Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї сестри [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки спадкодавець за свого життя не зареєстрував права власності на житловий будинок, вирішення цього спору можливий виключно в судовому порядку. Відповідач має право на спадщину, проте на неї не претендує. Позивач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про визнання позову, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач визнала позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У підтвердження права власності спадкодавця на житловий будинок позивачем долучено до позову копію договору дарування від 28.08.1973, посвідчений нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, за яким [PERSON] набула у власність одноповерховий житловий будинок [ADDRESS] . Копіями сторінок будинкової книги підтверджено факт володіння [PERSON] житловим будинком за цією ж адресою з 1978 року. Згідно довідки управління містобудування, архітектури та комунальних ресурсів виконавчого комітету Володимирської міської ради № 11 від 12.02.2025, вулицю Горького у місті Володимир-Волинському перейменовано на вулицю Княгині Ольги. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 004546 [PERSON] з 1997 року була власником земельної ділянки під будинком та господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у місті Володимир-Волинський Волинської області. Відповідно до ст. 346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Матеріалами витребуваної у Володимирській державній нотаріальній конторі Волинської області спадкової справи № 473/2019 по смерті [PERSON] встановлено, що за життя заповіту вона не залишила, а отже в даному випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно до вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми померлої [PERSON] , а отже спадкоємцями за законом першої черги. За записом у довідці про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що місце реєстрації проживання позивача [PERSON] з 20.09.2017 є [ADDRESS] , а отже він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому з підстав, передбачених ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. За відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , що належить відповідачу [PERSON] , встановлено, що вона на час відкриття спадщини проживала окремо від спадкодавця. Матеріали спадкової справи № 473 містять заяву позивача [PERSON] від 25.11.2019 про прийняття спадщини та заяву відповідача [PERSON] про відмову від прийняття спадщини матері [PERSON] . Інших спадкоємців майна [PERSON] не встановлено. Згідно постанови державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 25.11.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та роз`яснено право вирішення даного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивач [PERSON] є єдиною особою, що претендує за законом на спадкове майно після померлої матері [PERSON] , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останньої, тож вимоги про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved