Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Процедура: У грудні 2024 року позивач, інтереси якої представляє адвокат Левченко В.П., звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності за набувальною давністю на автомобільний гараж № [NUMBER] [ADDRESS] . Відповідно до\~ч.4\~ст.274\~ЦПК України\~ухвалою суду\~від 23\~грудня 2024\~року позовну\~заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує, та просить суд їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Позиція позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що на території Світловодської міської ради по вулиці Підгірній з кінця 70-х на початку 1980 років, коли Україна входила до складу СРСР почали будуватись автомобільні гаражі для забезпечення потреб громадян. Так батькові позивачки [PERSON] рішенням виконкому № 179 від 12.04.1979 р. було виділено земельну ділянку на [ADDRESS] , для будівництва індивідуального гаражу. Далі рішенням № 168 засідання Світловодського виконкому міської ради народних депутатів від 26.04.1984 р. [PERSON] було надано дозвіл на переоформлення автомобільного гаражу, який було збудовано 1979 році її батьком - [PERSON] . Автомобільний гараж, який перебуває у користуванні [PERSON] було побудовано у 1979 році. Починаючи з квітня 1984 року позивач почав вільно і відкрито користуватися автомобільним гаражем під [ADDRESS] і продовжує користуватися по сьогоднішній день. Право власності на автомобільним гараж під [ADDRESS] не зареєстровано. Гаражно - будівельний кооператив де розташований гараж, що перебуває у користуванні Позивача - відсутній. Позивач є добросовісним набувачем гаражу, його право володіння та користування гаражем ніким не оспорюється, факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння. На даний час у Позивача виникли складнощі щодо укладення договору по енергопостачанню, оскільки на вказаний гараж не зареєстровано право власності. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом з даним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду такі докази: копію паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; Рішення про виділення батьку позивача [PERSON] ділянки для будівництва гаражу № [NUMBER] ; виписка з рішення про переоформлення гаражу з [PERSON] на його доньку [PERSON] ; технічний паспорт на гараж [ADDRESS] володільця [PERSON] ; архівна довідка БТІ; копію акту; заява [PERSON] до Світловодського міського голови про присвоєння поштової адреси гаражу; рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №884 від 03 вересня 2024 року про присвоєння поштової адреси за заявою [PERSON] для гаражу [ADDRESS] ; акт від 06 серпня 2024 року власників гаражів по [ADDRESS] про те, що [PERSON] дійсно з 1984 року володіє та користується гаражем № [NUMBER] по [ADDRESS] ; витяг з реєстру будівельної діяльності; квитанції про оплату енергопостачання до гаражу; витяг про вартість майна. Позиція відповідача, Світловодської міської ради: Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, у вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: З виписки з рішення № 179 від 23.05.1983 року вбачається, що [PERSON] рішенням виконкому № 179 від 12.04.1979 р. було виділено земельну ділянку на [ADDRESS] , для будівництва індивідуального гаражу. Рішенням № 168 засідання Світловодського виконкому міської ради народних депутатів від 26.04.1984 р. [PERSON] виділено для будівництва гаражу земельну ділянку пл.24 кв.м. по [ADDRESS] в зв`язку з переоформленням, та знято вказану земельну ділянку з [PERSON] в зв`язку з переоформленням. Згідно технічного паспорта, за заявою [PERSON] виготовленого 05.06.2024 року Світловодським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації, гараж [ADDRESS] . З архівної довідки СКМБТІ № 783 від 04.07.2024 року вбачається, що станом на 01.01.2013 року право власності на гараж [ADDRESS] , за [PERSON] не зареєстровано. Згідно акту від 06.08.2024 року, складеного власниками сусідніх гаражів по [ADDRESS] , останні підтверджують той факт, що [PERSON] дійсно відкрито володіє та користується з 1984 року і по теперішній час гаражем № [NUMBER] , який знаходиться по [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Світлоодської міської ради № 884 від 03.09.2024 року гаражу присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] та внесено до реєстру будівельної діяльності. Позивач, [PERSON] , звернулась до суду із даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є добросовісним набувачем майна, відкрито і безперервно володіє і користується гаражем [ADDRESS] ,\~понад 10 років і ніхто на вказане майно не претендує, а тому має право на звернення до суду для захисту своїх прав, шляхом визнання права власності на гараж за набувальною давністю. Відповідач, Світловодська міська рада, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Оцінка суду: Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. п.9, 11, 13, 14 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Висновок суду: Суд зазначає, що позивачем [PERSON] , належними, допустимими та достовірними доказами доведено, що вона добросовісно, вільно та відкрито володіє на користується майном, а саме, гаражем № [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] , який побудовано на виділеній їй у 1984 році земельній ділянці. При цьому, суд враховує, що право власності на вказане нерухоме майно ні за ким не зареєстровано, тому позивач [PERSON] є добросовісним набувачем гаражу, безперервно та відкрито продовжувала користуватися цим майном впродовж більше 10 років, утримує та використовує його для власних потреб з 1984 року, а тому суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення позову та визнання за нею права власності на гараж № [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] , за набувальною давністю. З урахуванням положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Судові витрати у справі за заявою позивача покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved