Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У січні 2025 із позовом до суду звернулася [PERSON] , яка просила витребувати у [PERSON] та передати належного їй на праві власності коня за кличною Blakberrу (ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Мотивувала заявлені вимоги тим, що вона є власником коня за кличною Blakberrу. За попередньою домовленістю з відповідачкою позивачка передала свою тварину відповідачці для проведення злучки з її жеребцем. По закінченню місяця позивач виявила бажання забрати свою тварину, проте відповідачка відмовилася її віддавати. Звернення в поліцію та усні звернення до відповідачки не дали результату, тому вона змушена звертатися до суду із позовом. Ухвалою суду від 03.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Сторона позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Додатково також пояснила, що з відповідачкою в неї склалася усна домовленість відносно ціни утримання її коня, терміну, та вартості послуг. Позивача вказані домовленості влаштували. Відповідач та її представник проти позову заперечили. Відповідач вказала, що вона та позивач домовились про те, що позивач привезе їй коня з кличкою «Бровка» для спарювання з її жеребцем при цьому строк здійснення спарювання вони не обговорили. Позивач привезла коня до неї в конюшню при цьому за період перебування коня не замінювали. Через місяць, коли позивач звернулася з вимогою повернути коня вона показала документи на тварину по кличці «Blakberrу». У неї виникли сумніви відносно того, чий кінь, якого привезла позивачка тому вона відмовилась віддавати коня до того моменту поки не буде встановлено який це насправді кінь і кому він належить. З цього приводу вона звернулась в поліцію і відомості про її заяву внесені в ЄРДР. Не могла вказати на підстави утримання коня у себе. Представник відповідача підтримав позицію відповідача та вважав, що до вирішення кримінальної справи суд не вправі вирішити цивільно- правовий спір . Суд дослідивши надані докази, визнав їх належними, допустимими та встановив, що згідно паспорту коня серії [NUMBER] ідентифікаційний номер коня [NUMBER] код мікрочипа 804099002768206 кличка «Blakberrу», стать кобила, масть темно-гніда порода невизначена, дата народження [INFO] місце народження Україна згідно реєстрації 22.10.2024 року власником зазначена [PERSON] адреса місця знаходження Вінницький р-н Вінницька обл. с. Сутиски вул. Жовтнева, 5 г ( підпис печатка реєстратора). Згідно договору дарування [PERSON] подарував [PERSON] кобилу по кличці «Blakberrу», [INFO] . Сторони вказали, що за попередньою згодою позивач привезла відповідачу належного їй коня з метою проведення злучки. Позивач стверджує, що терміном на місяць, відповідач зазначає, що терміном до події - здійснення спарювання. Позивач стверджує, що відповідач відмовилась повернути їй коня на її вимогу. Відповідач повідомила, що позивач надала їй неналежні документи і коня вона не повернула через сумніви у праві власності позивача та цю тварину. У жовтні та грудні 2024 [PERSON] звернулася до органу поліції із заявами про те, що [PERSON] відмовилася повернути належного їй коня. На звернення позивачки орган поліції повідомив, що ознак кримінального злочину немає, наявні ознаки цивільно-правових відносин між сторонами та рекомендував звернутися до суду. Статтею 179 ЦК України передбачено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Згідно п. 1.4. Положення про ідентифікацію та реєстрацію коней, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України 31.12.2004 № 496 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2005 р.за № 362/10642, - Ідентифікації і реєстрації підлягають усі коні, які перебувають, розводяться або утримуються на території України. Згідно п. 1.5 Положення : власник - власник коня, власник віслюка/мула/лошака; електронне маркування (чипування) - уведення тварині електромагнітного мікрочипа (чипа, транспондера); електронне маркування (чипування) - уведення тварині електромагнітного мікрочипа (чипа, транспондера); мікрочип (чип, транспондер) - приймально-передавальна схема, яка при активізації пристроєм, що зчитує, передає номер електронного маркування тварини; номер електронного маркування - код мікрочипа, що використовується в разі електронного маркування. Номер електронного маркування коня заноситься до Реєстру тварин; паспорт коня - документ установленої форми, що містить ідентифікаційні та інші дані стосовно коня, відомості про власника, реєстрацію в Реєстрі тварин, ветеринарно-санітарні заходи та є обов`язковим супровідним документом при будь-якому переміщенні тварини; П. 1.6. Положення передбачає, що ідентифікація та реєстрація коней включає: оформлення замовлення; електронне маркування коня мікрочипом; генетичну експертизу походження (для коней з відомим походженням); графічний та письмовий опис відмітин і прикмет коня (для коней з відомим походженням, для коней, що переміщуються за межі країни або за бажанням власника); реєстрацію коней у Реєстрі тварин, присвоєння ідентифікаційного номера; оформлення і видачу паспортів коней, паспортів віслюків/мулів/лошаків; облік ідентифікованих коней у господарстві; реєстрацію в Реєстрі тварин і паспорті коня, паспорті віслюка/мула/лошака інформації про зміну власника, господарства, ідентифікаційних даних коня, падіж (загибель), забій та утилізацію тварин. Згідно п 6 розділу з Положення, кличка тварині присвоюється власником. Племінним коням кличка присвоюється згідно з установленими правилами. Наступний власник може змінити кличку коня, про що повідомляє Адміністратора Реєстру тварин. Зміна клички реєструється в Реєстрі тварин і паспорті коня (паспорті віслюка/мула/лошака). Кінь може бути зареєстрований у Реєстрі тварин без клички. Згідно п. 4.6. розділу 4 Положення, паспорт містить такі розділи Ідентифікаційні дані: відомості про коня та його власника. Відомості про коня: кличка (за наявності), породна належність, що зазначена в реєстраційній картці, стать, дата народження, країна народження, господарство народження (заводчик), ідентифікаційний номер, код мікрочипа, масть, опис коня (за наявності). Зазначаються (за наявності) альтернативні методи перевірки ідентичності тварини (тавро, татуювання тощо), інформація про перевірку достовірності походження іншими методами (за групою крові коня або ДНК-кодом) - номер експертного висновку та/або назва лабораторії, що проводила експертизу. Відомості про власника: для юридичної особи - найменування та місцезнаходження, для фізичної особи-підприємця та фізичної особи - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та місце проживання. Згідно п 5.1 Положення, електронне маркування коней включає: імплантацію капсули з номером електронного маркування; внесення номера електронного маркування до реєстраційної картки; реєстрацію даних, пов`язаних з електронним маркуванням, у Реєстрі тварин. П 5.2.3 Положення передбачає, що для електронного маркування коней застосовуються транспондери (чипи) розміром 2 х 12 мм, які містяться в спеціальній капсулі з біосумісного матеріалу. Отже ідентифікація коней відбувається не за кличкою, а за ідентифікацією (мікрочіпом) з номером, який відображений в паспорті коня. Власник коня вказаний в паспорті коня. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України). Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Пунктами 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до ст.. 387 ЦК України та частини 3 ст.12 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбаченим процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Отже кінь ідентифікаційний номер [NUMBER] код мікрочипа 804099002768206 кличка «Blakberrу», належить [PERSON] . Тому при винесенні рішення суд вважає за можливе посилатись не лише на кличку чи паспорт коня, а зазначити його ідентифікаційний номер і код мікрочипа. Наразі кінь перебуває у володінні [PERSON] без достатніх правових підстав і повинен бути переданий [PERSON] . Суд критично відноситься до пояснень відповідачки про не встановлене право власності, т.я. відповідач не довела, що кінь, якого їй привезла позивач і який досі перебуває в її володінні має інший ідентифікаційний номер і мікрочип і не належить позивачу. Тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд вважає, що позивачем доведено безпідставне набуття права власності відповідачкою коня по кличці Blakberrу ідентифікаційний номер [NUMBER] код мікрочипа 804099002768206. Відповідач визнала, що кінь, якого їй привезла позивачка досі знаходиться в її володінні. Тому позовні вимоги про витребування коня з чужого незаконного володіння є обґрунтованими та підставними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягнення 1211,20 грн судових витрат.

Outcome: approved