Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивач Запорізька міська\~рада звернулася до Жовтневого районного суду міста\~Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , яку згодом уточнила, про зобов`язання вчинити дії щодо звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01.08.2018 року по цивільній справі № 331/543/17 задоволено позов керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Запорізької міської ради. Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Запорізького міськрайонного управління юстиції Нікітенко Л.О. № 28257919, яке прийнято 16.02.2016 року, про проведення державної реєстрації права власності за громадянкою [PERSON] на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу 6/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв.м, укладений 22.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк ІО.А. за № 2679. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 19/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв.м, укладений 11.08.2016\~року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк\~Ю.А. за № 2478. Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.06.2019 року рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01.08.2018 року було змінено в частині розподілу судових витрат. Постановою Верховного Суду України від 28.09.2021\~року рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13.06.2018 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Запорізького апеляційного суду від 13.06.2019 року залишені без змін. 12.07.2019 року рішенням державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко JI.O. за № 47749414 рішення суду по справі № 331/543/17 фактично виконано. Скасовано рішення № 28257919 державного реєстратора Запорізького міськрайонного управління юстиції Нікітенко JL О. від 16.02.2016 про проведення державної реєстрації права власності за громадянкою [PERSON] на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв.м, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Скасовано речове право громадянки [PERSON] , що було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу 6/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв.м, укладеного 22.08.2016 року між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю. А. за № 2679. Скасовано речове право громадянки [PERSON] , що було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу 19/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв.м, укладеного 11.08.2016 року між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю. А. за № 2478. Таким чином, на даний час є дійсною реєстрація права власності громадянки [PERSON] на об`єкт нежитлової нерухомості магазин літ.А-1 загальною площею 74,5\~кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] на\~підставі рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя № 2-1570 за 2006 рік. Крім того, на час звернення з позовною заявою до суду, Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя розглядалася кримінальна справа № 331/2755/17 за ч.4 ст. 358, ст. 356 та ч.3 ст. 197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво) у відношенні громадянки [PERSON] , в якому Запорізька міська рада залучена в якості потерпілого, якому завдано майнової шкоди. Посилаючись на зазначені обставини, при цьому, уточнивши 11.11.2024 року позовні вимоги, позивач просить суд зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення самовільно побудованої частини будівлі площею 234,5\~кв.м., а також вирішити питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору. 21.03.2023 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по вищезазначеній цивільній справі визначено суддю Яцун\~О.О. (а.с.41-42). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 23.03.2023 року вищезазначену позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі (а.с.44). 17.07.2023 року відповідачем [PERSON] було подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. У відзиві відповідач посилається на те, що знесенню будівель і споруд передує рішення суду про зобов`язання особи, що здійснила самочинне будівництво, провести перебудову цих будівель і споруд. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Відповідач стверджує, що будь-яких доказів порушення прав інших осіб матеріали справи не містять. Не надано і доказів прийняття рішення суду про зобов`язання здійснити відповідну перебудову, відмови від такої перебудови. Відповідач вказує у відзиві, що не вбачає жодних перешкод для владнання конфлікту шляхом надання землі під існуючу забудову за відповідну орендну плату, оскільки будівля магазину нікому і ні у чому не перешкоджає, з боку сусідніх землекористувачів на даний момент жодних претензій до цієї будівлі немає (а.с.85-86). 01.08.2023 року на адресу суду від представника позивача Запорізької міської\~ради Доніної Н.О. надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якій представник надає додаткові пояснення та просить позов задовольнити у повному обсязі (а.с.91-95). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 12 лютого 2024 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Запорізької міської ради Доніна Н.О. подала до канцелярії суду заяву, в якій просить суд здійснювати розгляд справи без фіксації судового процесу технічними засобами. При\~цьому, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник Яма Д.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової)) допомоги серії АР № 1131012 від 04.07.2023 року (а.с.78), у судове засідання 19.03.2025 року також не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Про причини своїх неявки суд не повідомили. На підставі положень статті 223 ЦПК України, суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явилися у судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши позиції учасників процесу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Запорізької міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01\~серпня 2018 року по цивільній справі № 331/543/17 (провадження № 2/331/38/2018) позов керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах Запорізької міської ради задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення № 28257919 державного реєстратора Запорізького міськрайонного управління юстиції Нікітенко Людмили Олександрівни, прийняте 16.02.2016 про проведення державної реєстрації права власності на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1,А-2, загальною площею 309 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу 6/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв.м., що розташована за адресою : [ADDRESS] , укладений 22.08.2016 року між [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Юлією Арсенівною за № 2679. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 19/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений 11.08.2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Юлією Арсенівною за № 2478. Стягнуто солідарно з Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради (вул. Олександрівська, 84, місто Запоріжжя, код ЄДРПОУ 40302133), [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури № 1 (код ЄДРПОУ 02909973, адреса: вул. Залізнична, 17, місто Запоріжжя, розрахунковий рахунок № 352117095000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, код ЄДРПОУ 02909973) кошти, витрачені на сплату судового збору при здійсненні інтересів держави, у розмірі 6\~400 (шість тисяч чотириста гривень) 00 копійок, код класифікації видатків бюджету 2800 (а.с.12-16). Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01 серпня 2018 року змінено в частині розподілу судових витрат. Визначено, що судовий збір в сумі 6400 (шість тисяч чотириста) гривень стягується на користь прокуратури Запорізької області з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] , [PERSON] в дольовому порядку, тобто по 2133 (дві тисячі сто тридцять три) гривні 33 копійки з кожного. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.17-20). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2021 року рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 червня 2018 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року залишено без змін (а.с.21-28). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01 серпня 2018 року за результатом розгляду цивільної справи № 331/543/17 встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: «Запорізькою місцевою прокуратурою № 1 під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження № 12017080020000106 від 11.01.2017 року встановлено порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельного та цивільного законодавства. Так, з матеріалів вказаного кримінального провадження встановлено, що [PERSON] протягом 2015-2016 років самочинно збудувала на самовільно захопленій земельній ділянці в Олександрівському районі м. Запоріжжя в районі перетину [ADDRESS] та вул. Шкільної об`єкт нерухомості - споруду орієнтовною площею 235 кв.м. Зазначене підтверджується матеріалами перевірок щодо дотримання [PERSON] вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проведених Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області з грудня 2015 року по лютий 2016 року, які були надані Запорізькою місцевою прокуратурою № 1. Згідно з інформацією Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області від 11.11.2016 відповідна земельна ділянка у власності чи користуванні (оренді) [PERSON] не перебуває. Окрім того, встановлено, що державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Нікітенко Л.О. 16.02.2016 року прийнято рішення № 28257919 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2 загальною площею 309 кв.м по [ADDRESS] , про що до ДРРП внесено запис № 13269845 та відкрито реєстраційну справу номер 3849738223101. У зв`язку з викладеним, серед інших доказів та додатків, поданих сторонами по справі № 331/543/17, судом безпосередньо досліджено матеріали реєстраційної справи №\~849738223101 у одному томі на об`єкт за адресою: [ADDRESS] » (а.с.12-16). Відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 18.04.2006 року у справі № 2-1570/2006 за [PERSON] визнано право власності на магазин літ.А-1 площею 74,5 кв.м., літню площадку № 1, паркан № 2, розташовані по [ADDRESS] (а.с.127). Право власності на вказаний об`єкт нерухомості (магазин літ.А-1 площею 74,5 кв.м) первинно зареєстровано Запорізьким міжміським БТІ 05.06.2006 року (реєстраційний номер майна 14983365), про що внесено відповідний запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.128). Отже, підставою виникнення у [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно є рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 18.04.2006 року у справі № 2-1570/2006» (а.с.12-16). Окрім того, стороною позивача надано технічний паспорт, виготовлений ТОВ\~«Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 12.02.2013 року (а.с.129-135). Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що інших правовстановлюючих документів, окрім вищевказаного рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 18.04.2006 року у справі № 2-1570/2006, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за відповідачем [PERSON] на об`єкт нерухомого майна за вказаною вище адресою не існує. Необхідно також зауважити, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01.08.2018 року у цивільній справі № 331/543/17, що набрало законної сили, було встановлено: «… оглядом матеріалів реєстраційної справи № 849738223101 встановлено, що підставою виникнення у [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно є рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2006 у справі №\~2-\~1570/2006. Таким чином, інших правовстановлюючих документів, окрім рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2006 року у справі № 2-1570/2006, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна за вказаною адресою матеріали справи не містять, що суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та її обтяжень». Також, з матеріалів реєстраційної справи вбачається, що 02 лютого 2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будівлю магазину-кафе загальною площею 309 кв.м. по [ADDRESS] не відповідає та суперечить зареєстрованому раніше праву власності на магазин площею 74,5 кв.м. за тією ж адресою: [ADDRESS] . Оглядом матеріалів реєстраційної справи № 205088623101 встановлено, що за заявою [PERSON] державним реєстратором Запорізького міського\~управління юстиції Кохановською О.І. 22 жовтня 2013 року відомості про реєстрацію права власності на магазин літ.А-1 площею 74,5 кв.м. по [ADDRESS] за [PERSON] перенесено до нового реєстру - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРП) на підставі рішення про державну реєстрацію від 07 листопада 2013 року та відкрито реєстраційну справу за номером 205088623101. Згідно з документами, які містяться у вказаній реєстраційній справі, яку судом було досліджено у судовому засіданні, для реєстрації права власності на вказаний об`єкт [PERSON] державному реєстратору надано відповідне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2006 по справі № 2-1570/2006 та технічний паспорт, виготовлений ЗМБТІ 12.02.2013 року. За результатами перевірки поданих [PERSON] документів, державним реєстратором ЗМУЮ Кохановською О.І. 07.11.2013 прийнято рішення про реєстрацію права власності на магазин літ.А-1 площею 74,5 кв.м., право власності на яке було визнано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2006 року по справі №\~2-\~1570/2006 та первинно зареєстровано ЗМБТІ. Проте, незважаючи на те, що [PERSON] у лютому 2016 року державному реєстратору надано правовстановлюючий документ, а саме рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18.04.2006 по справі № 2-1570/2006 лише на магазин літ.А-1 площею 74,5 кв.м., розташований по [ADDRESS] , державним реєстратором ЗМУЮ Нікітенко Л.О. 16.02.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2 загальною площею 309 кв.м. по [ADDRESS] . Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для реєстрації права власності на зазначений об`єкт, [PERSON] державному реєстратору надано рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 17.04.2006 по справі № 2-1570, технічний паспорт б/н, виданий 08.08.2015 Приватним підприємством «Міжрегіональний центр технічної інвентаризації». У той же час, підставою для проведення відповідної державної реєстрації прав відповідно до закону є саме рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від\~18.04.2006 року, відповідно до якого за [PERSON] визнано право власності на магазин літ.А-1 площею 74,5 кв.м.» (а.с.12-16). Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Проте, державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Нікітенко Л.О. було залишено поза увагою явний факт самочинного будівництва [PERSON] споруди площею 234,5 кв.м. Необхідно зауважити, що позивачем [PERSON] не змінено технічні характеристики раніше зареєстрованого об`єкта нерухомого майна, а фактично здійснено нове самочинне будівництво, оскільки площа раніше зареєстрованого об`єкта нерухомого майна безпідставно збільшилась з 74,5 кв.м до 345,5 кв.м, та наразі складає 309 кв.м, що за будь-яких обставин не можна віднести до змін технічних характеристик споруди (а.с.29-33, 138-\~140, 148). Окрім того, рішенням Жовтневого\~районного суду\~міста Запоріжжя\~від 01\~серпня 2018\~року\~за результатом\~розгляду цивільної\~справи №\~331/543/17\~встановлено,\~що із наданих Запорізькою місцевою прокуратурою № 1 доказів вбачається, що упродовж 2015-\~2016 років Департаментом ДАБІ в області перевірками встановлено факт самочинного будівництва [PERSON] . Жодних дозвільних документів на будівництво об`єкту по [ADDRESS] [PERSON] не отримувала, в експлуатацію самовільно збудований об`єкт не вводився. З вказаного слідує, що спірну споруду збудовано протягом зазначеного періоду (а.с.12-16). 10.01.2017 року [PERSON] зверталась із заявою до міського голови з питання оформлення договору на право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] (а.с.34). Листом Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради № К-0021 від 18.01.2017 року було надано роз`яснення на звернення [PERSON] від\~10.01.2017 року (а.с.35). 28.07.2017 року [PERSON] зверталась до Виконавчого комітету Запорізької міської ради з питання укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,1065 га за адресою: [ADDRESS] , із цільовим призначенням «розташування магазину-кафе з літнім майданчиком» (а.с.38). Листом управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради № К-0635 від\~14.08.2017 року [PERSON] були надані роз`яснення щодо цього (а.с.39). 19.02.2018 року [PERSON] зверталась з листом за вхід. № П-1868-О до Запорізького міського голови з питання укладання договору користування земельною ділянкою під магазином по [ADDRESS] (а.с.36). Листом Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради № П-0224 від 06.03.2018 року [PERSON] було надано відповідь щодо порядку розгляду питання про укладання договору оренди земельної ділянки та запропоновано вжити певні дії (а.с.40). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~324179484 від 27.02.2023 року, 12.07.2019 року рішенням державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко JIюдмили Олександрівни за № 47749414 рішення суду по справі № 331/543/17 фактично виконано, а саме: скасовано рішення № 28257919 державного реєстратора Запорізького міськрайонного управління юстиції Нікітенко Л.О. від 16.02.2016 про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; скасовано речове право [PERSON] , що було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу 6/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, укладеного 22.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. за № 2679; скасовано речове право [PERSON] , що було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу 19/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, укладеного 11.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю. А. за № 2478 (а.с.29-33). Отже, спірна земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] , знаходиться у адміністративному підпорядкуванні Запорізької міської ради, рішення ж про передачу у власність або надання відповідачу вказаної земельної ділянки у користування не приймалось. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст.\~31\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об`єктів містобудування незалежно від форм власності та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством. Статтею 26 та ч. 1 ст. 31 Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності» визначено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних: розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Відповідно до статті 9\~Закону України\~«Про архітектурну\~діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Статтею 27\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності» передбачено, що надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не булла відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Таким чином, юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. Отже, системний аналіз зазначених вище положень дає підстави для висновку про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №\~725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18). Разом з тим, у даному випадку відповідачем [PERSON] було здійснено будівництво без відповідних документів на право власності або ж користування спірною земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту на будівництво та без повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Зазначене вище свідчить про те, що у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодексу України не встановлює правило, що знесенню об`єкта самочинного будівництва передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Отже, дані спірні правовідносини не регулюються ч. 7 ст. 376 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Отже, передумовами для пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визначення такого об`єкту таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; 3) винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі № 320/5528/18, від 28.11.2018 року у справі № 815/2311/15, від 09.07.2020 року у справі № 463/4564/16-а. Необхідно зауважити, що відповідачем [PERSON] було здійснено будівництво без належно затвердженого проекту на будівництво та без направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт, з використанням земельної ділянки, що не була відведена. При цьому, 12.01.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної у Запорізькій області Балабановим Р.В. в ході проведення позапланової перевірки об`єктів «Будівлі каркасного типу торгівельного призначення на земельній ділянці [ADDRESS] » було складено відносно відповідача [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення за ч. 8 ст. 96 КУпАП. Так, на земельній ділянці по [ADDRESS] виконувалися будівельні роботи на об`єкті без отримання права на їх виконання (а.с.97). Постановою Департаменту Державної архітектурно-будівельної у Запорізькій області від 22.01.2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.96). У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 369/8792/16-ц (провадження № 61-21385св18) сформульовано висновок, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За вказаних обставин, як встановлено судом, у даній справі позивачем дотриманий порядок пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна. Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Запорізької міської ради є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за наведених вище обставин. Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Так, згідно статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2684 грн. 00 коп., у відшкодування витрат понесених позивачем при звернені до суду з позовом (а.с.9). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved