Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Адвокат Черненко Л.В., яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: шлюб, зареєстрований 07.12.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави, актовий запис № 139, розірвати. На обґрунтування позову зазначено, що з 07.12.2002 [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають двох спільних дітей: малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні погляди на життя у зв`язку з чим постійно виникали непорозуміння. З квітня 2024 сумісне господарство не ведуть та шлюбні відносини не підтримують. Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе, часу для примирення не потребують. Збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 06.02.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивачка [PERSON] до суду не прибула, від представника позивачки - адвоката Черненко Л.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексуУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави, підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2002. (а. с. 13) Сторони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . (а. с. 10, 11) Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки позивачка не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved