Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

24.07.2024 року\~до Верхньодніпровського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~надійшла цивільна\~справа за\~позовом акціонерного товариства «Сенс Банк», представник позивача, Муха Богдан Петрович, до [PERSON] про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості. 01.08.2024 року отримана інформація про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 02.08.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників розгляду справи на 17.12.2024 року. 17.12.2024 року розгляд справи відкладений на 19.03.2025 року у зв`язку з неотриманням відповідачем повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. 19.03.2025 року закінчене підготовче судове засідання, справа призначена до судового розгляду на 19.03.2025 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача суму 3 (трьох) відсотків річних та інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості у розмірі 328 934 (триста двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 15 копійок та понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 09 квітня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - Первісний Кредитор), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - - Відповідач) укладено Договір кредиту № 095026 (надалі - Кредитний Договір). Умовами Кредитного Договору передбачено, що Первісний Кредитор надає Відповідачу в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) доларів США 00 центів. Відповідно до умов Кредитного Договору у разі невиконання Відповідачем умов цього Договору або відсутності коштів у Відповідача, Первісний Кредитор має право вимагати відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, пред`явити позов до Відповідача, а також віднести на рахунки простроченої заборгованості всі суми заборгованості Відповідача. 08 грудня 2015 року Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області ухвалив заочне рішення № 173/1132/15-ц про стягнення солідарно із Відповідача та [PERSON] на користь Первісного Кредитора заборгованості за Кредитним Договором в розмірі 1 066 361 (один мільйон шістдесят шість тисяч триста шістдесят один) грн 00 коп. і стягнення із Відповідача на користь Первісного Кредитора судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп. Заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року по справі № 173/1132/15-ц набрало законної сили, проте на момент подачі цієї заяви воно не виконано. Відтак, грошове зобов`язання, визначене рішенням суду, вважається простроченим. 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та єдиним акціонером Первісного Кредитора затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до AT «Альфа-Банк». Таким чином, до AT «Альфа-Банк» перейшли права та обов`язки Первісного Кредитора, в тому числі і право вимоги до Відповідача про стягнення заборгованості. Відповідно до Витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 AT «Альфа-Банк» змінило своє найменування на AT «Сенс Банк». Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 43 5-IV (далі - ЦК) передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на приписи ст. 625 ЦК, беручи до уваги розмір простроченого грошового зобов`язання Відповідача, визначеного заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року по справі № 173/1132/15-ц, станом на 23 лютого 2022 року розмір нарахованих 3 % річних та інфляційні від суми заборгованості визначеної рішенням суду складає 328 934 (триста двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) грн 15 коп., яка складається з: -85 969 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 30 коп. -суми 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості; -242 964 (двісті сорок дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн 85 коп. -суми понесених інфляційних втрат нарахованих на суму простроченої заборгованості. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснювалось щодо заборгованості визначеної заочним рішенням від 08 грудня 2015 року по справі № 173/1132/15-ц. З метою досудового врегулювання спору 21 травня 2024 року Відповідачу було надіслано досудову вимогу (претензію) щодо сплати суми нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, яку останній проігнорував, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини. Судом встановлено, що 09 квітня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», та [PERSON] укладено Договір кредиту № 095026. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Частино 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Умовами Кредитного Договору передбачено, що Первісний Кредитор надає Відповідачу в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) доларів США 00 центів. Відповідно до умов Кредитного Договору у разі невиконання Відповідачем умов цього Договору або відсутності коштів у Відповідача, Первісний Кредитор має право вимагати відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, пред`явити позов до Відповідача, а також віднести на рахунки простроченої заборгованості всі суми заборгованості Відповідача. Судом встановлено, що 08 грудня 2015 року Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області ухвалив заочне рішення № 173/1132/15-ц про стягнення солідарно із Відповідача та [PERSON] на користь Первісного Кредитора заборгованості за Кредитним Договором в розмірі 1 066 361 (один мільйон шістдесят шість тисяч триста шістдесят один) грн 00 коп. і стягнення із Відповідача на користь Первісного Кредитора судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп. Заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року по справі № 173/1132/15-ц набрало законної сили, проте на момент подачі цієї заяви воно не виконано. Відтак, грошове зобов`язання, визначене рішенням суду, вважається простроченим. Також судом встановлено, що 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та єдиним акціонером Первісного Кредитора затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до AT «Альфа-Банк». Таким чином, до AT «Альфа-Банк» перейшли права та обов`язки Первісного Кредитора, в тому числі і право вимоги до Відповідача про стягнення заборгованості. Відповідно до Витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 AT «Альфа-Банк» змінило своє найменування на AT «Сенс Банк». Відповідно до ст. 514 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України - Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18). Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на приписи ст. 625 ЦК, беручи до уваги розмір простроченого грошового зобов`язання Відповідача, визначеного заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року по справі № 173/1132/15-ц, станом на 23 лютого 2022 року розмір нарахованих 3 % річних та інфляційні від суми заборгованості визначеної рішенням суду складає 328 934 (триста двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) грн 15 коп., яка складається з: -85 969 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 30 коп. -суми 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості; -242 964 (двісті сорок дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн 85 коп. -суми понесених інфляційних втрат нарахованих на суму простроченої заборгованості. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснювалось щодо заборгованості визначеної заочним рішенням від 08 грудня 2015 року по справі № 173/1132/15-ц. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). Згідно змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості, АТ «Сенс Банк» просить стягнути на свою користь з відповідача 3 % річних та індекс інфляції, які були нараховані станом на 23 лютого 2022 року. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX\~(набрав чинності 17.03.2022)\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)". Отже, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на їх користь 3 % річних та індекс інфляції станом на 23.02.2022 року є обґрунтованими. Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами знайшло своє підтвердження порушення прав позивача, яке виражається в неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором у зв`язку з чим виникла заборгованість у відповідача, що складається із 3 % річних та індекс інфляції за укладеним кредитним договором. Тому у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення і стягнення з відповідача [PERSON] , на користь позивача суми 3 (трьох) відсотків річних та інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості у розмірі 328 934 (триста двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 15 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved