Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

17.02.2025 р. позивач за допомогою системи "Електронний суд" звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що що 22.12.2021 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» шляхом підписання Анкети-Заяви, уклавши таким чином кредитний договір № АВНОСТ155101215521. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000,00 грн строком на 64 місяці (до 21.04.2027) зі сплатою процентів у розмірі 50,00% річних та комісією 0,00 грн. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти. Проте [PERSON] не виконував свої зобов`язання належним чином, унаслідок чого станом на 01.02.2025 у нього виникла заборгованість у розмірі 177 460,55 грн, яку просить стягнути з відповідача, разом із судовим збором у сумі 2 422,40 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.12.2021 р. [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», чим уклав кредитний договір № АВНОСТ155101215521. Заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та Паспортом споживчого кредиту становлять договір про надання банківських послуг. Підписанням Анкети-Заяви відповідач підтвердив ознайомлення з умовами договору, їх прийняття та зобов`язався їх виконувати. Договір укладено в електронній формі з використанням простого електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (ОТП-паролю), що відповідає пункту 1.1.3.2.9 Умов та Правил, а також вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з договором, позивач надав 22.12.2021 р. відповідачу кредит у розмірі 100 000,00 грн.(а.с.15) на поповнення обігових коштів строком на 64 місяці (до 21.04.2027) зі сплатою процентів у розмірі 50,00% річних. Умови кредитування деталізовано в Паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка», підписаному відповідачем електронним підписом, що підтверджує його згоду з умовами та отримання необхідних роз`яснень. Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договір є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення цивільних прав і обов`язків. Стаття 634 ЦК України визначає договір приєднання як такий, що укладається шляхом приєднання до стандартних умов, запропонованих однією стороною. Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов. Частина 1 статті 207 ЦК України зазначає, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в електронних документах і підписано сторонами, зокрема за допомогою електронного підпису. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти в розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером про видачу кредиту та випискою по рахунку. Проте відповідач не виконував зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 01.02.2025 сума заборгованості становить 177 460,55 грн, зокрема: 92 295,10 грн залишок за тілом кредиту; 85 165,45 грн залишок за процентами; 0,00 грн залишок за комісією. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строки, визначені договором. Частина 2 статті 1050 ЦК України передбачає право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту в разі прострочення платежів. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є дані, що підтверджують обставини справи. Частина 1 статті 81 ЦПК України покладає тягар доказування на сторони. Позивач надав суду Анкету-Заяву, Паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку та інші документи, що підтверджують факт укладення договору та наявність заборгованості. Відповідач не подав відзиву, заперечень чи доказів погашення заборгованості, що дозволяє суду визнати позовні вимоги доведеними. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 2 422,40 грн (судовий збір).

Outcome: approved