Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 30.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 22.01.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі «Банк», «Клієнт», «Первісний кредитор»), та [PERSON] (далі «Відповідач», «Позичальник», «Боржник»), було укладено Кредитний договір № Z62.00111.004825014 (далі Кредитний договір). Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит, у розмірі 70\~496 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 24 місяці (-ів), Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15,0% річних. Додатково зазначаємо, що підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов?язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов?язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов?язання. 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» ( попередня назва - «РОВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», копію нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника про зміну назви як доказ надається, надалі - «Позивач», «Фактор»), було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі, за даним Договором Факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] , перед АТ «Ідея Банк» за договором №Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року. Зазначають, що до договору факторингу №01.02-31/23 було складено 3 (три) Реєстри боржників: Реєстр Боржників №1, Реєстр Боржників №2 і Реєстр Боржників №3, які є дуже об?ємними документами загальним об?ємом 502 (п?ятсот дві) сторінки або 251 (двісті п?ятдесят один ) аркуш і стосуються прав вимог за 11 794 (одинадцятьма тисячами сімсот дев?яносто чотирма) кредитними договорами. Таким чином, на підтвердження вищенаведеної інформації додають до заяви копії першої і останньої сторінки відповідних Реєстрів Боржників і сформований Витяг з реєстру боржників, який стосується саме заборгованості [PERSON] , за договором № Z62.00111.004825014. При цьому, також, зазначають, про наявність оригіналу Відповідних Реєстрів Боржників у Позивача в повному обсязі. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року, заборгованість [PERSON] , перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»), станом на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом 48\~500 грн. 54 коп.; заборгованість за відсотками 24\~152 грн. 43 коп.; заборгованість за іншими процентними платежами 50\~827 грн. 71 коп.; всього заборгованість 123\~480 грн. 68 коп. Тому, просять стягнути з [PERSON] , заборгованість за Кредитним договором № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року, у розмірі 123\~480 грн. 68 коп., та понесені судові витрати. 13.02.2025 року від представника відповідача, адвоката Цокало Т.М., поступив відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що Відповідач ознайомившись з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі позивач) про стягнення заборгованості, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. 22.01.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №Z62.00111.004825014 на поточні потреби в сумі 70496,00 грн., укладений строком на 24 місяців. Відповідно до Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п.6.1 кредитного договору) загальна вартість кредиту становить 117703,68 грн., яка складається з суми кредиту в розмірі 70496,00 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 12523,65 грн., плата за обслуговування в розмірі 34684,03 грн. За позовною заявою позивач прохає стягнути заборгованість з [PERSON] в загальному розмірі 123480,68 грн., який складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 48500,54 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 24152,43 грн., та заборгованість за іншими процентними платежами (відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу від 25.07.2023 № 01.02-31/23 заборгованість за комісіями) в розмірі 50827,71 грн. Відповідач погоджується та визнає, що заборгованість в розмірі 53269,57 грн., нарахована позивачем правомірно, та підлягає стягненню на його користь. Обставини та вимоги, які відповідач не визнає. Позивач вважає, що станом на 25.07.2023 р. за кредитним договором № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 р. за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 50827,71 грн. за обслуговування кредиту, яку позивач зазначив позові як «заборгованість за іншими процентними платежами». В свою чергу відповідач не визнає, що дана комісія за обслуговування кредитної заборгованості нарахована правомірно. Зі змісту п.1.10 кредитного договору № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року, відповідачці встановлено плату за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості до якої входить: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, які, в свою чергу, мають безоплатно повідомлятись. Таким чином, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Позивачем не подано доказів надання послуг за які необхідно нараховувати щомісячну комісію. Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між [PERSON] , та АТ «ІДЕЯ БАНК», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Отже, кредитний договір, укладений між відповідачем та АТ «Ідея Банк», в частині, що передбачає сплату позичальником на постійній основі плати за обслуговування кредиту щомісячно є недійсним, а кредитний договір № Z62.00111.004825014, укладений 22.01.2019 року між [PERSON] , та АТ «Ідея Банк» у цій частині є нікчемним, що встановлено законом. Таким чином, банк не може вимагати від [PERSON] ,заборгованість в частині простроченої плати за обслуговування кредиту. В свою чергу, позивачем надано виписку банку по рахунку [NUMBER] щодо кредитного договору № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року за період з 22.01.2019 року по 25.07.2023 року. З даної виписки вбачаємо, що відповідач здійснював оплату за обслуговування кредиту № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року. Загальний розмір плати відповідачем за обслуговуванням кредитного договору № № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року становить 19383,40 грн. Тобто, відповідачем фактично було сплачено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 19383,40 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року, яка є нікчемною. Враховуючи вищевикладене, необхідно зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року відповідно до наступного розрахунку: 123480,68 грн. (заборгованість, яку визначив позивач) 50827,71 грн. (залишок заборгованості за нікчемною комісією) 19383,40 грн. (фактично сплачена відповідачем нікчемна комісія за обслуговування кредиту) = 53269,57 грн. Тому, просить прийняти від [PERSON] , заяву про визнання позову частково Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 р. в розмірі 53269,57 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 48500,54 грн. та заборгованість за відсотками 4769,03 грн., в інший частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості відмовити, та здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 31.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 22.01.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк», та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № Z62.00111.004825014, відповідно до розділу 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит, у розмірі 70\~496 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 24 місяці, Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15,0% річних (а.с. 6-7); що підтверджується копією заяви-анкети (а.с. 8); копією Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 9); копією ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту (а.с. 10-12); копією анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи (а.с. 13); копією Договору добровільного страхування життя № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року (а.с. 14); копією паспорту споживчого кредиту (а.с. 15); копією заяви № Z62.00111.004825014 про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк» (а.с. 17). Відповідно до копії Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] , за кредитним договором № Z62.00111.004825014, внаслідок невиконання відповідачем обов`язків, передбачених вказаним договором, станок 25.07.2023 року, загальна сума заборгованості становить 123\~480 грн. 68 коп., яка складається з: заборгованість за основним боргом 48\~500 грн. 54 коп.; заборгованість за відсотками 24\~152 грн. 43 коп.; заборгованість за іншими процентними платежами 50\~827 грн. 71 коп. (а.с. 18). Згідно з копією Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року, між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», укладено вказаний договір, за яким: Акціонере товариство «Ідея Банк» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», свої Права Вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», набуває Права Вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» за Первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Акціонерного товариства «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 21-27, 32). Відповідно до копії рішення № 1 від 25.03.2024 року, змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 33). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.2\~ст.77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України\~встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 512 ЦК України\~передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок відступлення права вимоги. Згідно\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої (боржника). Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. За частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі\~статті 1048 цього Кодексу. Водночас за змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статтями\~512,\~514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. V. Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Умовами Кредитного договору № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року, обумовлені істотні умови кредитування такі як сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка. З умовами угоди відповідач ознайомлена, про що свідчить її підпис на вказаному договорі (а.с. 6-7), заяві-анкеті № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року (а.с. 8), договорі добровільного страхування життя № Z62.00111.004825014 від 22.01.2019 року (а.с. 14), та на паспорті споживчого кредиту (а.с. 15). Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість в розмірі 123\~480 грн. 68 коп., яка складається з: заборгованість за основним боргом 48\~500 грн. 54 коп.; заборгованість за відсотками 24\~152 грн. 43 коп.; Вказана заборгованість підтверджується розрахунком, суд вважає її розмір доведеним та таким, що його слід стягнути з позивачки на користь відповідача. Що стосується заборгованості за іншими процентними платежами 50\~827 грн. 71 коп., яка у довідці-розрахунку (а.с.18) зазначена як заборгованість за комісіями, то суд доходить таких висновків. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися) відповідачу. Умови кредитного договору не містять жодних даних про такі послуги за комісією. Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування. За вказаних обставин, суд приймає аргумент відповідача та вважає, що у задоволенні вимог про стягнення комісії слід відмовити. VI. Судові витрати. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 2 422 грн. 40 коп. На підставі наведеного та ст. ст. 207, 625, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054,

Outcome: partial