Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . За життя остання 03.12.1998 року на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Заповіт було посвідчено секретарем виконкому Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі під № 109. Спадкову справу за № 72/2003 після померлої [INFO] [PERSON] було заведено за заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] , та зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ Полтавської районної державної нотаріальної контри 12.02.2003 року за порядковим № 133. У зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. За життя, 07.02.2020 року остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження та склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те, що належатиме їй на день смерті заповіла своїй племінниці- [PERSON] . 25.05.2021 року за заявою [PERSON] . Полтавською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 227/2021 після померлої [PERSON] за номером у спадковому реєстрі 67699615. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та який належав спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] . Право власності [PERSON] на зазначений вище будинок посвідчено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 04 березня 1988 року, виданим виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області на підставі рішення виконкому Полтавської районної Ради народних депутатів № 69 від 18.02.1988 року, згідно якого жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, голова якого [PERSON] , на праві особистої власності. Згідно реєстрового напису від 15.03.1988 року на вказаному правовстановлюючому документі, зазначений в ньому жилий будинок (домоволодіння) вцілому зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 146. Відповідно до довідки Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 23.11.2021 року № 14594, згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 146 зареєстровано право власності за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Супрунівської сільської Ради народних депутатів від 04.03.1988 року. Також згідно вказаної довідки, зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідає наступним характеристикам: житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.; літня кухня (лвт. Б,б) загальною площею 27,2 кв.м.; сарай (літ. Г) загальною площею 6,7 кв.м.; погріб (літ. Г) загальною площею 4,6 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 53,9 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 10,6 кв.м.; сарай (літ. д1) загальною площею 11,1 кв.м.; огорожа (№ 1); ворота огорожі (№ 2); колодязь питний (№ 3). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Полтавської районної нотаріальної контори Косик В.О. від 30 грудня 2021 року № 1273/02-31, винесеною за результатами розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 04.03.1988 року голові колгоспного двору виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що право власності на вказаний вище будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] , але в ньому були зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищенаведене,\~просить суд\~визнати за\~нею,\~як спадкоємицею\~за заповітом\~після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.; літня кухня (лвт. Б,б) загальною площею 27,2 кв.м.; сарай (літ. Г) загальною площею 6,7 кв.м.; погріб (літ. Г) загальною площею 4,6 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 53,9 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 10,6 кв.м.; сарай (літ. д1) загальною площею 11,1 кв.м.; огорожа (№ 1); ворота огорожі (№ 2); колодязь питний (№ 3)., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.03.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивач [PERSON] - адвокат Сидоренко І.О. надала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача- Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради 04.03.2025 року на адресу суду надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів порушення з боку сторони відповідача прав [PERSON] . Представник третьої особи- Полтавської районної державної нотаріальної контори причини неявки не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 12). За життя остання 03.12.1998 року на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Заповіт було посвідчено секретарем виконкому Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі під № 109 (а.с. 13). У зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 15). За життя, 07.02.2020 року остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження та склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те, що належатиме їй на день смерті заповіла своїй племінниці- [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 25.05.2021 року за заявою [PERSON] . Полтавською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 227/2021 після померлої [PERSON] за номером у спадковому реєстрі 67699615 (а.с. 17). До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою: [ADDRESS] , та який належав спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] . Право власності [PERSON] на зазначений вище будинок посвідчено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 04 березня 1988 року, виданим виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області на підставі рішення виконкому Полтавської районної Ради народних депутатів № 69 від 18.02.1988 року, згідно якого жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, голова якого [PERSON] , на праві особистої власності (а.с. 18). Згідно реєстрового напису від 15.03.1988 року на вказаному правовстановлюючому документі, зазначений в ньому жилий будинок (домоволодіння) вцілому зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 146. Відповідно до довідки Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 23.11.2021 року № 14594, згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 146 зареєстровано право власності за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Супрунівської сільської Ради народних депутатів від 04.03.1988 року. Також згідно вказаної довідки, зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідає наступним характеристикам: житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.; літня кухня (лвт. Б,б) загальною площею 27,2 кв.м.; сарай (літ. Г) загальною площею 6,7 кв.м.; погріб (літ. Г) загальною площею 4,6 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 53,9 кв.м.; сарай (літ. Д) загальною площею 10,6 кв.м.; сарай (літ. д1) загальною площею 11,1 кв.м.; огорожа (№ 1); ворота огорожі (№ 2); колодязь питний (№ 3) (а.с. 19). Так, колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи із Правової позиції, викладеної в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15 - згідно з частиною першою статті 120, статтею 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Згідно довідки Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 03.08.2020 року № 555/02-25 [PERSON] була зареєстрована за аредсрю: [ADDRESS] до дні своєї смерті. Разом з нею, були зареєстровані си- [PERSON] та невістка [PERSON] (а.с. 26). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Полтавської районної нотаріальної контори Косик В.О. від 30 грудня 2021 року № 1273/02-31, винесеною за результатами розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 04.03.1988 року голові колгоспного двору виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що право власності на вказаний вище будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] , але в ньому були зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25). Згідно до довідки Супрунівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади № 01-16-038-03/78 від 13.12.2024 року вказано, що згідно погосподарської книги Супрунівської сільської ради № 1 на 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] та № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року була зареєстрована лише [PERSON] (а.с. 27). Отже, колгоспний двір за адресою: [ADDRESS] складався із однієї особи - голови колгоспного двору - [PERSON] , а, як наслідок, майно цього колгоспного двору належало їй вцілому. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно. Згідно технічного паспорта, складеного ПП ПБТІ «Інвентаризатор», будинок, за адресою: [ADDRESS] є будинком садибного типу (а.с. 20-24). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що [PERSON] не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна та оформити спадщину, зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за останньою права власності на житловий будинок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved