Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

[PERSON] 13 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є пенсіонером, має ряд захворювань, його дохід складає лише пенсія, а відповідач є його сином, може надавати йому допомогу, але ухиляється від свого обов`язку. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, відповідно до якого позов не визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті позивача серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц). У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено судам, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ( 2947-14 ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК ( 2947-14 ) при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про доходи №6337 4239 3719 7312 [PERSON] перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ м. Миколаєва в Миколаївській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року склала 21411 (двадцять одна тисяча чотириста одинадцять) гривень 30 (тридцять) копійок. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №503599 від 18 вересня 2023 року [PERSON] має 2 групу інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Судом також встановлено, що позивач хворіє, має встановлені діагнози: ПХЕС, хронічний панкреатит з порушенням внутрішньосекреторної функції, гіпертонічна хвороба ІІ стадії, часті неускладнені гіпертензивні кризи, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. змішаного генезу з помірним цефалгічним, вестибуло-атактичним, астенічним синдромами, розповсюджений остеохондроз, потребує лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №11497 від 12.11.2024 року, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5377/1206 від 03.06.2024 року, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №9855 від 04.11.2023 року, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7014 від 02.08.2023 року. Отже, судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується копією посвідчення офіцера [NUMBER] . З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у позивача ще одного сина [PERSON] , [INFO] , та наявність у відповідача дитини, про що позивач повідомив суд у судовому засіданні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи, що позивач є непрацездатним, страждає рядом хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial