Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , 18 грудня 2015 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 68, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] . Між подружжям, постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим подружжя, припинили більше двох років між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Спільне майно поділили добровільно. З лютого 2023 року відповідачка залишила неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримані позивача в [ADDRESS] , а сама стала проживати за іншою адресою: [ADDRESS] . З зазначеного вище часу [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей, не проявляє про них щонайменшої батьківської турботи, не займається вихованням доньок, не проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми, хоча має таку можливість. До цього часу [PERSON] , доглядає та утримує неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , піклується про їх здоров`я та всебічний розвиток. Він намагається максимально забезпечити всі потреби [PERSON] та [PERSON] , займається вихованням доньок, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дітей, купує одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб його доньки [PERSON] та [PERSON] отримали відповідне для їх віку та потреб харчування. Ухвалою суду від 15.01.2025 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.02.2025 року замінено первісну третю особу Службу у справах дітей Анрієво-Іванівської сільської ради Березівського району Одеської області на Службу у справах дітей Чернівської сільської ради Березівського району Одеської області у зв`язку із зміною назви сільської ради та її структурних підрозділів. Представник позивача [PERSON] , адвокат Павлова Г.М. в судовому засіданні просила суд позовні вимоги її довірителя задовольнити в повному обсязі, розірвати шлюб між позивачем та відповідачем та позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена своєчасно та належним чином. До суду подала нотаріальну заяву в якій позовні вимоги визнає повністю, згодна на розірвання шлюбу та позбавлення її батьківських прав відносно доньок, оскільки має намір створити нову сім`ю та проживати з іншим чоловіком. Справу просить розглядати у її відсутність. Третя особа: представник Служби у справах дітей ( орган опіки та піклування ) Стрюківської сільської ради, Березівського району, Одеської областів судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа: представник Служба у справах дітей ( орган опіки та піклування ) Чернівської сільської ради, Березівського району, Одеської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. До суду подано висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши наявні по справі матеріали, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки сторони проживають окремо, спільно господарство не ведуть, фактично сім`я розпалась і подальше її збереження не можливе. Мати не виконує покладених нанеї батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, забезпеченням їх всестороннього, фізичного, розумового та морального розвитку, що підтверджується доводами представника позивача та матеріалами справи: копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 - 8 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 9 - 10 ), довідками ( а.с. 11 - 12 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 13 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 14 ), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] ( а.с. 15 ), довідкою на [PERSON] ( а.с. 16 ), характеристикою на [PERSON] ( а.с. 17 ), Витягом з Єдиного реєстру ( а.с. 18 - 19 ), заявою [PERSON] ( а.с. 40 ), Актом обстеженняумов проживання [PERSON] ( а.с. 55 - 56 ), Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її дітей ( а.с. 75, 76, 77 ). Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 112 СК України, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі не виявляють інтересів до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов`язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов`язків по відношенню до себе у майбутньому, а також з метою того, щоб дитина могла бути усиновлена іншим батьком, який добровільно, а не через судовий примус, згоден на любов та тягар виховання дитини. [PERSON] , самостійно створює належний рівень життя своїм дітям, опікується матеріальним станом та духовним розвитком дітей. Зазначені ним обставини, відповідно з п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ( статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`і разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`і є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Стаття 150 СК України закріплює мінімальні вимоги до належної поведінки батьків щодо виховання дитини. Вона містить перелік тих дій, які батьки зобов`язані вчиняти щодо дитини з метою забезпечення її права на належне виховання та розвиток. До них закон відносить зокрема: піклування про здоров`я дитини; піклування про фізичний розвиток дитини; піклування про духовний розвиток дитини; забезпечення здобуття дитиною повної середньої освіти; підготовка дитини до самостійного життя; повага до дитини. Інші правові наслідки, які слідують за позбавленням батьківських прав визначені ст.166 СК України. Всі наслідки направлені на захист дитини від негативного впливу особи, яка через свою поведінку фактично перестала виконувати батьківську функцію та перетворилася на чужу для дитини людину. Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: виховання в сімії є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України: дитинство охороняється державою. Реальною нормою права, яка спрямована на охорону дитинства можна вважати ст. 164 Сімейного кодексу України, яка спрямована на захист дитини від людини, яка через свою поведінку самоусунулася від покладених на неї обов`язків по участі в охороні дитинства власної дитини. Зазначені позивачем обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім"і якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved