Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 65748 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем та за період роботи у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі 65748 грн. До теперішнього часу заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14 березня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача [PERSON] просила відмовити в позовній заяві. Зазначила, що згідно довідки №304/24 від 06 березня 2025 року сума невиплаченої заробітної плати становить 67753 грн. Причиною несвоєчасної виплати є факт наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасну виплату грошових коштів, а саме той факт, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» перебувало та перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинено фінансовою кризою в країні. Також вважає, що строки, в які позивач міг звернутися до суду про вирішення трудового спору, пройшли. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем (а.с.6-8). Згідно довідки Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» від 21 січня 2025 року №304/10, позивачу станом на 21 січня 2025 року не виплачена заробітна плата у сумі 65748 грн, у т.ч. по місяцям: за травень 2021 року 1531 грн; за червень 2021 року 6259 грн; за липень 2021 року 3503 грн; за вересень 2021 року 3813 грн; за лютий 2022 року 6549 грн; за березень 2022 року 1164 грн; за грудень 2023 року 3846 грн; за березень 2024 року 5928 грн; за квітень 2024 року 6133 грн; за травень 2024 року 4163 грн; за червень 2024 року 2670 грн; за липень 2024 року 2363 грн; за серпень 2024 року 2616 грн; за вересень 2024 року 5981 грн; за жовтень 2024 року 4642 грн; за грудень 2024 року 4587 грн (а.с.9). Відповідно до довідки Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» від 06 березня 2025 року №304/24, позивачу не виплачена заробітна плата у сумі 67753 грн, у т.ч. по місяцям: за травень 2021 року 1531 грн; за червень 2021 року 6259 грн; за липень 2021 року 3503 грн; за вересень 2021 року 3813 грн; за лютий 2022 року 6549 грн; за березень 2022 року 1164 грн; за грудень 2023 року 3846 грн; за березень 2024 року 5928 грн; за квітень 2024 року 6133 грн; за травень 2024 року 4163 грн; за червень 2024 року 2670 грн; за липень 2024 року 2363 грн; за серпень 2024 року 2616 грн; за вересень 2024 року 5981 грн; за жовтень 2024 року 4642 грн; за грудень 2024 року 4587 грн; за січень 2025 року 2005 грн (а.с.20). Вирішуючи позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець\~виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, судом встановлено, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем складає 67753 грн. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням предмету та підстави позову, суд дійшов висновку, що ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням, буде стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у межах пред`явлених позовних вимог у розмірі 65748 грн. Зазначену суму заробітної плати позивачу станом на час розгляду справи судом не виплачено, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Суд звертає увагу на те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця, накладення органами Державної виконавчої служби арештів не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України\~(подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 25 травня 2016 року у справі №6-948цс16, від 03 січня 2018 року у справі №331/2814/16-ц). Сам по собі факт фінансових труднощів на підприємстві не може позбавляти працівників права на виплати, що передбачені при їх звільненні. Щодо тверджень представника відповідача про порушення позивачем строків звернення до суду про вирішення трудового спору суд зазначає наступне. Судом враховується, що позивач дізнався про розмір заборгованості із заробітної плати не раніше 21 січня 2025 року, оскільки довідка відповідача про розмір заборгованості із заробітної плати перед позивачем датована саме 21 січня 2025 року (а.с.9). Доказів щодо дати отримання позивачем такого протоколу матеріали справи не містять. Відповідачем в свою чергу не доведено, що позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права більш ніж у тримісячний строк до дня звернення з позовом до суду. Отже, при зверненні до суду із позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, позивач не пропустив строк визначений\~статтею 233 КЗпП. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне. Згідно частин 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Outcome: approved