Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» 17.02.2025 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 17067 гривень 53 копійки та витрат зі сплати судового збору. Представник позивача заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачка є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] та на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Дану квартиру забезпечує тепловою енергією КП «Теплопостачання міста Одеси». Позивач зазначає, що відповідачка, отримуючи послуги з постачання з теплової енергії, оплачувала їх частково, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 17067,53 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.02.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. До судового засідання призначеного на 19.03.2025 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, представник позивача 17.03.2025 року надала до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності. Відповідачка 19.03.2025 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Одночасно у заяві остання зазначає, що заявлену позивачем суму заборгованості за теплову енергію в розмірі 17067,53 грн. визнає, однак у зв`язку зі станом здоров`я та проходженням дорого вартісного курсу лікування просить суд розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців рівними платежами. Приймаючи висловлене волевиявлення сторін по справі про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні 19.03.2025 року за відсутності сторін по справі. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням керівника житлово-експлуатаційного об`єднання Київського району на підставі рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів №400 від 28.07.1989 року відкрито особовий рахунок на ім`я [PERSON] на займану нею житлову площу, яка складається з двох кімнат, площею 28,1 кв.м. в квартирі [ADDRESS] . Зазначений будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади, послуги з теплопостачання до його забезпечуються КП « Теплопостачання м. Одеси». На ім`я відповідачки, як споживача послуг за вказаною адресою, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані відповідачці послуги з теплопостачання. 17 березня 2014 року, відповідачкою [PERSON] , як абонентом КП «Теплопостачання міста Одеси», яка має особовий рахунок по сплаті за надані послуги з теплопостачання №3605017018, підписано згоду на збір та обробку персональних даних. У відповідності до поданого до суду розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] вбачається, що у останньої станом на 01.10.2024 року наявна заборгованість по сплаті коштів за надані послуги з теплопостачання у розмірі 17067 гривень 53 копійки. З підстав невиконання відповідачкою своїх зобов`язань зі сплати коштів за надані послуги з теплової енергії, позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~в чинній\~редакції,\~врегульовано надання\~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~відповідно\~до\~якої одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених\~статтею 16\~цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат. Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Пунктом 5 частини 2 статті 7 вказаного Закону передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 3 Розділу VI Прикінцеві та Перехідні положення вказаного Закону встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до\~ст.\~68\~ЖК України,\~наймач зобов`язаний\~своєчасно вносити\~квартирну плату\~та плату\~за комунальні\~послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст.\~162\~ЖК України,\~плата за\~користування жилим\~приміщенням в\~будинку (квартирі),\~що належить\~громадянинові на\~праві приватної\~власності,\~встановлюється угодою\~сторін.\~Плата за\~комунальні послуги\~береться крім\~квартирної плати\~за затвердженими\~в установленому\~порядку тарифами. Строки\~внесення квартирної\~плати і\~плати за\~комунальні послуги\~визначаються угодою\~сторін.\~Наймач зобов`язаний\~своєчасно вносити\~квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до\~пп.\~5\~п.\~45\~«Правил\~надання\~послуги з\~постачання\~теплової\~енергії і\~типових\~договорів\~про надання\~послуги\~з\~постачання теплової\~енергії»,\~затверджених\~Кабінетом\~Міністрів України\~(постанова\~від\~21.08.2019\~року\~№830)\~індивідуальний\~споживач\~зобов`язаний оплачувати\~надану послугу\~за цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~та вносити\~плату за\~абонентське обслуговування\~у строки,\~встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~ переконанням,\~що\~ґрунтується на\~всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів\~у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вище викладене та надаючи оцінку наданим до суду доказам, судом встановлено, що позивач є належним постачальником послуг з теплової енергії до квартири [ADDRESS] , за якою значиться абонент за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] . Під час розгляду справи, відповідачем не спростовувалось та визнано факт, що саме вона є споживачкою послуг з теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , які надаються КП «Теплопостачання міста Одеси». За наслідком чого є встановленим, що відповідачка є споживачем теплової енергії за вказаною адресою, послуги з надання яких надаються позивачем. Внаслідок не належного виконання зобов`язань зі сплати коштів за надані послуги з теплової енергії, у відповідачки згідно з поданим до суду розрахунком заборгованості виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2024 року, за період з січня 2021 року по вересень 2024 року включно, становить у загальному розмірі 17067,53 грн. Вказаний розрахунок містить усі необхідні складові нарахування, інформацію про абонента, застосовані тарифи, періоди нарахування, інформацію про частково сплачені кошти, є послідовним та логічним для сприйняття, а відтак приймається в якості належного доказу. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою частково здійснювалась сплата коштів за надані послуги, однак не в повному обсязі. Під час розгляду справи відповідачкою не оспорювався факт надання позивачем послуг з постачання теплової енергії, їх споживання, як і не оспорювалась якість відповідних послуг. За наслідком чого, суд вважає підтвердженим факт, що між КП «Теплопостачання міста Одеси» та споживачем\~ [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , існують договірні відносини з постачання позивачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать вчинені споживачем дій, а саме фактом споживання теплової енергії та частковою сплатою грошових коштів за спожиті послуги. Під час розгляду справи відповідачка визнала наявну станом на 01.10.2024 року заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , послуги з якої надаються КП «Теплопостачання міста Одеси». На підставі викладеного, приймаючи визнання відповідачем суми заборгованості за надані КП «Теплопостачання міста Одеси» послуги з постачання теплової енергії, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за теплову енергію, надані останній за адресою: [ADDRESS] , яка станом на 01.10.2024 року становить у розмірі 17067,53 грн., підлягаючими задоволенню. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до\~\~\~ст.\~263\~ЦПК\~України\~судове рішення\~повинно\~ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства\~права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення\~має\~відповідати завданню\~цивільного\~судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. \~При\~виборі\~і\~застосуванні норми\~права\~до\~спірних правовідносин\~суд\~враховує\~висновки щодо\~застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення, судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору 3028,00 грн. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду суд зазначає наступне. Відповідачкою заявлено вимогу про рострочення виконання рішення терміном на 12 місяців, посилаючись на стан здоров`я та проходження коштовного курсу лікування, що істотно ускладнює виконання рішення, на підтвердження чого надала до суду копії медичної документації. З наданої відповідачкою медичної документації вбачається, що останній 20.01.2025 року встановлено ІІ групу інвалідності. Судом також приймається, що з 24.02.2022 року в Україні запроваджено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває по цей час, що є загальновідомим фактом та додатковому доказуванню не підлягає. Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України). Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього\~\~Кодексу. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України). Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).) Приймаючи вищевикладені обставини в цілому та надаючи оцінку вищевказаним доказам в цілому, враховуючи стан здоров`я відповідачки, яке ускладнює належне виконання рішення, у зв`язку з чим суд вважає наявними підстави для розстрочення виконання рішення зі сплатою стягнутої суми грошових коштів у загальному розмірі 20095,53 грн., рівнозначними платежами по 1674,63 грн. (17067,53+3028 = 20095,53; 20095,53/ 12 = 1674,63), протягом 12 місяців. Одночасно судом приймається, що розстрочення рішення суду в даній справі, враховуючи наявність обставин що перешкоджають належному виконанню відповідачкою рішення суду, буде сприятиме дотриманню справедливого балансу між інтересами сторін та належному виконанню судового рішення. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved