Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні\~2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «Іннова\~Фінанс». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17 лютого 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і [PERSON] укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 3075900224, за яким остання отримала кредит на суму 14 000 грн., строком на 17 днів, тобто до 05.03.2024, зі сплатою дисконтної (зниженої) процентної ставки, яка застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», у розмірі 1,75 % на день (638,75 % річних), та базової процентної ставки (Позаакційної) у розмірі 2,5 % на день (912,5 % річних). Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 14 000,00 гривень. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. У зв`язку з цим, відповідач [PERSON] має перед позивачем заборгованість у розмірі 100\~800 грн., з яких: 14 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 86 800 грн. заборгованість за процентами, що нараховувалися по 23.10.2024. У період з 06.03.2024 по 20.03.2024 відповідач здійснила часткову сплату заборгованості на суму 14\~350 грн. Так, станом на день подання позову до суду борг [PERSON] становить 86\~450 грн. Посилаючись на невиконання [PERSON] умов вищевикладеного договору, ТОВ «Іннова Фінанс» просило стягнути з відповідача заборгованість за Договір про надання грошових коштів у позику № 3075900224 у загальному розмірі 86 450 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2024 року відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви представник позивача Топчий Д.А. просила заявлені вимоги задовольнити, розглядати справу без участі представника ТОВ «Іннова Фінанс», проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив не подала, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом З матеріалів справи видно, що 17 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 3075900224. Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 14\~000 грн., шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4 та/або 1.5 договору, його додатків. Згідно п.п. 1.1.4, 1.1.5 договору, сторони погодили розмір дисконтної (зниженої) процентної ставки, яка застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», у розмірі 1,75 % на день (638,75 % річних), та базової процентної ставки (Позаакційної) у розмірі 2,5 % на день (912,5 % річних). За змістом п.п. 1.2, 1.3.1, 1.3.2 договору, строк позики (строк дії Договору) становить 17 днів, з 17.02.2024 по 05.03.2024. Згідно Додатку № 1 до договору Таблиці обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, загальна вартість позики становить 18 165 грн., з яких 14\~000 грн. сума позики за договором, 4\~165 грн. проценти за користування позикою. У п. 4 договору сторони обумовили можливість пролонгації строку позики, у випадку ініціювання позичальником продовження строку користування позикою. Згідно квитанції до платіжної інструкції № 19770-1354-88377284 ТОВ ФК «Контрактовий дім», ТОВ «Іннова Фінанс» перераховано 17 лютого 2024 року грошові кошти у розмірі 14\~000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , id операції: [NUMBER] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклала вищевказаний договір дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Так, 17 лютого 2024 року [PERSON] підписала договір одноразовим ідентифікатором «xmptxf85c», надісланим на номер мобільного телефону відповідача « [NUMBER] ». Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний Договір про надання грошових коштів у позику № 3075900224 від 17 лютого 2024 року прирівнюються до укладеного у письмовій формі. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, з копії Договору про надання грошових коштів у позику № 3075900224 від 17 лютого 2024 року вбачається, що у п. 1.1 договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 14 000 грн., шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку). На підтвердження належного виконання ТОВ «Іннова Фінанс» умов договору щодо перерахування грошових коштів у позику, позивачем надано квитанцію ТОВ ФК «Контрактовий дім» до платіжної інструкції № 19770-1354-88377284 про переказ 17 лютого 2024 року грошових коштів у розмірі 14 000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] всупереч умовам договору позики та норм ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Відтак, загальна сума заборгованості відповідача складає 100 800,00 грн., з яких: 14 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 86 800,00 гривень заборгованість за процентами, які нараховувалися по 23.10.2024 (14 000 х 2,5% х 248). У період з 06.03.2024 по 20.03.2024 відповідачем здійснена часткова сплата заборгованості у розмірі 14 350 грн. Отже, станом на день подання позову заборгованість [PERSON] складає 86\~450 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Однак, на підтвердження вищевказаних обставин, зокрема, отримання відповідачем суми позики у розмірі 14\~000 грн., розміру заборгованості відповідача станом на час пред`явлення позову до суду, порядку розрахунку відсотків за договором за кожен місяць, а також суми погашення, здійсненого відповідачем на погашення наявного боргу, про яке зазначає сам позивач, ТОВ «Іннова Фінанс» належних доказів не надано. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) дійшов висновку проте, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Крім того, й розрахунку заборгованості з відображенням виданих відповідачу сум, сум повернення грошових коштів, дати їх повернення, а також нарахованих відсотків (періоду нарахування, процентної ставки), позивачем до позову не додано. Враховуючи вищевикладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № 3075900224 від 17 лютого 2024 року у розмірі 86\~450, 00 грн. недоведеними та такими, що до задоволення не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed