Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

19 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу,\~мотивуючи вимоги\~наступним. 14 вересня 1996 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Миргородському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14 вересня 1996 року зроблено запис за № 207. Від шлюбу сторони мають двох синів, один з яких - [PERSON] , на даний час є неповнолітнім, [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15 липня 2008 року. Через деякий час після укладення шлюбу сімейне життя між сторонами погіршилося через психологічну несумісність та різні погляди на шлюб і сім`ю, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття кохання та поваги один до одного та фактичного припинення шлюбних відносин. Між сторонами відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, близько семи років сторони проживають окремо, шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Вважає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, тому просить суд такі заходи не застосовувати через їх недоцільність. На даний час спір щодо місця проживання спільної дитини відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача, адвокат Сидоренко Ю.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 13-14). Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає, на примирення не згодна, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 15). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1996 року, який був зареєстрований у Миргородському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14 вересня 1996 року зроблено запис за № 207. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 14 вересня 1996 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15 липня 2008 року (а.с. 4). Сімейне життя між сторонами погіршилося через те, що між сторонами відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, близько семи років сторони проживають окремо, шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, а відповідач не висловила заперечень проти розірвання шлюбу та визнала позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надала суду жодних заперечень, позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач заявила клопотання про залишити їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачу « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved