Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. В позовній заяві (а.с. 1 - 2), заяві про зміну позовних вимог (а.с. 89), поясненнях, наданих позивачем та її представником в судовому засіданні, викладено наступну позицію. [PERSON] є особою із інвалідністю ІІ групи, перебуває під Д-наглядом лікаря-невропатолога, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2 361 грн. щомісячно, інших соціальних допомог не отримує, доходів не має, через особливості захворювання не має можливості працевлаштуватися, проживає разом із мамою, 1937 року народження. Становище позивача є вкрай нужденним, не дозволяє в достатньому обсязі забезпечити себе продуктами харчування, належним лікуванням. [PERSON] є матір`ю двох повнолітніх дочок - [PERSON] та [PERSON] . Остання періодично допомагає позивачу продуктами. Відповідач відмовилася в добровільному порядку від виконання обов`язку утримувати матір, хоча має таку можливість. Відповідачем подано відзив. У відзиві (а.с. 34 - 41), поясненнях відповідача, наданих в судовому засіданні, викладені наступні заперечення проти позову. [PERSON] після повномасштабного вторгнення росії разом із двома неповнолітніми дочками проживає в Словацькій Республіці, де має статус особи з тимчасовим захистом. Не маючи регулярного заробітку, відповідач виконує тимчасові роботи, несе значні витрати на оренду житла та на навчання старшої дитини. При цьому, з відповідачем проживає батько - [PERSON] , 1963 року народження, який не працює та перебуває на її утриманні. [PERSON] є особою працездатного віку та, з урахуванням обмежень, встановлених висновком МСЕК, має можливість працевлаштуватися, одержувати дохід, а також пред`явити позов до молодшої дочки. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , що визнається сторонами. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 07 лютого 1987 року до набрання законної сили рішенням Бродівського районного суду від 07 жовтня 2024 року про його розірвання (а.с. 115 - 116). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК (а.с. 6), [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок загального захворювання; інвалідність встановлена безтерміново; протипоказана робота на висоті, з рухомими механізмами і електрострумом. Згідно із медичною довідкою (а.с. 7), [PERSON] встановлений діагноз: симптоматична епілепсія з частими генералізованими нападами, у зв`язку із чим позивач потребує постійного дорого вартісного лікування. Відповідно до виписки-епікризу (а.с. 159, 160), [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Бродівська ЦМЛ» з 09 серпня 2024 року до 12 серпня 2024 року та з 11 листопада 2024 року до 14 листопада 2024 року з діагнозом: епілептичний статус grand mal (судомних нападів); специфічні епілептичні синдроми, без згадки про фармакорезистентну епілепсію, доброякісне новоутворення головного мозку над мозочковим наметом; доброякісна внутрішньочерепна гіпертензія. Згідно із індивідуальною програмою реабілітації інваліда (а.с. 88, 161 - 162), обмеження життєдіяльності [PERSON] є вираженим. Як зазначено в довідці про доходи (а.с. 9), [PERSON] перебуває на обліку в Бродівському об`єднаному управлінні ПФ України, отримує пенсію по інвалідності, щомісячний розмір якої протягом квітня - вересня 2024 року становив 2 361 грн. За період з І кварталу 2023 року по ІІ квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) [PERSON] доходу в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня, що підтверджується відомостями з цього реєстру (а.с. 10). [PERSON] проживає разом із матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Указана обставина не заперечується сторонами та підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с. 8). Згідно з довідкою про доходи (а.с. 60), [PERSON] в період з 01 травня 2024 року по жовтень 2024 року щомісячно отримувала пенсію за віком в розмірі 4 144,27 грн. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 44, 47), витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 48, 50), їх матір`ю є [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Як зазначено в посвідках (а.с. 64 - 72), допустимість яких визнана позивачем, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано дозвіл на толероване перебування на території Словацької Республіки на період з 22 березня 2022 року до 04 березня 2025 року. 03 листопада 2020 року державним виконавцем Бродівського ВДВС відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, виданого суддею Бродівського районного суду 21 жовтня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Щомісячний розмір аліментів, що стягувався з боржника протягом січня - листопада 2024 року, становив 1 598 грн. Станом на 18 листопада 2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Підтверджуються указані обставини постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 45) та розрахунком державного виконавця (а.с. 46). Як повідомила відповідач в судовому засіданні, вона не зверталася до [PERSON] з позовом про збільшення розміру аліментів через матеріальний стан останнього. Згідно з довідкою (а.с. 51), [PERSON] в управлінні соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації станом на 18 листопада 2024 року не перебуває та жодних видів соціальних допомог не отримує. Як зазначено в договорі про надання освітніх послуг (а.с. 52 - 57), допустимість якого позивачем не заперечувалася, [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , є учнем приватної гімназії FUTURUM. Плата за навчання на 2024/25 навчальний рік становить 2 500 євро. Відповідач стверджує, що її щомісячний розмір витрат на оренду житла в м. Кошице, Словаччина, становить 700 євро; щомісячний розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг - приблизно 50 євро. Указана обставина визнана позивачем. Відповідно до ст. 2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб, утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Як встановлено, ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним, відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Згідно із ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого ст. 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. У ст. 201 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладання на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років, батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я, батьки потребують матеріальної допомоги, відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх дітей. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнені кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно із ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей утримувати батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із зазначених умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц. Суд визнає, що [PERSON] в силу свого стану здоров`я є непрацездатною особою та отримує пенсію в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачем подані належні докази щодо стану її здоров`я та скрутного матеріального стану. На підстави, передбачені ст. 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір (факту позбавлення позивача батьківських прав, її ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо [PERSON] ) відповідач не посилається та судом не встановлено. Інформації про фактичний розмір доходів відповідача останньою не надано. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо перебування на її утриманні батька - [PERSON] , [INFO] , за відсутності як доказів цього, так і доказів того, що він, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», досяг пенсійного віку, або є непрацездатним з інших причин. Суд визнає право [PERSON] на утримання від дочки [PERSON] . Визначаючи розмір аліментів, суд враховує факти перебування на утриманні відповідача неповнолітньої [PERSON] (відносно якої [PERSON] самостійно виконує батьківські обов`язки), та малолітньої [PERSON] (яка, окрім відповідача, має право й на утримання від батька), недоведеність неможливості отримувати позивачем матеріальної допомоги від молодшої дочки, та, відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України, - від колишнього чоловіка. Суд вважає, що відповідач має можливість та повинна сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/12 частини від свого доходу щомісячно.

Outcome: partial