Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

13 листопада 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що він постійно проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , земельну ділянку для його обслуговування, площею 0,1750 га, кадастровий номер 4823381700:05:015:0013, земельну ділянку площею 3,0358 га, кадастровий номер 4823381700:21:000:0666, та земельну ділянку, площею 2,7816 га, кадастровий номер 4823381700:20:000:0496, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що його мати [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкувала належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований: [ADDRESS] та земельної ділянки для його обслуговування, площею 0,1750 га, а також земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0358 га, та 2,7816 га. Мати позивача померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до якої увійшло все належне їй майно, яке вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] . Він є спадкоємцем першої черги після смерті матері, водночас у встановлений законом строк він не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, оскільки з 2020 року проживав разом з матір`ю та здійснював за нею догляд. Вважав, що оскільки спільно проживає разом зі спадкодавцем, то в силу частини 3 статті 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Потім, з початку перебігу бойових дій на території Миколаївського району він виїхав на деякий час. При зверненні до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують факт прийняття спадщини та належності спадкодавцю майна. Нині захист його спадкових прав можливий лише шляхом встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час її смерті, а також визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження, про що постановлена відповідна ухвала 11 листопада 2024 року. 21 січня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 лютого 2022 року, серії [NUMBER] (а.с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді: цілого житлового будинку з усіма господарськими та побудовами будівлями та спорудами [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 квітня 2014 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 121 (а.с. 17); земельної ділянки площею 0,1750 га, кадастровий номер 4823381700:05:015:0013,для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 квітня 2014 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 120; земельної ділянки площею 3,0358 га, кадастровий номер 4823381700:21:000:0666,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коларівської сільської ради Миколаївського (раніше - Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області, який належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 червня 2014 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 207; земельної ділянки площею 2,7816 га, кадастровий номер 4823381700:20:000:0496,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коларівської сільської ради Миколаївського (раніше - Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області, який належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 червня 2014 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 208. Водночас матеріали справи інформації щодо реєстрації права власності за спадкодавцем на успадковане майно не містять. Позивач є сином померлої та спадкоємцем першої черги після її смерті. Як на доказ родинних відносин позивач посилається на свідоцтво про народження, видане на ім`я [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] , де в графі мати вказана [PERSON] (а.с. 13). Звернувшись до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надані документи, що підтверджують факт прийняття спадщини та належності спадкодавцю майна (а.с.27-28). До матеріалів справи долучена довідка видана старостою Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області від 16 липня 2024 року № 187/06-34 про те, що спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з 30 грудня 1966 року. Знята з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] . На день смерті, а саме [INFO] у будинку за вказаною адресою, крім спадкодавця ніхто не був зареєстрований (а.с. 16). Водночас, з огляду на довідку, видану 16 липня 2024 року за № 186/06-34 старостою Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області [PERSON] фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою, окрім [PERSON] більш ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с. 15). До того ж, на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавця заявник посилається на письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , які в своїх письмових поясненнях підтвердили те, що заявник проживав разом зі своєю матір`ю на час її смерті, здійснював за нею догляд, піклувався про неї, проводив поховання. Вказане підтверджує той факт, що позивач проживав разом зі спадкодавцем без реєстрації на час відкриття спадщини. Дослідивши спадкову справу №86/2024 заведену після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернувся лише [PERSON] . Тобто, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку спадкового майна відсутні. Відповідно до частини 2 статті 315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) відповідно до частини 1 та 2 статті 1220 ЦК України. Частиною 1 статті 1221 ЦК України встановлено місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на день його смерті має юридичне значення, для оформлення позивачем в нотаріальному порядку спадщини за законом після смерті матері. Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявник має право, як спадкоємиць за законом першої черги, на отримання спадщини після смерті [PERSON] , однак не може реалізувати його без встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутність інших спадкоємців першої черги та тих, що мають право на обов`язкову частку, суд вважає необхідним на підставі статті 256 ЦПК України, задовольнити вимоги заявника в цій частині, оскільки факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, [INFO] встановлено в судовому засіданні. Крім цього, відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини ходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Судом встановлено, що позивач не має іншої можливості захистити своє невизнане та оспорюване право, крім його захисту в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач направив до суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позову, те що спадкоємці, що мають право на обов`язкову частину відсутні, та право позивача на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку з обставинами, про які вказано вище, то, на підставі ст. ст. 1218, 1220,1223, 1233 ЦК України, суд визнає заявлений позов, таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved