Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача в якому просить стягнути із останнього заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.06.2021 року №2055326 у розмірі 41 582,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 червня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику № 2055326. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, передбачених умовами кредитного договору. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем подано до суду відзив на позов, який містив заперечення на нього. Зазначає, що 22.06.2021 року ним на сайті «credit7ua» дійсно було взято кредит у розмірі 14400,00 грн шляхом укладення договору № 2055326 про надання споживчого кредиту. Однак строк договору закінчився 22.07.2021, тому розмір процентів за користуванням кредитом становить - 8208,00 грн. Оскільки відповідач за своєю ініціативою не продовжував строк кредиту, додаткові угоди не укладав, а відтак були відсутні підстави для автопролонгації, та безпідставно нараховано проценти за 150 днів у розмірі 37592,64 грн. Просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 11 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.03.2024 року змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». Позивач у позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд встановив, 22 червня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , укладено договір № 2055326 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.5-11). Згідно із пунктами 1.1 - 1.3 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 14400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначеним цим договором. Строк кредиту 30 днів. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п.1.4.1. договору, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,90 % в день і застосовується: у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п.4.1. договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.2. договору. Пунктом 1.5 договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 24079,41 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 22608,00 грн. (п.1.6.1). Договір підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, а також додаток № 1 до договору, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с.11,12). Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. 08 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №1-08022022. Відповідно до умов даного договору клієнт як первісний кредитор відступив право вимоги фактору як новому кредитору, зокрема за договором про надання коштів на умовах позики від 22.06.2021 року № 2055326. Відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 до цього договору заборгованість відповідача становить у розмірі 41 582,00 грн, з яких: 14 400,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27 182,00 грн - заборгованість за відсотками. Відтак, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до ст. 514 ЦК України. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як встановлено судом та не заперечувалося відповідачем згідно поданого відзиву, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконав належним чином, та надав кредит у розмірі 14400,00 грн шляхом зарахування на платіжну картку відповідача [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості станом на 08.02.2022 така становить у розмірі 41 582,00 грн, з яких: 14 400,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27 182,00 грн - заборгованість за відсотками за період з 22.06.2021 по 18.11.2021(а.с.16-19). Відповідач, факту отримання кредитних коштів у відзиві не заперечує, разом з тим зазначає, що оскільки строк кредиту становить 30 днів, а зі змісту п. 4.1. кредитного договору та його підпунктів пролонгація розуміється як порядок продовження строку кредиту виключно за ініціативою клієнта шляхом укладення додаткової угоди, а відповідач за своєю ініціативою не продовжував строку кредиту, відтак, на думку відповідача, відсутні підстави для стягнення з нього процентів у сумі 37 592,64 грн. Суд відхиляє зазначені доводи відповідача, у зв'язку із наступним. Згідно з п.1.4.1. договору, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,90 % в день і застосовується: у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п.4.1. договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.2. договору. Відповідно пункту 4.2. кредитного договору стосується порядку автопролонгації строку кредиту. Згідно з п.4.2.1. договору, сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Відповідно до п. 4.2.2 договору клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії, договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п. 4.1.5. договору) ще на 15 календарних днів. Відповідно до п.4.2.5 кредитного договору загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3. договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач здійснив дві оплати, а саме 20.07.2024 у розмірі 4760,64 грн та 24.08.2021 у розмірі 5650,00 грн. Таким чином, станом на дату закінчення строку кредиту передбаченого п.1.3. договору (21.07.2021), у відповідача була наявна заборгованість за кредитом, відтак у відповідності до п.4.2.2. договору, відбулася автопролонгація строку кредиту. Загальна кількість автопролонгації за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (п. 4.2.5.). Період з 22.07.2021 по 18.11.2021 становить 120 календарних днів, таким чином нарахування відсотків відбувалося у межах строку визначного п.4.2.5. договору. Таким чином, оскільки відповідач грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором та взятих на себе зобов`язань не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 41 582,00 грн, з яких: 14 400,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27 182,00 грн - заборгованість за відсотками. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи наведене, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №2055326 від 22.06.2021 року у розмірі 41 582,00 грн, з яких: 14 400,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27182,00 грн - заборгованість за відсотками. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2 684,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved