Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У грудні 2022 позивач в особі представника Жуковського Д.В. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.06.2020 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № 200328699. 15.08.2020 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «КІА CERATO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля «SUZUKI Swift», державний номерний знак [NUMBER] в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та встановлено його вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ч.2 ст. 130 КпАП України. Власник пошкодженого майна звернувся з відповідною вимогою про виплату страхового відшкодування, в результаті чого ТДВ СК «Альфа-Гарант» було враховано всі отримані документи та сплачено 5600,00 грн страхового відшкодування. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 5600,00 грн та судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, повернулись до суду з відміткою «вручено». У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.06.2020 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № 200328699. [PERSON] , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, втретє протягом року 15.08.2020 о 10 год 30 хв. у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом «КІА CERATO», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вулиці Новопирогівська, 33 у м. Києві не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на транспортний засіб «SUZUKI Swift», державний номерний знак [NUMBER] , який знаходився у статичному стані, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши про це органи Національної поліції. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 та ч. 3 ст. 130 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з встановленням права керування транспортними засобами на строк 10 років. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «КІА CERATO», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до Полісу № 200328699, з терміном дії з 22.06.2020 по 21.06.2021 включно. Ліміт відповідальності щодо шкоди, заподіяної життю та здоров`ю становить 260000,00 грн, за шкоду майну - 130000,00 грн. 19.06.2020 постраждала особа звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» для відшкодування витрат на відновлення пошкодженого автомобіля «SUZUKI Swift», державний номерний знак [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно страхового акту № ЦВ/20/6040 розмір страхового відшкодування склав 5600,00 грн. На підставі вказаних документів, 19.11.2020 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 5600,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 13236 від 19.11.2020. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» є страховиком за вищевказаним полісом, то позивач, у межах понесених ним фактичних витрат 02.03.2021 звернувся з листом № 03/953 до відповідача щодо виплати страхового відшкодування в порядку регресу на суму 5600,00 грн. Однак, станом на момент подання даного позову до суду, [PERSON] не виплатив страхове відшкодування в порядку регресу, доказів на спростування зазначеного відповідачем до суду не надано. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідач не надав будь-яких заперечень щодо визначення суми страхового відшкодування або його виплати, цим самим не спростував доводи позивача та не надав суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували обставини, викладені позивачем. Приймаючи до уваги те, що сума фактичних витрат позивача не перевищує страхову суму (ліміт відповідальності), передбачену полісом винної особи та підлягає зменшенню на розмір франшизи. З огляду на це, сума страхового відшкодування, належного з відповідача до сплати позивачу в порядку регресу становить 5600,00 грн. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що в даному випадку саме відповідач повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду, та доказів добровільної сплати страхових сум позивачу матеріали справи не містять, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved