Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Державного реєстратора Коцюби Алли Євгенівни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», треті особи: [PERSON] , Акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання незаконними дії та бездіяльність про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора. У своїй позовній заяві просила суд: 1) Визнати незаконними (протиправними) дії та бездіяльність відповідачів по справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (код ЄДРПОУ 38004195) та державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ (код ЄДРПОУ 42484787) допущені (вчинені) ними при здійсненні переоформлення права власності на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (код ЄДРПОУ 38004195) щодо об?єкта нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1913316880000); 2) Визнати незаконними (протиправними) та скасувати Рішення державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ (код ЄДРПОУ 42484787) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48658551 від 12 вересня 2019 року та записи державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ (код за ЄДРПОУ 42484787) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 33203444), про державну реєстрацію обтяжень (номер запису про обтяження: 33203463) та про іпотеку (номер запису про іпотеку: 33203476), вчинені державним реєстратором 12 вересня 2019 року щодо об?єкта нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1913316880000); 3) Витребувати на користь позивачки [PERSON] (у її власність) (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) з незаконного володіння відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (юридична адреса: м. Київ, проспект Степана Бандери, 28-А, код за ЄДРПОУ 38004195, поточний рахунок N? [NUMBER] в АТ «АЛЬФА-БАНК, МФО 300346) трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1913316880000), яка належить позивачці [PERSON] на праві власності. Відповідно до змісту позовної заяви, 31.08.2006 року [PERSON] було укладено Договір поруки № 31-93X/08-2006И від 31 серпня 2006 року з АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до умов Договору поруки від 31.08.2006 року, [PERSON] виступила поручителем [PERSON] та зобов?язалася відповідати перед банком за виконання Позичальником усіх його зобов?язань перед Кредитором у повному обсязі, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту N? 31-93X/08-2006И від 31 серпня 2006 року. 31.08.2006 року [PERSON] , як Іпотекодавцем, також було укладено Договір іпотеки № 31-93X/08-2006И жилого приміщення від 31 серпня 2006 року з АКІБ «УкрСиббанк», як Іпотекодержателем. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 102,30 кв.м., жилою площею - 63,20 кв.м. 18.07.2019 року Позивачка отримала рекомендований лист № 05300 2326837 9 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», в якому містилась Вимога ТОВ «ФК «Вектор плюс» до неї від 03 липня 2019 року про усунення порушень основного зобов?язання (надалі - Вимога). Вважає такі дії незаконними та такими, що є у пряму зв`язку з вибуттям з її приватної вланості квартири -предмету іпотеки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, Акціонерне товариство «Дельта Банк». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року визнано явку Державного реєстратора Коцюби Алли Євгенівни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» в судове засідання, яке відбудеться в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва 08 грудня 2020 року о 15 год.00 хв. обов`язковою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року витребувано інформацію (копію документів) від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», Державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарини Геннадіївни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсохи Сергія Сергійовича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова Олександра Євгеновича Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року визнано явку Державного реєстратора Коцюби Алли Євгенівни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» в судове засідання, яке відбудеться в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва 13 травня 2021 року на 13 год. 00 хв. обов`язковою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року витребувано інформацію (копію документів) від Міністерства юстиції України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2021 року витребувано інформацію (копію документів) від органу Державної міграційної служби у м. Києві, виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації, Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» м. Київ. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року витребувано інформацію (копію документів) від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року витребувано інформацію (копію документів) від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсохи С.С. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року визнано обов`язковою явку відповідачки Державного реєстратора Коцюби Алли Євгенівни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» в судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. Позивачка зі своїми представниками у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Відповідач ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у судове засідання своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачка державний реєстратор Коцюба А.Є. ТОВ «ФК №Вектор Плюс» у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] зі своїм представником у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Третя особа АТ «Дельта Банк» у судове засідання своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2006 року [PERSON] було укладено Договір поруки № 31-93X/08-2006И від 31 серпня 2006 року (надалі - Договір поруки) з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УкрСиббанк», Банк, або Кредитор) (код ЄДРПОУ 09807750). Відповідно до пункту 1 Договору поруки від 31.08.2006 року, [PERSON] (надалі - Поручитель), виступила поручителем [PERSON] (надалі - Позичальник) (РНОКП [NUMBER] ) та зобов?язалася відповідати перед банком за виконання Позичальником усіх його зобов?язань перед Кредитором у повному обсязі, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту N? 31-93X/08-2006И від 31 серпня 2006 року (надалі - Кредитний договір). Пунктом 2.2. Договору поруки від 31.08.2019 року встановлено, що:«2.2. У випадку невиконання ПОЗИЧАЛЬНИКОМ своїх зобов?язань по КРЕДИТНОМУ ДОГОВОРУ КРЕДИТОР має право пред?явити свої вимоги безпосередно до ПОРУЧИТЕЛЯ, які є обов?язковими до виконання на 2 (други) день з моменту невиконання своїх зобов?язань ПОЗИЧАЛЬНИКОМ по КРЕДИТНОМУ ДОГОВОРУ.». Пунктом 2.4. Договору поруки від 31.08.2019 року передбачено, що:«2.4. ... ПОРУЧИТЕЛЬ вправі вимагати надання усіх підтверджуючих документів, що обгрунтовують вимоги КРЕДИТОРА до ПОЗИЧАЛЬНИКА, а також передачі інших прав, які забезпечують вказані вище зобов?язання (договір застави і т.інш.).». Позивачка неодноразово стверджувала під час розгляду справи, що за весь період дії укладеного мною з АКІБ «УкрСиббанк» Договору поруки № 31-93/08-2006 від 31 серпня 2006 року я не отримувала від Банку жодного разу ніяких вимог щодо необхідності виконання мною своїх зобов?язань Поручителя за цим договором замість Позичальника [PERSON] [INFO] [PERSON] , як Іпотекодавцем, також було укладено Договір іпотеки № 31-93X/08-2006И жилого приміщення від 31 серпня 2006 року (надалі - Договір іпотеки) з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», як Іпотекодержателем. Згідно пункту 1.1. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, зазначене у пункті 1.4. цього Договору (надалі - Предмет іпотеки). Відповідно до пункту 1.2. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року іпотекою забезпечується у повному обсязі виконання усіх грошових зобов?язань [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту N? 31-93X/08-2006И від 31 серпня 2006 року. Предметом іпотеки згідно пунктів 1.4., 1.4.1., 1.4.2., 1.4.3. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року є трикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 102,30 кв.м., жилою площею - 63,20 кв.м. Предмет іпотеки належить Позивачці на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру серія [NUMBER] від 29 травня 2002 року, яке було видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 22 травня 2002 року № 979-С/К1, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності 31 травня 2002 року і записаного в реєстрову книгу за № 42047. Пунктом 2.1.1. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року встановлено, що: «2.1.1. У разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов?язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.». Пунктом 2.1.2. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року встановлено, що: «2.1.2. У разі порушення Іпотекодавцем обов?язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов?язань за Кредитним договором, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.». Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено у розділі 4. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року (Розділ 4. Звернення стягнення). Пунктом 4.3. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року передбачено, що: (4.3. У випадках, зазначених в п.п. 2.1.1.-2.1.2 цього договору іпотеки Іпотекодержатель надсилає [потекодавщю повідомлення, оформлене згідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку».». Згідно пункту 4.4. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року У разі невиконання потекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п.4.3. Іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до пункту 4.6. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року: «4.6. Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог Іпотекодержателя, здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку».». 18 липня 2019 року у ВПЗ Київ-134 Позивачка отримала рекомендований лист № 05300 2326837 9 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (надалі - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», або ТОВ «Вектор плюс», або ТОВ «ФК «Вектор плюс», або Товариство), в якому містилась Вимога ТОВ «ФК «Вектор плюс» до мене від 03 липня 2019 року про усунення порушень основного зобов?язання (надалі - Вимога). Копія Вимоги ТОВ «ФК «Вектор плюс» до [PERSON] за вих. N? 2069201/1 від 03 липня 2019 року. Зі змісту Вимоги ТОВ «ФК «Вектор плюс» від 03 липня 2019 року, випливало, що ТОВ «ФК «Вектор плюс» придбало право вимоги заборгованості по Договору про надання споживчого кредиту N? 10113530000, 31-93X/08-2006И від 31.08.2006 року (надалі - Кредитний договір) на підставі Договору N? 1463/К про відступлення права вимоги від 31.05.2019р., укладеного з Акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі - АТ «Дельта Банк»). Також із цієї Вимоги випливало, що на підставі Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 31.05.2019р.,ьТОВ «ФК «Вектор плюс» також набуло прав Іпотекодержателя нерухомого майна, а саме: належної Позивачці на праві приватної власності трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 102,30 кв.м., житловою площею - 63,20 кв.м. Далі у вимозі ТОВ «ФК «Вектор плюс» від 03 липня 2019 року зазначалось наступне: «Цим листом вимагаємо сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого станом на 31.05.2012 року складає 357 714,9 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.05.2019 року складає 9 612 719,75 грн., з яких: -153 072,95 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.05.2019 року складає 4 113 464,02 грн., - заборгованість за тілом кредиту; -204 641,95 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.05.2012 року складає 5 499 255,74 грн., - заборгованість за процентами...». Іпотекодавець [PERSON] , яка отримала Вимогу ТОВ «ФК «Вектор плюс» вих. N? 2069201/1 від 03 липня 2019 року про усунення порушень основного зобов?язання 18 липня 2019 року (що підтверджується копією поштового конверту ТОВ «ФК «Вектор плюс» 3 р/л N? 05300 2326837 9 до [PERSON] та Витягом за 21.10.2019р. із сайту Укрпошти про отримання [PERSON] 18.07.2019р. р/листа із штрих-кодовим ідентифікатором N? 05300 2326837 9, які є в матеріалах даної справи (т.1. а.с. 61), в установлений ч. 1 ст. 35 Закону «Про іпотеку» 30-и денний строк відреагувала на цю Вимогу та 07 серпня 2019 року направила ТОВ «ФК «Вектор плюс» поштою, рекомендованим листом зі штрих-кодовим ідентифікатором N? 03031 0018170 6 відповідь на вимогу Товариства від 03 липня 2019 року у вигляді заяви (вимоги) від 06 серпня 2019 року, в якій повідомила Товариство про відсутність у неї перед Товариством будь-якого боргу та про відсутність у неї будь-якого боргу перед АТ «Дельта Банк» і про відсутність будь-яких договірних відносин з цим Банком. Також позивачка [PERSON] відповідно до вимог ч. 2 ст. 1082 Цивільного кодексу попросила ТОВ «ФК «Вектор плюс», як фактора, надати їй докази того, що факт відступлення грошової вимоги та вимоги за договором іпотеки дійсно мав місце і що ТОВ «ФК «Вектор плюс» набуло прав фактора та нового кредитора, а відповідно і прав Іпотекодержателя. Дану заяву (вимогу) позивачки [PERSON] відповідач 1 - ТОВ «ФК «Вектор плюс» отримало 09 серпня 2019 року. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Статтею 317 Цивільного кодексу України закріплено право власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що Кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 517 Цивільного кодексу України передбачено, що Первісний кредитор у зобов?язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Частиною 2 статті 517 Цивільного кодексу України встановлено, що Боржник має право не виконувати свого обов?язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов?язанні. Також, частиною 1 статті 1082 Цивільного кодексу України передбачено, що Боржник зобов?язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.». Разом з тим, частиною 2 статті 1082 Цивільного кодексу України встановлено, що Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов?язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов?язку перед ним. Водночас, проаналізував матеріали справи, судом встановлено, що в порушення вимог частини 4 статті 36 та частини 5 статті 37 Закону України «Про іпотеку» щодо необхідності замовлення та проведення Іпотекодержателем оцінки предмета іпотеки суб?єктом оціночної діяльності на момент оформлення Іпотекодержателем свого права власності на предмет іпотеки, вказане не було вчинено ТОВ «ФК «Вектор плюс». Слід зауважити, що необхідність проведення такої оцінки випливає також ще і з вимог частини 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку», якою встановлено, що Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов?язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.», та з вимог частини 5 статті 36 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов?язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відтак відсутність оцінки предмета іпотеки на день оформлення ТОВ «ФК «Вектор плюс», як Іпотекодержателя, свого права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, на переконання суду, свідчить про наявне порушенням, а тому і є підставою для визнання судом незаконним та скасування рішення державного реєстратора Коцюби А.Є. від 12 вересня 2019 року. Позаяк цього, вбачається, що вирішуючи питання щодо наявності правових підстав та можливості здійснення перереєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Вектор плюс», державним реєстратором Коцюбою Аллою Євгеніївною не було встановлено безспірність вимог ТОВ «ФК «Вектор плюс», як нового кредитора, до Іпотекодавця та безспірність вимог ТОВ «ФК «Вектор плюс» до [PERSON] , як до Позичальника. Вбачається, що Державним реєстратором Коцюбою Аллою Євгеніївною не було перевірено факт надіслання ТОВ «ФК «Вектор плюс», як новим кредитором, претензій (вимоги) з приводу можливого боргу [PERSON] , як Позичальнику, та [PERSON] , як Іпотекодавцю, та також не перевірено факт отримання цієї Вимоги (дату отримання) Іпотекодавцем [PERSON] , та Позичальником [PERSON] . Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Встановивши, що відповідачами було допущено порушення норм Закону України «Про іпотеку», а тому слід скасувати рішення державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ (код ЄДРПОУ 42484787) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48658551 від 12 вересня 2019 року та записи державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ (код за ЄДРПОУ 42484787) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 33203444), про державну реєстрацію обтяжень (номер запису про обтяження: 33203463) та про іпотеку (номер запису про іпотеку: 33203476), вчинені державним реєстратором 12 вересня 2019 року щодо об`єкта нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1913316880000) та витребувати на користь [PERSON] (у її власність) з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1913316880000). Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним дій/бездіяльності державного реєстратора, суд зазначає наступне. Законодавство визначає певний перелік можливих способів захисту порушеного права, у тому числі у спосіб, визначений договором (стаття 16 Цивільного кодексу). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Суд зауважує, що скасування реєстраційних дій саме по собі не призводить до відновлення порушеного права власника. Ефективним способом захисту є саме повернення майна та внесення відповідних змін до реєстру на підставі судового рішення (ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»). Таким чином, задоволення позовних вимог у частині витребування квартири вже тягне за собою внесення змін до Державного реєстру прав, а тому додаткове зобов`язання реєстратора скасувати попередні записи не має практичного сенсу. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним дій/бездіяльності державного реєстратора не підлягають задоволенню, оскільки є неефективним способом захисту порушеного права позивача, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 996 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного, з урахуванням ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, та

Outcome: partial