Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом Рівненської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне Управління ДПС у Рівненській області про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.02.2010, зареєстрований в Управлінні Держкомзему в місті Рівному 28.11.2011 № 561010004000238, укладений між Рівненською міською радою та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рівненською міською радою виявлене систематичне порушення виконання договору оренди земельної ділянки її орендарями щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому. 10.07.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Свою правову позицію обґрунтувала наступними доводами. Із змісту позовної заяви вбачається, що Рівненська міська рада звернулась до суду із позовною заявою за захистом інтересів територіальної громади про стягнення заборгованості за договором оренди землі до місцевого бюджету міста Рівне. Однак, будь якої заборгованості як на час звернення до суду, так і на даний час відповідачі по сплаті орендної плати за землю не мають. Відтак, відповідач вказує, що відбулося досудове врегулювання спору, у зв`язку з чим просить відмовити Рівненській міській раді у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача Шпак А., який діє згідно довіреності № 12-01-9103/24 від 31.12.2024, підтримав позов в межах доводів позовної заяви. Просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що на даній ділянці хотів би побудувати гараж. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що у 2022 році вони подавали заяву щодо відмови від даної земельної ділянки, проте їм відмовили у розірванні договору. На даний час земельною ділянкою практично користуватися неможливе, так як новий власник будинку почав будівельні роботи. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно. Суд визнав за можливе провести судове засідання у її відсутність. Ухвалою Рівненського міського суду від 14.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Рівненської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне Управління ДПС у Рівненській області про розірвання договору оренди землі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.02.2010 між Рівненською міською радою та громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підписано Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Управлінні Держкомзему в місті Рівному 28.11.2011 № 561010004000238 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 9451420) площею 151 м.кв. на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером 5610100000:01:040:0209 (надалі Договір оренди землі). Згідно п. 5 Договору оренди землі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 35\~739,20 грн (тридцять п`ять тисяч сімсот тридцять дев`ять грн 20 коп.) розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку № 04-11/2-1, виконаний управлінням Держкомзему у місті Рівному станом на 12 листопада 2009 року. Договір укладено строком на 50 (п`ятдесят) років. Після закінчення строку договору орендарі мають переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендарі повинні не пізніше 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 Договору оренди землі). Пунктом 9 Договору оренди землі визначено, що за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 32,17 грн. (тридцять дві грн. 17 коп.), розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку № 04-11/2-1, виконаний управлінням Держкомзему у місті Рівному станом на 12 листопада 2009 року. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 41 Договору оренди землі). Судом встановлено, що укладений Договір оренди землі підписаний уповноваженим представником орендодавця та орендарями, містить відтиск печатки Рівненської міської ради та зареєстрований в Управлінні Держкомзему в місті Рівному. В подальшому, 20.03.2015 між Рівненською міською та відповідачами укладено Додатковий договір про внесення змін до договору оренди землі від 28 листопада 2011 року №561010004000238, яким сторони домовились внести зміни до Договору оренди землі та викласти його окремі пункти в наступній редакції: «п. 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 41 953,47 грн. (сорок одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три грн. 47 коп.) - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку, виконаний управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області станом на 01 квітня 2014 року. Абзац 1. п. 9. За оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 1 258,60 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят вісім грн. 60 коп.), - що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №02-19/33-1, виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області відповідно до протоколу № 3 від 11.03.2015 року засідання комісії по встановленню розмірів орендної плати за земельні ділянки.». Листом Головного управління ДПС у Рівненській області від 13.05.2024 № 8163/5/17-00-24-07-05 повідомлено Рівненську міську раду, що станом на 13.05.2024 за громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обліковується заборгованість з орендної плати за земельну ділянку в сумі 6019,73 грн. (шість тисяч дев`ятнадцять грн. 73 коп.). Відтак, у зв`язку з порушенням відповідачами умов Договору оренди землі в частині вчасної та повної сплати орендної плати за землю, позивач звернувся з даним позовом до суду. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог та заперечень відповідачів, суд виходить з наступного. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками цивільних відносин щодо оренди землі регулюються Цивільним кодексом України, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України. Згідно розділу 11 Конституції України, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські, селищні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах поєднання місцевих і державних інтересів; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України ст. 1 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Гарантується право власності на землю. Земля є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Приписами ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси. Згідно з ч. 1 п. 34 ст. 26, ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією селищних, міських рад є вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Нормами ст. 124, 126 ЗК України, ст. 1, 3, 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають, зокрема, у державній або комунальній власності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Згідно із статтею 792 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. За приписами частини 1 статті 93 Земельного кодексу та статті 1 Закону України «Про оренду землі» орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. За приписами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати і зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою. Обов`язок землекористувача своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату визначений в ч. 1 ст. 96 ЗК України. Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі, станом на 02.12.2024 відповідачами погашена заборгованість з орендної плати за земельну ділянку з фізичних осіб у розмірі 6\~019,73 грн., що підтверджується інформацією з листа ГУ ДПС у Рівненській області від 02.12.2024 . При цьому, п. 9 Договору оренди землі (в редакції Додаткового договору від 20.03.2015) передбачає, що за оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 1 258,60 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят вісім грн. 60 коп.), - що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №02-19/33-1, виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області відповідно до протоколу № 3 від 11.03.2015 засідання комісії по встановленню розмірів орендної плати за земельні ділянки. Згідно п. 11 Договору оренди землі, орендна плата сплачується орендарями рівними частинами у два строки до 15 серпня та 15 листопада. Відповідно до ч. 2 п. 36 Договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Аналогічні приписи містяться у ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», яка встановлює, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У порушення істотної умови, визначеної п. 9 та п. 11 Договору оренди землі, положень ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідачі у встановлений строк взяті на себе зобов`язання не виконали, орендна плата не сплачена, у зв`язку з чим у відповідачів виникла заборгованість в сумі 6\~019,73 грн. Суд також враховує, що станом на вирішення спору по суті у відповідачів відсутня заборгованість перед Рівненською міською радою в частині оплати орендних платежів. Більше того, відповідач зазначає, що у зв`язку з повною оплатою заборгованості відбулось досудове врегулювання спору. Проте, з такими твердженнями відповідача суд не погоджується, з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 16 Цивільного процесуального кодексу України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Тобто, врегулювання спору в позасудовому порядку це врегулювання спірних питань між сторонами у позасудовому порядку (тобто будь-якому несудовому порядку). В даній справі спір про розірвання договору оренди земельною ділянки, а не про стягнення заборгованості з орендної плати, оскільки саме ця систематична несплата стала підставою для звернення до суду. Суд також враховує, що станом на 13.05.2024 заборгованість відповідачів складала 6\~019,73 грн, що підтверджується листом Управління Головного управління ДПС у Рівненській області. У подальшому, 16.05.2024 відповідачем [PERSON] повністю погашено заборгованість за Договором оренди землі. Проте, суд критично відноситься до такої оплати з метою досудового врегулювання спору, оскільки факт систематичної (понад 4 роки) несплати орендної плати за землю свідчить про ненадійність орендаря та позбавляє Рівненську міську раду отримати дохід, на який вона розраховувала при укладення спірного договору. Варто зазначити, що згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати. Під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року). У постанові Великої Палати Верховного суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 зроблено правовий висновок, що погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати). Також, Велика Палата Верховного Суду вказала, що самий лише факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи сплачена заборгованість після звернення позивача з позовом про розірвання договору. При цьому, факт погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позову про розірвання договору оренди. Приписами ст. 611 ЦК України визначено різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, орендар сплачує орендодавцю орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності і вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється відповідно до критеріїв, встановлених зазначеною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку як розірвання договору саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. З ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 викладено висновок про застосування норм права згідно якого «систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту». У пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Уразі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідачі в порушення умов договору оренди землі та вимог законодавства свої обов`язки в частині своєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою систематично не виконували, прострочили оплату оренди протягом тривалого терміну. Зазначене вище свідчить про наявність тривалої та систематичної несплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання. Окрім того, суд прийшов до висновку, що доводи відповідачів щодо добровільного припинення права оренди на землю не заслуговують на увагу з тих підстав, що листом управління земельних відносин від 04.04.2023 № 01-11/610, [PERSON] було відмовлено у припиненні права оренди земельної ділянки площею 34 м кв і розірвання договору оренди землі по [ADDRESS] », тоді як спір у даній справі стосується розірвання договору оренди земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 151 м кв. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява Рівненської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне Управління ДПС у Рівненській області про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.02.2010, зареєстрований в Управлінні Держкомзему в місті Рівному 28.11.2011 № 561010004000238 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 9451420), доведена належними, допустимими та достатніми доказами, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved