Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Адвокат Трун О.В. яка діє в інтересах позивача [PERSON] надала матеріали позовної заяви до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення вихідної допомоги при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 13.10.1995 по 01.06.2023 позивач працював у ДП "ВК «Краснолиманська» 01.06.2023 позивач був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію. Однак, з моменту звільнення до подачі даної позовної заяви, позивач не отримав вказану виплату. За підрахунками позивача відповідач повинен був сплати позивачу одноразову допомогу, у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 110 894,00 грн. 10.02.2025 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, адвокат Трун О.В. надала до суду заяву, у якій просить розглядати справу за відсутності позивача та його представника, вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» в судове засідання не з`явився, надав відзив відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно записів в трудовій книжці серійний номер [NUMBER] позивач перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» до 01.06.2023 року. 01.06.2023 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком відповідно до си. 38 КЗпП України, наказ № 727К від 01.06.2023 року. Згідно довідки ДП « ВК « Краснолиманська» за № 01/11-146/19 від 24.07.2024 р. одноразова допомога при звільненні з виходом на пенсію нарахована позивачу, проте не виплачена. Відповідно до звіту про фінансові результати ДП «ВК «Краснолиманська» за 2023 рік на момент звільненя позивача, вбачається що у відповідаач відсутній прибуток на цей період. Так на момент звернення позивача до суду, згідно звіту про фінансові результати ДП «ВК «Краснолиманська» за 2024 рік у відповідача відстуній прибуток. Таким чином призначення працівнику виплат одноразової допомоги у відповідності до Галузевої угоди та колективного довору залежить від фінансової можливості підприємства, оскільки ці виплати є додатковими гарантіями, які можуть встановлюватися за наявності фінансової можливості підприємства. Водночас, жодні умови договору чи угоди, що погіршують становище працівників порівняно із законодавством, є недійсними. У роз`ясненні Держпраці зазначили, що ст. 44 КЗпП не передбачає виплати вихідної допомоги при припиненні трудового договору з підстави звільнення за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. Водночас, відповідно до ст. 13 КЗпП, колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Відповіднодоп. 8.10 Колективного договору працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності при першому звільненні з підприємства сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше: при стажі роботи в галузі понад років -7,5 ( для жінок) , 10 ( для чоловіків) одного середньомісячного заробітку; 12,5 ( для жінок) 15- (для чоловіків) двох середньомісячних заробітків; 17,5 ( для жінок), 20- для чоловіків трьох середньомісячних заробітків. Згідно статей 5 та 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Згідно із частиною першою статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними та підлягають задоволенню, з урахуванням наведених вище розрахунків суду, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи Враховуючи, що правових підстав для призупинення виплати позивачу одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію не має, тому вказана вимога підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом майнового характеру, зазначивши ціну позову 110 894,00 грн. Ставка судового збору за сплату майнового позову згідно з Законом України «Про судовий збір» визначено в 1% від ціни позову. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211,20 покладаються на відповідача. Враховуюч викладене та

Outcome: approved