Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

22.03.2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що між позивачкою та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який 25.08.2023 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина-син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою та її батьками, з моменту народження дитини відповідач не зустрічається з сином, не цікавиться його життям не підтримує ні морально, не надає фінансової допомоги. На сьогоднішній день дитина не знає батька та не має до нього ніяких почуттів. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2024 року справу за підсудністю передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. 25.04.2024 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Домусчі Л.В. Справу суддя отримала 26.04.2024 року. Ухвалою суду від 01.05.2024 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 10.05.2024 року. Заяву про усунення недоліків суддя отримала 13.05.2024 року. Ухвалою суду від 13.05.2024 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 17.06.2024 року. У підготовче засідання 17.06.2024 року [PERSON] не з`явилася, 05.06.2024 року надала суду заяву, в якій просила залучити до участі у справі в якості третьої особи як правонаступника орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, замість органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Також просила судове засідання провести за її відсутністю. Представник орган опіки та піклування КРА ОМР у підготовче засідання не з`явився, 24.05.2024 року на електронну адресу суду надали заяву, в якій просили справу розглядати за відсутністю представника КРА, у вирішенні всіх питань (заяв, клопотань, та інше) учасників процесу покладаються на розсуд суду. Також в заяві зазначили, що позивачка по справі та її малолітній син проживають за адресою, яка за територіальністю підвідомча Службі у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Розгляд справи відкладено на 22.07.2024 року. Ухвалою суду від 17.06.2024 року залучено Службу у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці позивачки [PERSON] , до участі у даній цивільній справі. У підготовче засідання 22.07.2024 року сторони не з`явилися, були сповіщені належним чином. [PERSON] надала суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи, у зв`язку з тим, що Таїровською селищною ради Одеського району Одеської області ще не надано висновку. Розгляд справи відкладено на 23.09.2024 року. У підготовче засідання 23.09.2024 року [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті. Судове засідання просила провести за її відсутністю. Також просила викликати у судове засідання та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Крім того, надала заяву, в якій просила долучити до матеріалів справи копію довідки про наявність заборгованості від 12.09.2024 року та копію постанови про накладення штрафу від 12.09.2024 року. Представник орган опіки та піклування КРА ОМР у підготовче засідання не з`явився, 24.05.2024 року на електронну адресу суду надали заяву, в якій просили справу розглядати за відсутністю представника КРА ОМР, у вирішенні всіх питань (заяв, клопотань, та інше) учасників процесу покладаються на розсуд суду. Представник Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області у підготовче засідання не з`явився, 09.09.2024 року на адресу суду поштою надали Висновок органу опіки та піклування Таїровської селищної ради «Про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ». Також надали заяву, в якій просили справу розглядати за відсутністю представника органу опіки та піклування та прийняти рішення, взявши до уваги найвищі інтереси дитини. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, будь - яких заяв з причин неявки не надходило. Ухвалою суду від 23.09.2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 14.11.2024 року. У зв`язку зі заходженням судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи, призначений на 14.11.2024 року, відкладено на 12.12.2024 року. У судове засідання 12.12.2024 року з`явилися [PERSON] та свідок [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. Треті особи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з викладених підстав та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина, оскільки він ніколи ніякої участі у вихованні дитини не приймав з перших днів його народження, не допомагає, не сплачує аліменти і де він їй невідомо. Відповідач проявив себе негативно, у нього погані звички (наркотична залежність). Його постійно шукали кредитори, банки, він також продавав її техніку, одежу та виносив прикраси з дому. Один раз підняв руку на неї. Хоче відмежувати дитину від нього, щоб у дитини не порушилась психіка, якого вона виховує в атмосфері любові за належного виховання, утримує і доглядає його. В цьому їй допомагають її батьки. Також зазначила, що відповідач мабуть знаходиться поза межами України, бо давно нічого не знає про нього, і він жодного разу навіть не зателефонував, хоча б спитати чи в безпеці син. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка - це її донька, яка [INFO] одружилась з відповідачем та [INFO] народила дитину-малолітнього [PERSON] . Вони жили у найманій квартирі, яку орендували. Батько дитини ні за що ніколи не платив та не платить, не піклується про дитину. Позивачка з дитиною наразі живе з ними,бо вони переїхала до них разом з онуком невдовзі після пологового будинку, їй одній без допомоги було важко, які повністю піклуються про дитину, допомагають їй. Відповідач влітку 2022 року приїздив до них, учинив скандал, бо йому потрібні були гроші та це був останній раз коли його бачили. [PERSON] повністю підтримала пояснення свідка. Оголошено перерву до 04.02.2025 року з метою повторного виклику відповідача та виклику свідка. У зв`язку зі заходженням судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи, призначений на 04.02.2025 року, відкладено на 19.03.2025 року. У судове засідання 19.03.2025 року з`явилися [PERSON] та свідок [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. Треті особи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Свідок [PERSON] пояснив, що позивачка це його донька, а відповідач-батько його онука, якого за три роки бачив лише три рази (при знайомстві, при реєстрації шлюбу доньки з ним та у час, коли позивачка-донька, була вагітна онуком). 14.05.2022 року донька з відповідачем зареєстрували шлюб, хоча відповідач не хотів їхати на реєстрацію, запізнився. [INFO] донька народила онука, відповідач тоді приїхав до пологового будинку. Між тим лише позивачка доглядала за дитиною, забезпечує його та разом з ними. Відповідач ніяким чином не допомагав та не допомагає їй та дитині. На початку квітня 2022 року свідок забрав позивачку та дитину до себе додому за її проханням. Відповідач вів себе неадекватно, кричав, підіймав руку на позивачку, був у стані наркотичного сп`яніння. За увесь час він ніколи не дзвонив, не допомагав ані матеріально, ані морально, навіть жодного разу не привітав дитину зі святами, днем народження. Фактично онук батька не бачив з моменту свого народження. [PERSON] повністю підтримала пояснення свідка, позов просила задовольнити та зазначила, що у відповідача є психічний розлад, гроші з дому зникали, коли вони з відповідачем жили разом, їй дзвонили колектори через заборгованості відповідача. Зі сторони відповідача наявна повна байдужість як до позивачки, так і до дитини. Щодо висновку щодо не доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, до позивачка повністю з ним не погоджується, оскільки навіть не здійснили обстеження житлових умов проживання дитини і відсутній Акт обстеження. Також позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надав. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивачки, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку та свідків, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 14.02.2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 233. [INFO] у сторін народилася малолітня дитина-син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 14.04.2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 357 (а.с. 9). Відповідно до зазначеного свідоцтва про народження, батьками дитини вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , реєстрацію якого здійснив 14 лютого 2022 року Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 233. (справа № 947/15391/23) (а.с. 12). Київським районний судом м. Одеси 21.12.2022 року видано судовий наказ, згідно якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , щомісячно аліменти на користь стягувача [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів доходу (заробітку) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 20.12.2022 року до сином - [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . (справа № 947/30180/22). (а.с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), станом на 01.04.2024 року заборгованість зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.12.2022 року і до повноліття, тобто до [INFO] складає 55 142,25 грн. (а.с. 36) Судом встановлено, що малолітнього [PERSON] , [INFO] , позивачка та її батьки з дня його народження року виховують та матеріально забезпечують, піклуються про нього, оскільки його батько з дня його народження року не приймає участі у житті сина. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Із роз`яснень, наданих в п.п. 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 22.08.2024 року відповідно до якого, враховуючи той факт, що службою у справах дітей Таїровської селищної ради був направлений лист до Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо здійснення перевірки умов проживання батька дитини - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та з`ясувати його думку щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Службою у справах дітей Таїровської селищної ради надійшов лист від Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.07.2024 року № 01-11/12751вих., про те, що спеціалістами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради було здійснено виїзд за вищевказаною адресою та проведення обстеження житлово-побутових умов проживання здійснити не вдалося, поспілкувавшись з сусідкою з`ясовано, що гр. [PERSON] , більше двох років дома не з`являвся, він перебуває в рейсі, де саме не відомо. Зі слів гр. [PERSON] , аліменти батько дитини не сплачує, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною взагалі, виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . (а.с. 92). Суд може не погоджується з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України), оскільки в даному висновку не зазначено про обстеження умов проживання малолітньої дитини, не надано оцінку доводам заявниці та необґрунтовано жодним чином як такий висновок враховує інтереси дитини. Суд не приймає даний висновок , оскільки вважає його не обґрунтованим. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктами 1, 2 сст. 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У ст. 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено ст. 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд встановив факт не проживання та невідвідування батька дитини з моменту народження, невиконання ним своїх обов`язків щодо утримання малолітнього сина, ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини , що свідчить про вину відповідача та порушення прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання протягом тривалого часу, з квітня 2022 року - моменту народження дитини, яке виражається у тому, що він не відвідує дитину, не цікавиться її життям та розвитком, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нею освіти. Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження умисної винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, суд дійшов висновку про можливість застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки останній тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовився від такого обов`язку, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., який підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved