під час телефонної розмови з батьком [PERSON] . Заповіт [PERSON] , який був складений 03 липня 2021 року за № 47773440 чинний, що підтверджує Витяг зі Спадкового реєстру за № 79643115 від 06 січня 2025 року. Вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини позивач фізично не могла так, як 12 червня 2022 року у зв`язку з воєнним станом в Україні позивач виїхала за межі України на тимчасове проживання до США. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини по справі суд виходить також із того, що згідно із загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої\~статті 1269\~Цивільного\~кодексу\~України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~Цивільного кодексу України\~про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України\~\~\~від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Відповідно до\~ статті 81 Цивільного процесуального кодексу України\~ кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач у якості обставини, яка перешкоджала їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначила той факт, що 12 червня 2022 року у зв`язку з воєнним станом в Україні позивач виїхала за межі України на тимчасове проживання до США, та не була обізнана про наявність заповіту. Зі змісту частини третьої статті 1272 ЦК України випливає, що до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситисі причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частині третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для поданню заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємці були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судок поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Надаючи правову оцінку таким доводам позивача, суд зазначає, що сам по собі факт відсутності позивача за межами України не може свідчити про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. У спірній по справі ситуації слід констатувати те, що позивач не довів обставин відносно неможливості звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса на території України. Доказів, які б свідчили про наявність об`єктивної перешкоди для подання такої заяви, позивачам також не надала. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином, належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, що перешкоджали їй звернутися з відповідною заявою, суду не надано. \~Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини\~без поважних причин \~не свідчить про наявність у такого спадкоємця\~порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.06.2020 №431/5782/17).\~\~ Також і в постанові Верховного Суду України від\~14 вересня 2016 року у справі 6-1215цс16 зазначено,\~що у випадку відсутності у спадкоємця перешкод для подання заяви, а також у випадку, якщо він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про наявність заповіту, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З урахуванням вищенаведеного, позовні\~ вимоги задоволенню не підлягають. \~

Outcome: dismissed