Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

ПАТ «Укргідроенерго» звернулося з позовом до [PERSON] , третя особа Бобрицька сільська рада Черкаської області про визнання права власності, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, витребування майна та скасування запису про проведену державну реєстрацію. Позов обґрунтовано тим, що у липні 1984 року у зв`язку з підготовчими роботами по будівництву Канівської ГАЕС, Радою Міністрів УРСР було прийнято розпорядження від 30.01.1985 № 63-Р, від 30.11.1985 № 677-Р, від 24.11.1987 № 464-Р, від 24.12.1987 № 620-Р, якими було вилучено землі для її будівництва. Вилучені землі знаходяться в тому числі і в Бобрицькій сільській раді (415,6 га), Пшеничницькій сільській раді (576,2 га, в тому числі землі під забудовами 576,2 га). Вилучення земель відбувалося на підставі ст. 38 ЗК УРСР (який діяв в період з 1970 1990 роки) для державних або громадських потреб. Розпорядженням Виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 12.06.1986 № 140-р на підставі рішення Канівського райвиконкому Канівського району Черкаської області від 27.05.1986 № 116 було надано дозвіл на знесення житлових будинків в с. Бучак Канівського району, зокрема і домоволодіння [ADDRESS] , яке належало [PERSON] (батьку відповідача). У зв`язку з чим [PERSON] було надано домоволодіння з присадибною ділянкою за [ADDRESS] . У 2019 році позивачу із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що [PERSON] зареєстрував право власності на домоволодіння [ADDRESS] . 31.01.2020 комісією було проведено огляд території в с. Бучак Канівського району і виявлено, що в будинку [ADDRESS] знаходився [PERSON] . Відповідач відмовляється у добровільному порядку визнавати позовні вимоги та звільняти будинковолодіння. Оскільки землі під будівництво Канівської ГАЕС, в тому числі в с. Бучак Канівського району, були вилучені для державних потреб і надані в постійне землекористування позивачу, а [PERSON] було компенсовано вилучене домоволодіння [ADDRESS] шляхом надання іншого домоволодіння, позивач вважає, що він набув майнових прав на домоволодіння [ADDRESS] , а тому просив суд: - визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS] ) за ПрАТ «Укргідроенерго»; - усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення [PERSON] з неправомірно зайнятого домоволодіння [ADDRESS] ; - витребувати домоволодіння [ADDRESS] ( [ADDRESS] із незаконного володіння відповідача та повернути ПрАТ «Укргідроенерго»; - скасувати запис про державну реєстрацію права власності на домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] ; - стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 14461,62 грн. У ході розгляду справи були проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Льон О.М. від 10.08.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 04.10.2022 від представника відповідача - адвоката Ілясова О.О. надійшов відзив, в якому позовні вимоги не визнав, оскільки відповідач проживає у спірному будинку з дня свого народження - [INFO] , а підставою оформлення права власності на будинок є довідка № 102 від 11.10.2018, видана виконавчим комітетом Пшеничницькою сільської ради та технічний паспорт на будинок. Станом на момент вилучення земельних ділянок, повинно було бути рішення виконавчого комітету сільської Ради народних депутатів (ст. 16, 38 ЗК УРСР), однак доказів такого вилучення не надано. Доказів землекористування земельною ділянкою де розташований спірний будинок позивачем не надано. Відповідач визнає отримання будинку в [ADDRESS] , однак заперечує обставину, щодо передання будинку [ADDRESS] , оскільки акт передачі будинку батьком позивача ( [PERSON] ) не підписувався. Твердження позивача про договір міни щодо обміну будинками є помилковим, оскільки доказів нотаріального посвідчення такого договору не надано. Оскільки відповідач постійно проживав з моменту народження у спірному будинку, він правомірно зареєстрував право власності на будинок. Очікувані витрати на правову допомогу складають 60000, грн. Також відповідач просив застосувати строк позовної давності, оскільки 20.08.2015 представники позивача склали акт комісійного обстеження спірного будинку, тим самим дізналися про ймовірне порушення відповідачем прав позивача. (т.1. а.с.118-122). 17.10.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просили відхилити відзив та задовольнити позов, оскільки земельні ділянки (в тому числі і під спірним будинковолодінням) були правомірно вилучені для державних потреб, а саме під будівництво Канівської ГАЕС, батьком позивача, [PERSON] було отримано будинок в с. Студенець Канівського району, як компенсація за спірний будинок [ADDRESS] . [PERSON] 21.11.1985 було подано заяву директору Каскаду Середньодніпровських ГЕС про передачу належного йому домоволодіння [ADDRESS] , для знесення. Після смерті [PERSON] , доказів успадкування позивачем спірного будинку (заповіт, свідоцтво про право на спадщину, документів на оформлення спадщини) не надано. При складенні акту від 20.08.2015 було встановлено, що спірний будинок перебуває у занедбаному стані і ніяких документів про право власності на будинок відповідачем не надавалося. Про існування порушеного права позивач дізнався лише після моніторингу Державного реєстру речових прав та отримання листа Бобрицької сільської ради від 26.08.2019 № 233, в якому було зазначено, що згідно погосподарської книги за 2011-2015, 2015-2020 роки, власником спірного домоволодіння зазначено [PERSON] . Тому про порушення свого права позивач дізнався саме з вказаного листа сільської ради, а тому строк звернення, з урахуванням встановлення КМ України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), позивачем не пропущено. Очікувані витрати на правову допомогу в сумі 60000,00 грн. є завищеними та необґрунтованими. Зважаючи на викладене і те, що спірне домоволодіння перебуває на землях енергетики, просив задовольнити позовні вимоги. 24.10.2022 представником відповідача було подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому не погодився з доводами позивача висловленими у відповіді на відзив, оскільки: - відповідач постійно проживав у спірному будинку з моменту народження; - доказів вилучення земельних ділянок у тому числі під спірним домоволодінням позивачем не надано; - нотаріального договору міни спірного будинку на інший позивачем не надано ; - позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки доказів власності на будинок за позивачем немає то відповідно вимоги позивача як власника є необґрунтовані. Одночасне звернення позивача з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні майном є взаємовиключними, оскільки позов не може бути одночасно віндикаційним (власник про витребування майна) і негаторним (власник про усунення перешкод у користуванні майном); - оскільки позивач передаючи [PERSON] будинок у с. Студенець взамін спірного будинку і виселяючи останнього у 1997 році, повинен був знати про те, що відповідач залишається єдиним власником спірного будинку, а тому позивач пропустив строк позовної давності (а.с.1-11 т.2). Ухвалами суду від 06.12.2022 було витребувано докази у справі та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без руху. Ухвалою суду від 06.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ГО «Національний екологічний центр України». Ухвалою суду від 24.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 13.04.2023 справа була прийнята до розгляду суддею Євтушенко (Власової) Б.В. Ухвалою суду від 02.05.2023 у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 28.10.2024 справа була прийнята до розгляду суддею Сивухіним Г.С. У судовому засіданні представник позивача Семенюк В.Є. позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Розмір заявлених до стягнення представником відповідача судових витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим. Представник відповідача адвокат Ілясов О.О. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, з підстав зазначених у відзиві та просив стягнути витрати на правову допомогу в сумі 147000,00 грн., докази понесення яких і обрахунок буде надано протягом 5 днів після ухвалення рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що будинок у с. Бучак Черкаського району належав його батьку [PERSON] , у подальшому батько отримав взамін даного будинку - будинок в с. Студенець (в порядку відселення) і там проживав. Після смерті батька будинок в с. Студенець успадкувала мати, після смерті якої він успадкував будинок. Будинок в с. Бучак він також успадкував після смерті батька, однак документів про спадкування будинку він не оформляв і у нього їх немає. Представник третьої особи - Бобрицької сільської ради Черкаської області у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 27.12.1994 №288 «Про створення державного підприємства «ДНІПРОГІДРОЕНЕРГО»» реорганізовано в структурні підрозділи Дніпровську ГЕС, Дніпродзержинську ГЕС, Каскад Середньодніпровських ГЕС, Каховську ГЕС, Кременчуцьку ГЕС та на їх базі створено державне підприємство «ДНІПРОГІДРОЕНЕРГО». Наказом визначено, що державне підприємство «ДНІПРОГІДРОЕНЕРГО» є правонаступником державних підприємств Дніпровської ГЕС, Дніпродзержинської ГЕС, Каскаду Середньодніпровських ГЕС, Каховської ГЕС, Кременчуцької ГЕС. Згідно з абз. 3 п. 1 Статуту ПАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2021 № 235, Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго» є новим найменуванням ПАТ «Укргідроенерго». Відповідно до рішення загальних зборів №3 від 9 червня 2011 р. ПАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО» було новим найменуванням ВАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО», утвореного шляхом реорганізації та злиття відповідно до наказу Мінпалива №83 від 31 грудня 2003 р. державної акціонерної гідроенергогенеруючої компанії «ДНІПРОГІДРОЕНЕРГО» та державної акціонерної гідроенергогенеруючої компанії «ДНІСТРОГІДРОЕНЕРГО», на базі яких була утворена державна акціонерна компанія «УКРГІДРОЕНЕРГО». Товариство є підприємницьким товариством та правонаступником майна, прав і обов`язків державної акціонерної гідроенергогенеруючої компанії «ДНІПРОГІДРОЕНЕРГО», державної акціонерної енергогенеруючої компанії «ДНІСТРОГІДРОЕНЕРГО», державної акціонерної компанії «УКРГІДРОЕНЕРГО», державного акціонерного Товариства «Державна акціонерна компанія «УКРГІДРОЕНЕРГО», ВАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО», ПАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО». (а.с.46 т. 1) Розпорядженнями Ради Міністрів УРСР було від 30.01.1985 № 63-Р, від 30.11.1985 № 677-Р, від 28.12.1987 № 464-Р, від 24.12.1987 № 620-Р, у землекористувачів Канівського району Черкаської області було вилучено земельні ділянки в постійне користування для каскаду Середньодніпровських ГЕС під будівництво Канівської гідроакумуляційної станції (а.с.27-40 т. 1). Розпорядженням Черкаської обласної ради народних депутатів від 12.06.1986 № 140-р «Про дозвіл на знесення житлових будинків в с. Бучак Канівського району» було дозволено провести знесення житлових будинків в с. Бучак Канівського району. Згідно переліку домоволодінь за [ADDRESS] зазначено домоволодіння [PERSON] (а.с.211-212 т. 1). Висновком Черкаської обласної ради народних депутатів від 09.10.1986 № 3777/01 «По матеріалах відведення земельних ділянок Каскаду Середньодніпровських ГЕС під будівництво Канівської ГАЕС», відділу внутрішніх справ припинити прописку громадян в с. Бучак (п.7) Нотаріальній конторі припинити оформлення документів на продаж та дарування будинковолодінь в с. Бучак по частинах (п. 8) (а.с.213 т. 1). Рішенням виконавчого комітету Канівської районної ради народних депутатів народних депутатів від 24.06.1986 № 140 «Про переселення жителів с. Бучак», вирішено переселити жителів с. Бучак в село Студенець (а.с.215 т. 1). 12.05.1989 було складено технічний звіт по перенесенню в натуру проекту відведення земельних ділянок площею 887,0 га Каскаду Середньодніпровських ГЕС під будівництво Канівської ГАЕС за рахунок землекористувачів Канівського району Черкаської області (а.с.196-208 т. 1). Відповідно до довідки Канівського районного відділу земельних ресурсів зазначено: «…згідно з земельно-облікових даних станом на 01.01.2008 р. за ВАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО» (нова назва ПрАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО») закріплені земельні ділянки для будівництва Канівської ГАЕС загальною площею 991,8 гектара, із них: - по Бобрицькій сільській раді - 415,6 га, в тому числі земля, на яких був знятий родючий шар ґрунту - 415,6 га; - по Пшеничницькій сільській раді - 576,2 га, в тому числі землі під забудовами - 576,2 га» (а.с.41 т. 1). Відповідно до заяви власника будинковолодіння в с. Бучак Канівського району [PERSON] від 21.11.1985, останній дав згоду на знесення його будинку для будівництва Канівської ГАЕС (а.с.42 т.1). Відповідно до оціночного акту від 12.11.1985, було проведено огляд і оцінку домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , яке підлягає відчуженню у зв`язку з відведенням земельної ділянки для будівництва Канівської ГАЕС (а.с.57 т.1). Відповідно до акту від 30.09.1997, [PERSON] після отримання в особисту власність новозбудованого домоволодіння [ADDRESS] передав своє старе домоволодіння [ADDRESS] прийняв його для знесення (а.с.44 т.1). Відповідно до акту від 30.09.1997, Каскад Середньодніпровських ГЕС передав для постійного проживання у особисту власність [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] площею 109 кв.м. (а.с.43 т.1). Згідно заяви [PERSON] від 30.09.1997, він просить [PERSON] дозволити розібрати будівлі у колишньому його господарстві (а.с.214 т. 1). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.10.2004, [PERSON] помер [INFO] (а.с.163 т.1). Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 21.02.2013 № 44, було надано ПАТ «Укргідроенерго» дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі орієнтовною площею 969,61 га земель енергетики, що знаходяться, в тому числі в адміністративних межах Пшеничницької сільської ради Канівського району, за межами населених пунктів (а.с.219 т. 1). Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 07.03.2013 № 60, було надано ПАТ «Укргідроенерго» в постійне користування земельні ділянки державної власності площею 927,9529 га земель енергетики, в тому числі в адміністративних межах Пшеничницької сільської ради Канівського району, за межами населених пунктів (а.с.216-218 т. 1). Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 15.03.2013 № 1265488 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2013 № 1238289, власником земельної ділянки в межах Пшеничницької сільської ради Канівського району площею 579,9807 га з цільовим призначенням (землі енергетики) є держава в особі Черкаської обласної державної адміністрації, а користувачем на праві постійного користування є (правокористувач) є ПАТ «Укргідроенерго» (а.с.58-67 т.1). Відповідно до акту обстеження домогосподарства [ADDRESS] від 20.08.2015, та акту за результатами обстеження даного домогосподарства від 20.08.2015 складених за участю представників ПрАТ «Укргідроенерго» та [PERSON] , було виявлено домогосподарство [ADDRESS] на земельній ділянці відведеній для будівництва канівської ГАЕС (а.с.173-176 т. 1) Наказом від 29.01.2020 № 27-Н «Про проведення огляду території будівництва Канівської ГАЕС», було доручено директору філії «Канівська ГЕС» створити комісії для огляду території будівництва Канівської ГАЕС в с. Бучак на предмет виявлення будинків, які передавалися ПрАТ «Укргідроенерго» для знесення і не були знесені (а.с.47-48 т. 1). Наказом філії «Канівська ГЕС» від 31.01.2020 № 42 «Про проведення огляду території будівництва Канівської ГАЕС», було створено комісію для огляду території будівництва Канівської ГАЕС в с. Бучак на предмет виявлення будинків (а.с.49-51 т.1). Відповідно до акту №1 від 2020 року, на території будівельного майданчика Канівської ГАЕС в с. Бучак, була обстежена будівля № [NUMBER] . Під час огляду у будинку перебував [PERSON] (а.с.52-53 т. 1). Згідно листа Бобрицької сільської ради від 10.08.2022 № 744, на адвокатський запит [PERSON] від 10.08.2022, було повідомлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником житлового будинку в [ADDRESS] є [PERSON] , дата реєстрації 16.10.2018. До листа додано Інформацію з Державного реєстру речових прав від 10.08.2022 № 306995722 (а.с.90-92 т.1) Відповідно до паспорту [PERSON] серії [NUMBER] виданого Канівським МРВ УМВС України в Черкаській області 13.03.1998, останній прописаний в с. Бучак з 30.01.1982, що підтверджується штампом Пшеничниківської сільської ради (а.с.153-154 т. 1) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2018 № 141787695, [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності зазначено довідка виконкому Пшеничницької сільської ради № 102 від 11.10.2018 і технічний паспорт 13 виданий 03.09.2018 (а.с.155 зворот т. 1). Відповідно до довідки Пшеничницької сільської ради № 102 від 11.10.2018, будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі погосподарської книги №4 (а.с.156 т.1). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , було проведено технічну інвентаризацію даного житлового будинку. Замовником технічної інвентаризації був [PERSON] (а.с.157-166 т. 1). Відповідно до листа Бобрицької сільської ради (Пшеничницький старостинський округ №4) від 28.10.2022 № 93 та копій погосподарської книги №4, за 1991-1995 роки під особовим рахунком було зареєстровано домогосподарство [PERSON] . Станом на 01.01.1996 [PERSON] проживав з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . Станом на 01.01.1997 голова домогосподарства [PERSON] з сім`єю вибув в с. Студенець Канівського району (а.с. 75- 79 т. 2). Відповідно до листа Бобрицької сільської ради від 18.11.2022 № 1125 та копій погосподарських книг за адресою [ADDRESS] за роки: 1980-1982; 1983-1985; 1986-1990; 1996-2000; 2016-2020 відповідач [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою (а.с.119-133 т. 2). Щодо вимог позивача про усунення перешкод шляхом виселення, визнання права власності, витребування з незаконного володіння та скасування запису про державну реєстрацію домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до ст. 38 Земельного Кодексу УРСР (який діяв в період з 1970 по 1990 роки, далі ЗК УРСР), вилучення земельних ділянок для державних або громадських потреб провадиться: 1) Радою Міністрів Української РСР - з усіх земель, незалежно від розміру земельної ділянки; 2) виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів - при розмірі земельних ділянок до п`яти гектарів для кожного об`єкта, крім земель, зазначених у частині першій статті 41 цього Кодексу, і незалежно від розміру земельної ділянки - у випадках, передбачених частиною другою вказаної статті. При необхідності розширення площі вилучених ділянок понад п`ять гектарів додаткове вилучення земель провадиться відповідно до пункту 1 цієї статті; 3) виконавчими комітетами міських (селищних) Рад народних депутатів - із земель населених пунктів (крім земель, закріплених за колгоспами, радгоспами та іншими сільськогосподарськими підприємствами, організаціями і установами в безстрокове користування, а також випадків, передбачених статтею 41 цього Кодексу) незалежно від розміру земельних ділянок у відповідності з генеральним планом забудови населених пунктів. Відповідно до ст. 36 ЗК УРСР, право громадян на користування наданою земельною ділянкою підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадках: … 6) виникнення необхідності вилучення земельної ділянки для державних або громадських потреб. Вилучення земельних ділянок, у тому числі і в с. Бучак, для будівництва Канівської ГАЕС, згідно розпоряджень РМ УРСР від 30.01.1985 № 63-Р, від 30.11.1985 № 677-Р, від 24.11.1987 № 464-Р, від 24.12.1987 № 620-Р, та припинення права громадян на користування даних земельних ділянок було здійснено у відповідності до ст. 36, 38 ЗК УРСР. Будинковими книгами, заявами [PERSON] від 21.11.1985, актами про передачу будинку в [ADDRESS] та отримання в рахунок компенсації будинку в [ADDRESS] від 30.09.1997, підтверджується факт проживання та володіння [PERSON] будинковолодінням [ADDRESS] . Правомірність переселення жителів [ADDRESS] підтверджується рішенням Канівської районної ради народних депутатів від 24.06.1986 р. № 140. Дозвіл на знесення будинків в с. Бучак ( в тому числі і будинку домовласника [PERSON] ) було надано розпорядженням Черкаської обласної ради народних депутатів від 12.06.1986 № 140-р. Відповідно до ЦК Української РСР (чинного на момент спірних правовідносин): - за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше (ч. 1 ст. 241); - до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (ст. 242); - договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (ст. 227). Матеріали справи не містять і позивач не довів належними та допустимими доказами (нотаріально посвідчений договір) наявність існування між [PERSON] та позивачем договору міни (бартеру) будинку [ADDRESS] , а тому доводи позивача про те, що він набув права власності на підставі договору міни є необґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при наданні та використанні земельних ділянок для розміщення об`єктів енергетики, встановлення та дотримання правового режиму земель спеціальних зон об`єктів енергетики, у тому числі на підставі договорів про встановлення земельних сервітутів на таких земельних ділянках, регулюються цим Кодексом, Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». Статтею 27 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст. 12 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» та Порядку встановлення особливого режиму охорони на території забороненої зони та контрольованої зони гідротехнічних споруд, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 № 416, передбачено, що для захисту населення, земель та навколишнього природного середовища від несприятливих дій об`єктів енергетики, забезпечення їх безпечної експлуатації і запобігання та ліквідації аварій, а також захисту особливо важливих об`єктів енергетики, встановлюються режимні зони (заборонена та контрольована) гідротехнічних споруд. Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» розтлумачено поняття «землі енергетики» - це земельні ділянки, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва та експлуатації енергогенеруючих підприємств, об`єктів альтернативної енергетики, об`єктів передачі електричної та теплової енергії, виробничих об`єктів, необхідних для експлуатації об`єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів. Статтею 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» встановлено обмеження на використання земель у спеціальних зонах об`єктів енергетики, зокрема забороняється: розташовувати житлові і громадські будівлі, майданчики для стоянки і зупинки всіх видів транспорту, підприємства, на яких використовуються легкозаймисті рідини і гази, підприємства з обслуговування автомобілів, сховища нафти, нафтопродуктів та інших пожежонебезпечних речовин; вирощування сільськогосподарських культур, що потребують ручного обробітку ґрунту та збирання урожаю; проведення сільськогосподарських та інших робіт особами у віці до 18 років у межах санітарно-захисних зон повітряних ліній електропередачі напругою 750 кВ і вище. У межах охоронних зон об`єктів енергетики забороняється: будувати житлові будинки, будинки громадського призначення; розміщати споруди іншого призначення на меншій відстані від елементів електричних мереж, ніж встановлена нормами; складати будь-які матеріали, розпалювати вогнища, влаштовувати звалища; саджати дерева, крім кущів та саджанців з висотою перспективного росту не більше двох метрів; відсипати ґрунт, влаштовувати водосховища, ставки та інші водні споруди; влаштовувати зупинки та стоянки усіх видів транспорту (крім залізничного) в охоронних зонах повітряних ліній електропередачі напругою 330 кВ і вище. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином,\~матеріали справи\~містять докази\~належності земельних\~ділянок (зокрема і в с. Бучак) до земель енергетики, а протилежного відповідачем не спростовано, відповідно позивач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. У свою чергу відповідачем не надано доказів скасування рішень, які були підставою для вилучення земельних ділянок, знесення будинковолодінь, переселення, тощо (зокрема і в [ADDRESS] ) - Розпорядження Ради Міністрів УРСР було від 30.01.1985 № 63-Р, від 30.11.1985 № 677-Р, від 28.12.1987 № 464-Р, від 24.12.1987 № 620-Р, розпорядження Черкаської обласної ради народних депутатів від 12.06.1986 № 140-р, висновку Черкаської обласної ради народних депутатів від 09.10.1986 № 3777/01, рішення Канівської районної ради народних депутатів від 24.06.1986 № 140, тому посилання відповідача на неправомірність вказаних рішень є помилковим. Отже, позивач на підставі вищенаведених рішень набув, у встановленому порядку, право користування земельними ділянками та відповідно на знесення будинків на землях енергетики для будівництва Канівської ГАЕС (для суспільних потреб). Доказів набуття права власності на спірне домоволодіння позивачем не надано та матеріали справи не містять, як і не надано доказів реєстрації права власності за позивачем, натомість позивач набув право постійного користування на землі для будівництва Канівської ГАЕС, а також набув право на знесення житлових будинків на розміщених вказаних землях (в тому числі і в [ADDRESS] ). Тому вимоги позивача про визнання права власності на спірне домоволодіння, витребування домоволодіння із незаконного володіння відповідача та повернення ПрАТ «Укргідроенерго» задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, позивач набувши право на знесення будинків (для суспільних потреб) як землекористувач, має право вимагати усунення перешкод шляхом виселення відповідача з спірного будинку, а також вимагати скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на спірне домоволодіння, оскільки реєстрація будинковолодіння на землях енергетики, на яких було дозволено знесення будинків є такою, що порушує правовий режим даних земель і така мета відповідає загальним інтересам суспільства. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи містять інформацію про те, що спірне будинковолодіння в різних документах має відмінну адресу ( вул. будинковолодіння [ADDRESS] ; [ADDRESS] ), але сторони у судовому засіданні не заперечували, що це є одним і тим же будинком, а дана нумерація викликана різною нумерацією будинків на момент знесення та на час розгляду справи, тому суд впевнився, що це все є одним будинком. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи наведене позов підлягає до часткового задоволення. Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України). Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним зазначеною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. На негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, допоки існують правовідносини та правопорушення. Отже, зайняття спірної земельної ділянки з порушенням норм ЗК України треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням володіння, порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку потрібно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу, допоки триватиме порушення прав законного володільця земельної ділянки. Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 361/1308/19. Оскільки судом встановлено, що позивач є правокористувачем земель енергетики для будівництва Канівської ГАЕС (в тому числі і земельної ділянки в межах с. Бучак, зокрема і будинковолодіння [ADDRESS] ), тому він має право звернутися з позовом про усунення перешкод, шляхом виселення та скасування державної реєстрації без обмеження строку, доки існує саме правопорушення. Аналогічну позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 653/1096/16-ц від 04.07.2018. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 4962,00 (за дві вимоги немайнового характеру).

Outcome: partial