Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

10.02.2025 до Софіївського районного суду через систему «Електронний суд» надійшов цивільний позов представника позивача Дорошенко М.А., яка діє в інтересах ТОВ «Цикл Фінанс» до відповідача [PERSON] згідно вимог якого просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22034000097183 від 26.11.2018 у розмірі 37 888,39 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн.. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказала, що 26 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22034000097183, у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування 60 місяців. Після підписання Кредитного договору відповідачка власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісії, що передбачені кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідачки, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами кредитного договору. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу № 28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, що\~ становить 37 888,39 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 16 173,22 грн., заборгованості по відсотках 0,29 грн.; заборгованості по комісії 21 714,88 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань представник позивача просить стягнути зазначену заборгованість за кредитним договором та сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача Мартинової Н. Ю. 24.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої просить суд відмовити в частині комісії. В обґрунтування чого вказала, що відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно відповідно положень ЗУ «Про споживче кредитування», вважає, що положення кредитного договору від 26.11.2018, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за користування кредитом щомісячно в терміни та у розмірах, визначених п. 1.2 кредитного договору, є нікчемними, тобто недійсними в силу закону, які суперечать закону, а відтак, безпідставними є вимоги Позивача про стягнення заборгованості по комісії в сумі 21 714,88 грн. Поміж тим, просить суд стягнути із позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у сумі 8\~000 грн. Представник позивача 26.02.2025 до суду надала відповідь на відзив, згідно змісту якого просить суд задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив вказує, що відповідач під час укладення договору ознайомлювалась з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитним договором жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, про що свідчать її підписи. Підписавши Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердила, що вона отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Крім того вказує, що доказом надання кредитних коштів відповідачу за Кредитним договором є виписка по особовим рахунку Відповідача № [NUMBER] за період 26.11.2018 по 27.03.2024, яка долучена до позову. Окрім того, в частині стягнення із ТОВ «Цикл Фінанс» вважає, що заявлені витрати за послуги подання відзиву на позовну заяву є занадто завищеними та не відповідають обсягу виконаної адвокатом роботи і підлягає зменшенню. Від представника відповідача Мартинової Н. Ю., 24.03.2025 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її та відповідача участі, вимоги викладі у відзиві на позовну заяву підтримала та просила відмовити у задоволенні розміру комісії. Представник позивача, згідно позовних вимог позову просить суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 26.11.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір №22034000097183 за умовами якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі у наступних умовах: сума кредиту 49600,00 грн., строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 25.11.2023, цільове призначення: на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі на строкову заборгованість за кредитом 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,00 % річних. Відповідно до п.1.3. Кредитного договору банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та інше. Пункт 1.4. Кредитного Договору передбачає надання кредиту шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта № [NUMBER] , відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (пункт 2.1 Договору). Розділом 4 Кредитного договору визначений щомісячний графік платежів, який містить загальну суму платежу на місяць, а також деталізацію із вказівкою суми на погашення кредиту та додаткових супутніх послуг банку за розрахунково-касове обслуговування. Кредитний договір №22034000097183 від 28.11.2018 власноруч підписаний відповідачем\~\~ [PERSON] .. Згідно з доданою до позовної заяви виписки по особовому рахунку за період з 26.11.2018 по 27.03.2024 АТ «Банк Кредит Дніпро» надало кредитні кошті у розмірі 49600 грн. за Кредитним договором №22034000097183 від 28.11.2018 на поточний рахунок клієнта № [NUMBER] . Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. 28 березня 2024 року між ТОВ «Цикл Фінанс» та АТ «Банк Кредит Дніпро» укладено договір факторингу № 28/03/24 за яким ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором у сумі 37888,39 грн, з яких: 16173,22 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 0,29 грн.- заборгованість за відсотками, 21714,88 грн. - заборгованість по комісії. Згідно Акту приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року, ТОВ «Цикл Фінанс» прийняв, а АТ «Банк Кредит Дніпро» передав права грошових вимог згідно з реєстром боржників та Додатком № 1 до цього акту. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 37888,39 грн., з яких: 16173,22 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 0,29 грн.- заборгованість за відсотками, 21714,88 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №22034000097183 від 28.11.2018, заборгованість [PERSON] в загальному розмірі складає 37888,39 грн., з яких: 16173,22 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 0,29 грн.- заборгованість за відсотками, 21714,88 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.\~\~\~Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм\~ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом\~ст. 634 ЦК\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1ст.1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі\~ст. 610 ЦК\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до\~ст. 625 ЦК\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1\~статті 612 ЦК України\~зазначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1ст.512\~ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1ст.516\~ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1077\~ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Матеріалами справи підтверджено, що АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань за кредитним договором №22034000097183 від 28.11.2018. Відповідно до\~ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що первісний кредитор АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Щодо позовних вимог про стягнення комісії за кредитним договором. Частиною першою статті 215\~ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203\~ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України\~«Про захист\~прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з частиною 6 статті 12\~ Закону\~України «Про\~споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Так, в пункті 1.2 Кредитного договору №22034000097183 щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 1,99%. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору № 22034000097183 (колонка 8 графіку). Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування з 26.12.2018 до 25.11.2023 сукупно складає 59222,40 грн. Встановивши у Кредитному договорі\~№22034000097183 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 59222,40 грн, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, який є фінансово не стабільною стороною у правовідносинах, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. Таким чином, встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто\~положення пункту 1.2 Кредитного договору №22034000097183 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада2023 року в справі № 204/224/21. Відповідно до положень ч.4ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене,\~суд доходить\~до висновку,\~що вимоги\~позивача в\~частині стягнення\~заборгованості за\~Кредитним договором\~№22034000097183 від 26.11.2018 за комісією за обслуговування кредиту у сумі 21 714,88 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним. Водночас відповідач, отримавши кредитні кошти, зобов`язання належним чином за договором не виконала, повернення грошових коштів відповідно до умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості не здійснювала, в результаті чого виникла заборгованість, яка складається із тіла кредиту у сумі 16 173,22 грн. та відсотків за користування у сумі 0,29 грн., загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 16\~173,51 грн., тому у цій частині позовних вимог позивача підлягає до задоволення та стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ч.1, ч.2 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу, що становить у сумі 6000 грн.. На підтвердження понесення витрат на праву допомогу у вказаному розмірі представник позивача до позовної заяви надав договір про надання правничої допомоги №43453613 від 02.01.2025, додаткову угоду № 22034000097183 до договору № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025, детальний опис робіт виконаних адвокатом, а також платіжну інструкцію № 8785 від 27.01.2025 про сплату витрат на правову допомогу [PERSON] , у сумі 6\~000 грн. В свою чергу відповідачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрати понесених відповідачем по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, відповідачем додано: договір про надання правничої допомоги за № 15/08/24 від 15.08.2024 (а.с. 29-30), копію Квитанції про оплату витрат на правничу допомогу № 01 від 08.02.2025 у розмірі 8000 грн. (а.с. 31), акт прийому передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 15/08/24 від 15.08.2024, згідно змісту якого визначено вартість послуг у сумі 8000 грн. (а.с. 28), ордер на надання правничої допомоги від 21.02.2025 (а.с. 27) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4173 від 26.02.2019 видане на ім`я Мартинової Н. Ю. (а.с 26). ТБ №0240224, Копію Договору про надання правничої допомоги №24/04/2024-П від 24.04.2024року, копію Акту приймання-передачі правничої допомоги від 24.04.2024року. Представником позивача у відповіді на відзив висловлено позицію щодо завищенням представником відповідача розміру витрат на правову допомогу, у зв`язку із чим підлягає зменшенню. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані сторонами доказів на підтвердження понесених ними витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, з огляду на об`єм виконаних адвокатами робіт (наданих послуг) є незначними, оскільки надання правової допомоги полягало у складанні позовної заяви та відповіді на позовну заяву та подання їх до суду, а зі сторони представника відповідача підготовка відзиву на позовну заяву та подання її до суду, тому з огляду на принцип співмірності, розумності та об`єктивності понесених витрат, суд дійшов висновку, що заявлений як позивачем так і відповідачем розмір вартості послуг за правничу допомогу є завищеними і неспівмірними із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч.5 ст.137ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу заявленого представником позивача до 4000 грн., а представником відповідача зменшення до 2000 грн., на переконання суду, в даному випадку такий розмір витрат на правничу допомогу буде достатнім, пропорційним і справедливим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1034,06 грн.. та витрат на правову допомогу у розмірі 4\~000 грн. , водночас із позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн..

Outcome: partial