Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування Долинської міської ради, про стягнення аліментів та встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з\~відповідачкою по справі перебував у шлюбі\~з 28 серпня 2019 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] ,\~\~ [INFO] ,\~\~\~ [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2024 року шлюб між ними, сторонами, розірваний. Вони\~ уклали договір\~ між батьками про проживання, виховання дитини та сплату\~ аліментів на дитину, який посвідчений приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. 12.01.2023 та зареєстровано в реєстрі за №28 та договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, який посвідчено приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. 18.09.2024 року та зареєстровано в реєстрі за №2095. Відповідно до умов\~ вказаних договорів, ці договори\~ укладено\~ щодо місця проживання та утримання спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За умовами\~ цих договорів\~\~ батьки\~ домовились про місце проживання дітей та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю, що мешкає окремо. Від дня народження дітей відповідачка\~ належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків\~\~ щодо забезпечення\~ необхідних умов життя, виховання малолітніх дітей.\~ Він намагався\~ допомогав\~ відповідачці змінитись,\~ переглянути свою поведінку, відношення до дітей,\~ визначитися з пріоритетами\~ в житті, віддавши\~ перевагу\~ дітям.\~ Саме з цих підстав були укладені\~\~ ці договори між ними, батьками, сподівався, що це якимось чином допоможе змінити свою поведінку відповідачки\~ та відношення до дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ Та не зважаючи на укладені між нами вказані договори, відповідачка\~ належним чином не виконує умови цих договорів\~ та своїх батьківських обов`язків по\~ вихованню та утриманню їхніх\~ малолітніх дітей. Оскільки відповідачка не виконує умови договору йому необхідно встановити факт самостійного виховання та утримання дітей та призначити аліменти. Також своєю негативною поведінкою відповідачка\~ погано впливає\~ на дітей.\~ Останнім часом\~ часто перебуває в нетверезому стані, більше часу проводить з своїми подругами, ніж з дітьми. Відповідачка не обмежена\~ у зустрічі та спілкуванні з дітьми. Однак\~ до дітей вона\~ не приходить,\~ не телефонує та не цікавиться\~\~ ні здоров`ям дочок, ні їх самопочуттям,\~ розвитком чи дозвіллям. На підставі постанови\~\~ судді Долинського районного суду Лицура І.М.\~ відповідачка\~ \~ притягалась до адміністративної відповідальності\~\~ за ст.184 КУпАП, а саме за ухилення\~ від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей.\~\~\~ Після притягнення\~ до адміністративної відповідальності відповідачка не зробила відповідних висновків,\~ не змінила \~ свою поведінку, відношення до малолітніх дітей. Відповідачка проживає окремо від дітей. Вона самоусунулась від\~ виховання\~ дочок, не цікавиться\~\~ ними, не телефонує, не провідує, не спілкується з дітьми навіть в мінімальному обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, матеріальної допомоги не надає, не бере участі у вирішенні питань дітей, будь-якої участі\~ матері в житті дітей не має. Відповідачка не піклується\~ про фізичний і духовний розвиток\~ дітей, про підготовку дітей\~\~ до самостійного життя, не виявляє інтересу\~ до\~\~\~ їх внутрішнього світу, їй байдужа\~\~\~ доля\~ та здоров`я дітей. Вона свідомо нехтує своїми\~ батьківськими\~ обов`язками щодо виховання\~\~ та утримання дітей, без будь-якої поважної причини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, також матеріально не забезпечує їх.\~\~Він особисто, без матері дочок,\~ піклується про\~ них.\~ В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представника позивача [PERSON] адвокатка Кос Т.В. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Зазначала, що відповідачка не відвідує своїх дітей, не цікавиться ними, не допомагає матеріально. Позивач сам виховує та утримує дочок. У підготовче судове засідання відповідачка [PERSON] не прибула. Представника відповідачки [PERSON] адвокатка Кобилинець Т.В. у підготовчому судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що не потрібно додаткове обстеження умов проживання її довірительки, оскільки у [PERSON] не має належних умов проживання, не має доходу. В підготовчому\~судовому засіданні\~представниця третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог -\~органу опіки\~та піклування\~ Яремій\~Н.Б.\~не заперечила\~щодо задоволення\~позову,\~оскількипозивач [PERSON] самостійного виховує та утримує дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мама дівчаток не приймає участі у їх вихованні та утриманні. [PERSON] не цікавиться дітьми. Суд, вислухавши поясненння учасників процесу, дослідившита оцінивши письмові доказипо справі у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ За\~час спільного\~проживання у\~сторін народилося\~двоє дітей:\~ [INFO] \~донька [PERSON] \~(копія\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~а.с.8)\~та [INFO] \~донька [PERSON] \~(копія\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~а.с.9),які \~проживають за\~місцем проживання\~позивача по\~справі [PERSON] -\~ [ADDRESS] \~(договора\~між батьками\~про проживання,\~виховання дитини\~та сплату\~аліментів на\~дитину від\~20.01.2023\~та від\~18.09.2024)\~та зареєстровані\~за місцем\~проживання позивача\~по справі\~ [PERSON] -\~ [ADDRESS] \~(витяг\~а.с.7),\~про що\~зазначено у\~рішенні Долинського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~10.10.2024\~справа №\~343/2041/24,\~яким шлюб\~між сторонами\~розірвано (а.с.16-18). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченогочастиноюп`ятоюцієїстатті. Згідно ч.4 ст. 157 СК України, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договірукладається у письмовійформі та підлягаєнотаріальномупосвідченню. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Суд також враховує висновок Верховного Суду, відображений у постанові від 15.01.2020 по справі №148/1555/17, за яким рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. 20 січня 2023 року сторони уклали договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину стосовно місця проживання [PERSON] , [INFO] , та 18 вересня 2024 року уклали договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину стосовно місця проживання [PERSON] , [INFO] , за взаємною згодою батьки визначили, що діти проживатимуть із батьком. Оскільки відповідачкою позовні вимоги визнано у повному обсязі, про що в судовому засіданні ствердила її представник, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо проживання малолітніх дітей разом з батьком та перебування [PERSON] та [PERSON] на самостійному утриманні та вихованні батька, крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування за дітьми та прийняття участі у її вихованні, чого відповідачка уникає. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком відповідає інтересам дітей та позивач потребує юридичного закріплення у відповідному рішенні суду факту самостійного виховання та утримання ним неповнолітніх дітей дочок: [PERSON] і [PERSON] . Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2024 [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень). Крім того, відповідачка не виконує дані договора між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів, а саме в частині сплати аліментів. Водночас згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотківпрожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідачки на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Так, вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідачки на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей, при встановленні розміру аліментів, суд з урахуванням вимог ст. 182 СК України та те, що кожен з батьків рівноцінно несе обов`язок щодо утримання дитини, те, що діти проживають спільно з батьком, який ними опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на їх утримання, те, що відповідачка не заперечила щодо задоволення позовних вимог, її представник в судовому засіданні визнав позов, і сплати аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дочок. Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 22 січня 2025 року, а тому аліменти стягувати від дня пред`явлення позову - з 22 січня 2025 року. Зазначене не позбавляєсторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України, звернутисьдо суду про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 141,161, 180-182 СК України,

Outcome: approved