Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

26 вересня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Дрозд Р.О. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ часток майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації вартості зменшення частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 33/50 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інша частина - 17/50 належить [PERSON] . Порядок користування домоволодінням фактично склався ще між попередніми його власниками. Згідно технічних документів на домоволодіння останнє фактично розподілено на квартиру № 1 і № 2 . Зазначене домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,0574 га (574 кв. м.). Оскільки між позивачем та відповідачем систематично виникають суперечки по спільному володінню, користуванню та розпорядженню належним їм домоволодінням, а також порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовано таке майно, позивач звернувся до судового експерта задля визначення варіантів розподілу домоволодіння між позивачем та відповідачем, варіантів виділу ідеальних часток співвласників домоволодіння та варіантів розподілу земельної ділянки у відповідності до ідеальних часток співвласників домоволодіння, варіантів порядку користування земельною ділянкою, визначення вартості домоволодіння та земельної ділянки, розміру грошової компенсації розміру частки. 25.03.2024 року за результатом проведення будівельно-технічного, оціночно- будівельного та земельно-технічного досліджень судовим експертом було складено Висновок експерта № 6 за результатами проведення будівельно-технічного, оціночно-будівельного та земельно-технічного досліджень Згідно з висновком експерта розподіл житлового будинку з урахуванням фактичного і сталого користування житловим будинком технічно можливо тільки за єдиним варіантом з прибиранням частини капітальної прибудови А3-1, і незнаним допустимим відхиленням від часток. Земельну ділянку загальною площею 574 квадратних метри, що відноситься до домоволодіння [ADDRESS] в цілому, пропонується поділити між двома користувачами у тих самих пропорціях, згідно з якими запропонований розподіл житлового будинку з урахуванням далі мовою оригіналу «решения Народного суда Індустриального района г. Днепропетровска 12 мая 1982 года о порядке пользования земельным участком [ADDRESS] » і з мінімальним відступом від зазначеного рішення. З урахуванням наведеного, позивач просив виділити йому у приватну власність в натурі частини домоволодіння житлового будинку за адресою: [ADDRESS] : - частина житлового будинку (літ. А -2), а саме окрема трикімнатна квартира № 1 з наступними приміщеннями, прим. 1-1 (5,0 м2) - коридор; прим. 1-2 (6,2 м2) - коридор; прим. 1-3 (11,5 м2) - кухня; прим. 1-4 (3,7 м2) - ванна; прим. 1-5 (8,9 м2) житлова прим. 1-6 (4,4 м2) - кладова; прим. 1-7 (15,3 м2) - житлова; прим. 2-4 (6, 6м2) - житлова. Разом 61,6 м2, в тому числі, житлова 30,8 м2 допоміжна - 30,8 м2; - житлова прибудова (літ. А2-1); - прибудова (літ. а 1); - погріб (літ. під А-2); - частина навісу літ. Л; - частина вимощення І; - частина вимощення II: - вбиральня (літ. Ж); - літній душ (літ. И); - гараж тимчасовий (літ. 3); - вигрібна яма (літ. № 8); - ворота з хвірткою (літ. № 6); - частина огорожі (літ. № 7). Виділити [PERSON] у приватну власність в натурі частини домоволодіння житлового будинку за адресою: [ADDRESS] : - частина житлового будинку (літ. А -2), а саме окрема трикімнатна квартира № 2 , яка складається з наступних приміщень: частину прим, літ 2-1 кухні (6,9 м2) з влаштуванням в ній стандартної перегородки товщиною 0,1 м з ГКЛ по металевому каркасу з двох сторін з дверними прорізом і площею основи з округленням 0,2 м2; прим. літ. 2-2 (12,1 м2) - житлова; прим. літ. 2 - 3 (13.6 м2) - житлова; прим. 2-5 (3,7 м2)- санвузол; прим. 2-6 (2,7 м2) - коридор мансарди; прим. 2-7 (14,4 м2) - житлова на мансарді. Загальна площа 57,2 м2, в тому числі житлова 40,1 м2 допоміжна - 17,1 м2; - житлова прибудова (літ. А1 -1); - частина прибудови (літ. АЗ -1); - погріб (літ. під АЗ-1); - частина навісу літ. Л); - частина вимощення І; - частина вимощення літ. II; - вбиральня (літ Д.); - літній душ (літ.Е); - огорожа (літ. № 5); - частина Огорожа (літ. № 7); - ґанок з піддашком (літ. а); - вигрібна яма (літ. № 9); Залишити у спільному користуванні [PERSON] , РНКПО [NUMBER] та [PERSON] , РНКПО [NUMBER] частку вимощення літ. І площею 30,7 м2 ринковою вартістю 8 572 грн., частку огорожі літ. 7 площею 3,4 м2 ринковою вартістю 6 024 грн. та частку навісу літ. Л площею 1,1 м2 ринковою вартістю 1 537 грн. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] , РНКПО [NUMBER] на 33/50 (тридцять три п`ятдесятих) та [PERSON] , РНКПО [NUMBER] на 17/50 (сімнадцять п`ятдесятих) частин домоволодіння житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] , РНКПО [NUMBER] на користь [PERSON] , РНКПО [NUMBER] , грошову компенсацію вартості зменшення його частки в розмірі 43 552 грн.. Встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] у відповідності до додатку № 4 стор.43 Висновку експерта № 6 за результатами проведення будівельно-технічного, оціночно-будівельного та земельно-технічного досліджень для подання до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 106 ЦПК України і ст. 7-1 ЗУ «Про судову експертизу» від 25.03.2024 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2024 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд по суті. 10.11.2021 року Відповідачем було подано Відзив на позовну заяву. Зазначено, що запропонований позивачем варіант поділу домоволодіння відповідач не визнає, оскільки він складений з порушенням норми діючого законодавства, принципу рівності прав співвласників, задоволення позовних вимог в запропонованій позивачем редакції порушить права [PERSON] як власника належної їй частки будинку та господарських споруд. Відповідач не визнає ту обставину, що загальна площа житлового будинку № 155 , що перебуває у спільній часткові власності обох співвласників складає 94,2 кв. м.. Як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння, складеного станом на 1981 рік, будинок № 155 вже фактично був поділений на 2 квартири: Квартира №1 складалась з: -веранди (літ 1-1) площею 5 кв. м., коридору (літ 1-2) площею 6.2 кв. м., кладової (літ. 1-3) площею 4,8 кв. м., житлової (1-4) площе. 6.5 кв. м., житлової (літ 1-5)площею У,6 кв. м. Всього по квартирі № 1 - загальна площа - 30,1 кв. м., з них житлова - 14,1 кв. м. Квартира № 2 , яка була виділена [PERSON] (дід відповідачки) складалась з: Сені (літ. 2-1) площею У.4 кв. м. Житлова (літ. 2-2) площею 13.1 кв. м. Житлова (літ.2-3) площею 6,3 кв. м. Веранда (літ. 2-4) площею 6.6. кв. м. Всього по квартирі № 2 - загальна площа - 33,4 кв. м., з них житлова - 19,4 кв. м. Всього по будинку станом на 1981 рік загальна площа складала 63,5 кв. м., в тому числі житлова, 33,5 кв.м. Згідно рішенню виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів від 04.12.1987 р. № 603.17 ще за життя [PERSON] (дід відповідачки) узаконив за собою: переобладнання кухні літ 2-3 площ. 6,4 кв. м. під житлову кімнату в належній йому частині житлового будинку; веранду а2, споруджену до належної частини житлового будинку; сарай літ Б, літ. Г, літню кухню літ В, побудовану на земельній ділянці. Після узаконення житлова площа в цілому будинку становить 50,1 кв., що співпадає з планом будинку та експлікацією до нього в технічному паспорті, складеному станом на 21.07.1987 року, де загальна площа будинку, включаючи житлову, по квартирі № 1 та квартирі № 2 становила 93,2 кв. м. Пізніше, [PERSON] за наявності відповідного дозволу виконкому за власний рахунок здійснив прибудову тераси до належної частини житлового будинку (літер А3-1- частина прибудови), та переобладнав приміщення 2-2 (літера А1-1). Враховуючи, що до складу домоволодіння площею 93,2 кв. м. входять приміщення, які за рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів від 04.12.1987 р. № 603.17 ще за життя [PERSON] (дід відповідачки) були узаконені особисто за ним, оскільки були зроблені ним за власний рахунок після виділення у його особисту власність за рішенням суду від 1965 року конкретних кімнат будинку, та були побудовані ним за наявності відповідного дозволу виконкому згідно рішення № 381-8 від 14.07.1989 р. Індустріальної районної ради народних депутатів за власний рахунок розрахунки експерта щодо площі є невірними. Обидва варіанти поділу, запропоновані у позові завдадуть неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі, яка виділяється [PERSON] , оскільки, їй доведеться здійснити суттєві переобладнання жилих приміщень у нежитлові. Крім того, приміщення житлової кімнати літ. 2-4 (площею 6, 6 м 3) - за висновком експерта має бути виділена [PERSON] , в той час, як саме ця кімнати була однією з тих, що була виділена на праві приватної власності діду відповідачки - [PERSON] згідно Рішення народного суду УРСР АНД району м. Дніпропетровська від 28.05.1965 року. Крім того, Позивач просить виділити йому у власність серед іншого ворота з хвірткою (літера № 6), в той же час входу та в`їзд до двору будинку можливий виключно через ворота та хвіртку, якою завжди користувались обидва співвласники. У разі виділення вказаних споруд у власність позивача, відповідачка буде позбавлена можливості вільного доступу до своєї частини будинку та дворових споруд, зокрема гаражу (літера - К) і використання його за призначенням, який є її приватною власністю і не входить в розподіл, що визнається позивачем. Запропонований експертом варіант порядку користування земельною ділянкою крім того, що суперечить вже визначеному в судовому порядку варіанту користування земельною ділянкою, позбавляє Відповідача як власника гаражу (літ. К) можливості проїзду до нього та використання його за призначенням, оскільки за планом розподілу, запропонованого експертом частина земельної ділянки шириною 3,04 м. вздовж частини будинку, якою користується відповідачка переходить в користування позивача, відповідачці ж залишають у користуванні невеликий клаптик земельної ділянки біля будинку шириною близько 1,0 м., та спільний прохід для обох співвласників шириною 0,91 м.. З урахуванням наведеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити. 23.12.2024 року позивачем подано до суду Відповідь на відзив з зазначенням своєї правової позиції. Зокрема, зазначено, що ЦК Української РСР не передбачав набуття права власності співвласника на добудову (прибудову) та незмінність розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності, а така норма є новелою, що введена в дію ЦК України від 01.01.2004 року. Отже, посилання на наявність добудов, як приватної власності Відповідача і як наслідок зміни площі будинку є необґрунтованими. Відповідач не має жодної «особистої власності», а володіння 17/50 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить їй на праві приватної спільної часткової власності. Судовим експертом у Висновку експерта запропоновано варіанти розподілу домоволодіння та встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] з повним дотримання прав та інтересів обох співвласників та запропоновано такий варіант розподілу, що забезпечує найменше втручання у нормальне життя сторін та проведення мінімальної кількості переобладнання - будівельних робіт. 25.12.2024 року відповідач скористався своїм правом та подав Заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Представник позивача - адвокат Дрозд Р.Ю.в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що 33/50 частки спірного будинку належить позивачу, а 17/50 відповідачу. Позивач хоче поділити спільне майно з урахуванням висновків експерта, оскільки відповідач зловживає своїми правами, фактично користуючись більшою частиною домоволодіння у зв`язку з чим порушуються його права. Представника відповідача - адвокат Зеленова О.Рв судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що експертом невірно взята за розрахунок площа домоволодіння. Так, ним зараховано до спільної площі добудову відповідача, яку вже визнано рішенням суду приватною власністю. При поділі будинку треба брати за розрахунок саме первісний будинок, який реєструвався з відповідними долями сторін. Крім того, запропонований варіант поділу земельної ділянки не забезпечить відповідачу доступу до її гаражу, чим буде вже порушено її право. Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2015 року є власником 33/50 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку А-2 загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., сараю-Б, літньої кухні-В, убиральні -Д, душу - Е, убиральні -Ж, гаражу -3 (тимчас), душу-И, навісу-Л, №1-7,1 споруди. [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2009 року, виданого 07.07.2011 року, належить 17/50 часток домоволодіння за цією ж адресою, які складаються відповідно до цього правовстановлюючого документу з житлового будинку А-2 загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., сараю-Б, літньої кухні-В, убиральні -Д, душу - Е, убиральні -Ж, гаражу - 3 (тим час.), душу - И, навісу -Л, №1-3,1 споруди. На час розгляду справи відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з А - житловий будинок, м/с - мансарда, під А - погріб, а - ганок, а\1\ - прибудова, під А\3\ - прибудова, А\3\ - прибудова, А\2\ - житлова прибудова, А\1\ - житлова прибудова, Д - вбиральня, Е - душ, Ж - вбиральня, Л - навііс, И - душ, К - гараж, №1-7,І - споруди. Загальна площа: 119 кв.м. Житлова площа: 70.9 кв.м. Відповідно до Технічного паспорту від 30.10.2023 р., зробленого ТОВ «Синельніківське бюро технічної інвентаризації» на замовлення [PERSON] будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] складається з Квартири №1 (1-1 коридор, 1-2 коридор, 1-3 кухня, 1-4 ванна, 1-5 житлова кімната, 1-6 кладова, 1-7 житлова кімната), Квартири № 2 (2-1 кухня, 2-2 житлова кімната, 2-3 житлова кімната, 2-4 житлова кімната, 2-5 санвузол) та мансарди, прибудованої до квартири № 2 (2-6 кімната, 2-І коридор). Також на земельній ділянці наявні споруди: а -ганок з піддашком, Л навіс, під. А-2, під А-3-1 погріби, Д,Ж вбиральні, Е,И літній душ, З- гараж, К -гараж, І,ІІ вимощення, 5,7 огорожі, 6 ворота з хвірткою, 8,9 вигрібні ями. Зазначене домоволодіння перебуває у спільній частковій власності сторін (33/50 - [PERSON] , 17/50 - [PERSON] ), згідно технічних документів на домоволодіння останнє фактично розподілено на квартиру №1 і №2 . Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України). За правилом частини 1 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до частини 3 статті 364 ЦК України, - у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, між сторонами виник спір про виділення в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Позивачем відповідно до ст. 106 ЦПК України надано до суду висновок будівельно-технічного, оціночно-будівельного та земельно-технічного дослідження. Згідно висновку експерта [PERSON] № 6 від 25.03.2024 року, наданого Позивачем зазначено, що: 1. Ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] в цілому, одна частка якого перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, а саме [PERSON] (ідеальна частка якого в праві власності на домоволодіння складає 33/50 ) та [PERSON] (ідеальна частка якої в праві власності на домоволодіння складає 17/50) а інша частка є у праві власності [PERSON] на дату дослідження складає 1456908 гривень без ПДВ з урахуванням вартості земельної ділянки. 2. Розподіл об`єкта нерухомості - житлового будинку, як головної речі домоволодіння [ADDRESS] , з урахуванням фактичного і сталого користування житловим будинком, технічно можливо тільки за єдиним варіантом з прибиранням частини капітальної прибудови А3-1, і незнаним допустимим відхиленням від часток. Першому співвласнику, [PERSON] , з площі житлового будинку [ADDRESS] , яка дорівнює 94,2 м2 і перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, [PERSON] (ідеальна частка якого складає 33/50) та [PERSON] (ідеальна частка складає 37/50), виділяється однокімнатна квартира №1 загальною площею 61,6 м2, в том числі житлова - 21,9 м2 допоміжна - 39,7 м2 . Другому співвласнику, [PERSON] , з площі житлового будинку [ADDRESS] , яка дорівнює 94,2 м2 і перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, [PERSON] (ідеальна частка якого складає 33/50 ) та [PERSON] (ідеальна частка складає 17/50) виділяється однокімнатна квартира загальною площею 32,3м2, в том числі житлова - 13,6 м2 допоміжна -18,7 м2. Ця однокімнатна квартира разом з іншими приміщеннями житлового будинку [ADDRESS] , що є у праві власності [PERSON] , а саме мансардою літ. мс, площа якої складається з площі коридору (літ. 2- 6), яка дорівнює 2,7 м2 та з площі кімнати (літ.2-7), 14,4 м2, разом 17,1 м2, утворюють двокімнатну квартиру № 2 загальною площею 49,4 м2 в том числі житлова 28 м2 допоміжна-21,84м2. 3. Суму у розмірі 43552 грн. суд може визначити в якості грошової компенсації на користь 1-го співвласника домоволодіння [ADDRESS] частка якого після поділу зменшилась. 4. Земельну ділянку загальною площею 574 квадратних метри, що відноситься до домоволодіння [ADDRESS] в цілому, пропонується поділити між двома користувачами у тих самих пропорціях, згідно з якими запропонований розподіл житлового будинку з урахуванням далі мовою оригіналу «решения Народного суда Індустриального района г. Днепропетровска 12 мая 1982 года о порядке пользования земельным участком [ADDRESS] » і з мінімальним відступом від зазначеного рішення. 5. Житловий будинок [ADDRESS] , що стало експлуатується за своїм функціональним призначенням, одна частка якого перебуває у спільній частковій власності двох співвласників [PERSON] (ідеальна частка якого в праві власності на житловий будинок складає 33/50) та [PERSON] (ідеальна частка якої в праві власності на житловий будинок складає 17/50), а інша частка є у праві власності [PERSON] , відповідає вимогам ДБН щодо безпеки, міцності, надійності, довговічності його будівельних конструкцій. Щодо поділу будинку та допоміжних споруд. При визначенні загальної площі будинку та приміщень, які необхідно поділити між співвласниками суд виходить з такого. Згідно Архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської області від 13.05.2019 № Т-41-2019 Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 10.04.1956 року було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під [ADDRESS] гр. [PERSON] за рахунок нової нарізки 567 м2 ». У зв`язку з розірванням шлюбних відносин подружжя [PERSON] домоволодіння підлягало поділу. Рішенням від 28.05.1965 року Народний суд Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська у справі № 2-1339 було виділено із спільної власності подружжя [PERSON] у будинку А-1 кімнату 1-5, 1-6, частину забору, що складає 17/50 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] залишено у будинку А-1 веранду «а», ганок, погреб, кімнати 1-2, 1-3, 1-4, 1-7 та частину забору, що складає 33/50 частини домоволодіння. Згідно з свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 08.09.1976 р., виданого Відділом комунального господарства Виконавчого комітету Індустріальної районної Ради народних депутатів 17/50 частина будинку за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] . При поділу будинку та визначення часток у праві спільної часткової власності Рішенням від 28.05.1965 року Народним судом Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська спірний будинок складався з кімнат 1-5, 1-6, 1-2, 1-3, 1-4, 1-7. Відповідно до сучасної технічної документації (Технічний паспорт від 30.10.2023 р., зроблений ТОВ «Синельніківське бюро технічної інвентаризації») дані кімнати позначені 1-1, 1-2, 1-6, 1-7, 2-3, 2-4. При цьому з 1965 року відповідно до встановлених частин, кімнати фактично поділені на дві квартири: №1 (1-1, 1-2, 1-6, 1-7) та № 2 (2-3, 2-4). В рішенні суду від 28.05.1965 року зазначено про виділення часток на праві приватної власності, але з визначенням часток. Судом в судовому засіданні за клопотанням позивача оглянуто оригінал рішення суду. За час експлуатації спірного жилого будинку на земельній ділянці, на які він розташований, проводилися прибудови до будинку та будівництво самостійних надвірних будівель і споруд, внаслідок яких розмір часток співвласників не співпадає із визначеним розміром площі будинку у правовстановлюючих документах, якими кожна сторона доводить своє право власності на частину спірного жилого будинку. До квартири № 2 добудовано приміщення 2-2, 2-1, 2-6, 2-І згідно технічного плану. В свою чергу до квартири №1 власником було добудовано кімнати 1-3, 1-5. Так, згідно з рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів від 04.12.1987 року № 603.17 [PERSON] «Про узаконення за гр. [PERSON] веранди а2, побудованої до належної частини житлового будинку [ADDRESS] , внутрішнього переобладнання, сараїв літ Б, літ Г, літньої кухні літ В, що побудовано на земельній ділянці» узаконено переобладнання кухні літ. 2-3 площа 6,4 кв.м. під жилу кімнату, ганок а2, сараї літ. 3, літ. Г, літня кухня літ. В. Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів № 381.8 від 14.07.1989 року «Про надання дозволу гр. [PERSON] будівництва прибудови до належної частки житлового будинку [ADDRESS] » надано [PERSON] дозвіл на будівництво прибудови (тераси) розміром 6,50 * 2,16 м до належної частини житлового будинку, переобладнання частини коридору літ. 2-2 розміром 2,25*1.91 м під ванну. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2021 року № 202/8068/19 було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Комунальне підприємство «Криничанське бюро технічної інвентаризації», про усунення перешкод у користуванні майном, що знаходиться в спільній частковій власності, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна: будівля літерою А3-1 - частина прибудови, мансардний поверх н/д літерою А-2 і самовільно здійснене переобладнання по літері А1-1 в приміщенні 2-2, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису). В ході розгляду даної справи було встановлено недоведеність позивачем порушення його прав, як співвласника житлового будинку, зокрема, суд зауважив, що фактично ще між попередніми власниками спірного домоволодіння склався порядок користування спірним житлом і жоден з них не пред`являв претензій з цього приводу. Зокрема, прибудову мансарди над літ. А-2, частину прибудови літ А3-1 здійснив ще [PERSON] (дід відповідачки) на підставі дозволу і легітимізував проведені прибудови на підставі діючого на той час законодавства. [PERSON] здійснила лише реконструкцію сараю і літньої кухні під гараж без зміни геометричних розмірів фундаменту цих об`єктів та провела ремонтні роботи. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у результаті проведення будівельних робіт з реконструкції об`єкту нерухомості: прибудови А3-1, мансардного поверху над літ А-2, переобладнання в приміщення 2-2 літера А1-1 без зміни геометричних розмірів, права позивача ( [PERSON] ) як співвласника спірного домоволодіння порушені не були, оскільки така реконструкції (добудова) не вплинула на частки співвласників у спірному майні та не створила позивачу, як власнику 33/50 частин домоволодіння, перешкод у користуванні майном (земельною ділянкою та частиною домоволодіння, якими він фактично користується). Відповідно до статті 119 ЦК Української РСР, чинного на час здійснення будівництва, у разі, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. На час розгляду цієї справи судом правові наслідки здійснення одним із співвласників прибудови до будинку, який перебуває у спільній частковій власності, визначаються частиною четвертою статті 357 ЦК України, згідно з якою співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок прибудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав; така прибудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що навіть у разі нездійснення співвласниками відповідної зміни часток у праві власності на житловий будинок після здійснення одним із них прибудови, така прибудова є власністю і перебуває у користуванні тієї особи, що її здійснила. Відповідне правило стосується і господарських споруд, які збудовані для обслуговування житлового будинку. Вказана правова позиція зазначена у Постанові КЦС ВС від 22.01.2020 у справі № 585/1443/15-ц. Виділені частки у приватну власність згідно рішення суду, в подальшому не переглядались у зв`язку з добудовами, та фактично при реєстрації домоволодіння у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно воно залишилось у спільній частковій власності сторін. Таким чином, при поділі спільної часткової власності відповідно до часток необхідно рахувати площу будинку, без здійснених добудов. Збільшення вартості частки позивачів відбулося за рахунок добудови, в яку були вкладені їх власні кошти, а отже суд не вбачає підстав для стягнення компенсації з відповідача на користь позивача за перевищення ідеальної частки при виділі в натурі приміщень спірного житлового будинку. З урахуванням виділених часток та встановленого порядку користування, а також площі добудов, зроблених власникам самостійно, поділ майна в натурі можливий при відступленні від розміру ідеальних часток без виплати грошової компенсації, а саме: Позивачу необхідно виділити частину житлового будинку (літ. А -2), а саме окрема квартира № 1 з наступними приміщеннями, прим. 1-1 (5,0 м2) - коридор; прим. 1-2 (6,2 м2) - коридор; прим. 1-3 (11,5 м2) - кухня; прим. 1-4 (3,7 м2) - ванна; прим. 1-5 (8,9 м2) житлова прим.; 1-6 (4,4 м2) - кладова; прим. 1-7 (15,3 м2) - житлова. Разом 55 м2, в тому числі, житлова 24,2 м2 допоміжна - 30,8 м2. Відповідачу необхідно виділити частину житлового будинку (літ. А -2), а саме окрема квартира № 2 , яка складається з наступних приміщень: прим, літ 2-1 кухні (10,9 м2); прим. літ. 2-2 (12,1 м2) - житлова; прим. літ. 2-3 (13.6 м2) - житлова; прим. літ. 2-4 (6,6 м2) - житлова кімната, прим. 2-5 (3,7 м2)- санвузол; прим. 2-І (2,7 м2) - коридор мансарди; прим. 2-6 (14,4 м2) - житлова на мансарді. Загальна площа 64 м2, в тому числі житлова 46,7 м2 допоміжна - 17,3 м2.. Такий поділ є технічно можливим, відповідає фактичному користуванню та не буде порушувати права сторін. Поділ за варіантами висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6 від 25.03.2024 року є невірним, оскільки при проведенні цієї експертизи експерт враховував приміщення 1-3, 1-5, 2-2, 2-1 як об`єкти спільної часткової власності сторін та не перевіряв, чи не змінилися частки співвласників у праві власності на будинок у зв`язку з будівництвом зазначених об`єктів виключно одним із співвласників. Відповідно до технічної документації, на земельній ділянці наявні господарські споруди, які також повинні бути поділені судом. Згідно з рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів від 04.12.1987 року № 603.17 [PERSON] за час свого життя узаконив сарай літ Б, літ Г, літню кухню літ В, побудовані на земельній ділянці, що була відведена йому рішенням Амур - Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 10.04.1956 року № 630 площею 567 кв.м.. Інші допоміжні споруду підлягають поділу по фактичному користуванню з залишенням у спільному користуванні воріт з хвірткою № 6, як єдиного доступу до домоволодіння, а також спільної огорожі 5,7, навісу Л та вимощення І,ІІ. Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою. За правилом ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічну норма міститься у ч. 1 ст. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Відповідно до статті 116 Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (частина перша); набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125 Кодексу. Судом встановлено, що земельна ділянкаплощею 567 м2, на якій розташовано домоволодіння [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності та перебуває у безстроковому користуванні співвласників домоволодіння відповідно від Договору 17.12.1982 р. Відповідно до рішення народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 12.05.1982 року між співвласниками на той час домоволодіння [PERSON] і [PERSON] був визначений порядок користування земельною ділянкою за вище вказаною адресою. Зокрема, відповідно до схеми поділу кожному з володільців було виділено у користування 180 м2., а ділянка у 207 м2, на якій безпосередньо розташований будинок, залишена у спільному користуванні. Посилання Позивача на те, що користування земельною ділянкою повинно відбуватись відповідно до часток співвласників є безпідставними, оскільки вказані частки стосуються саме будинку, а не земельної ділянки. Земельна ділянка повністю перебуває у комунальній власності, а встановлений раніше порядок відповідає чинному законодавству та забезпечує рівні права землекористувачів. Отже, на теперішній час у суду відсутні підстави для зміни встановленого порядку користування земельною ділянкою, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, вимоги [PERSON] до [PERSON] про виділ часток майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації вартості зменшення частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою підлягають частковому задоволенню. Судові витрати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до платіжної інструкції №0.0.3880275534.1 від 13.09.2024 року за звернення до суду із даним позовом, [PERSON] понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 3633,60 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юристи Безпроблем» укладено Угоду про надання правничої допомоги № 41/2019 від 07.10.2019 року. За умовами п.1.2.2. даної Угоди завдання Замовника та вартість юридичних послуг визначається Сторонами окремо за кожним завданням шляхом направлення Замовнику рахунку в якому визначається завдання та вартість юридичних послуг за завданням Замовника. В такому випадку, направлення рахунку Виконавцем Замовнику підтверджує прийняття завдання Замовника, а оплата вартості послуг - узгодження Замовником повного розміру вартості юридичних послуг за Завданням. Узгодження Замовником вартості юридичних послуг може проводитись і іншими шляхами, в тому числі, і проставленням власного підпису на рахунку. Відповідно до наданих представником позивача рахунків № 46994 від 06.06.2024 року № 48262 від 07.10.2024 року, № 48548 від 19.11.2024 року, № 48955 від 13.12.2024 року, № 49142 від 18.12.2024 року, № 49215 від 21.01.2025 року, № 49598 від 05.02.2025 року, № 49582 від 06.03.2025 року, за Угодою про надання правничої допомоги № 41/2019 від 07.10.2019 року, адвокатом виконано роботи та надано [PERSON] послуги на загальну суму 10896,00 гривень. Дану суму було сплачено позивачем на рахунок ТОВ «Юристи Безпроблем», що підтверджується платіжною інструкцією № @2PL111921 від 06-06-2024 року, № @2PL014549 від 07-10-2024 року, № @2PL0481670 від 21-11-2024 року, № @2PL455775 від 15-12-2024 року, № @2PL103250 від 18-12-2024 року, № @2PL276655 від 22-01-2025 року, № @2PL347789 від 08-02-2025 року, № @2PL129646 від 07-03-2025 року. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Також, представником позивача заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на підготовку поданого до суду експертного висновку № 6 від 25.03.2024 року в розмірі 30000,00 гривень. Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, 02.10.2023 року між позивачем та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено Договір № 6 про надання послуг, відповідно до п. 2.1. якого сторони визначили, що за надання Виконавцем послуги з проведення експертизи Замовник зобов`язується здійснити оплату вартості послуги в 20000,00 гривень. 05.03.2024 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору № 6 про надання послуг, у відповідності до якої внесено зміни до переліку питання, що було поставлено на вирішення експерта. Також вказаною додатковою угодою було внесено зміни до п. 2.1. Договору № 6 про надання послуг від 02.10.2023 року, а саме: «За проведення Виконавцем» досліджень з п`яти питань «Замовник» зобов`язується здійснити оплату «Виконавцю» в сумі 30000,00 гривень. Стороною позивача надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 29.05.2024 року, згідно з якою [PERSON] у зв`язку із проведенням експертизи та підготовкою експертного висновку № 6 від 25.03.2024 року, понесені витрати в сумі 30000,00 гривень. Доказів понесення сторонами інших судових витрат, на час розгляду справи, сторонами не надано. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а то з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 14843,20 гривень, з яких: 1211,20 гривень - витрати зі сплати судового збору; 3632,00 гривень - витрати на правничу допомогу; 10000,00 гривень - витрати на підготовку експертного висновку.

Outcome: partial