Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

03.02.2025 року Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Чернігівський міський центр соціальних службу якому просить: відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, та позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-7). Ухвалою судді від 04.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання (а.с. 50). Ухвалою суду від 17.02.2025 залучено [PERSON] до участі у справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 72-73). 21.03.2025 року від третьої особи [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, у яких просить позов задовольнити (а.с.85-89). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні у задоволенні позову просила не відбирати у неї дітей та повернути їх їй. Пояснила, що нею зроблений ремонт у квартирі, придбану дитячий візок. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час та місце його проведення повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду не відомі, жодних заяв чи клопотань до суду від нього не надходило, відзив до суду не подавав. Представник третьої особи Чернігівський міський центр соціальних служб та третя особа [PERSON] у судовому засіданні вважали, що позов підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 07.11.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 13); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 07.11.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 16); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 07.11.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 20); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 24). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , записані на підставі ст. 133 СК України. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с.19). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 26). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 23). Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.11.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). Як вбачається з довідки щодо надання інформації Управляння адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 30.11.2023 року №8152, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою за вказаною адресою не значиться.(а.с. 9). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.02.2024 року по справі №751/10366/23 відібрано малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, та відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, строком на 1 (один) рік, тобто до 01.02.2025 року. Передано малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , Управлінню (службі) у справах дітей Чернігівської міської ради для подальшого їх влаштування (а.с. 27-31). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19.03.2024 року №159 (п.п. 5, 6, 7, 8) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 14, 17, 21, 25) Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 29.05.2024 року №331 (п.п. 3, 4, 5) малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] влаштовано до комунального закладу «Березнянський навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради (а.с. 15, 18, 22). Малолітня [PERSON] , [INFO] , з 13.04.2024 року влаштована до прийомної сім`ї. Згідно повідомлення Чернігівського міського центру соціальних служб від 14.01.2025 №167, родина [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з 16.11.2015 отримує соціальні послуги центру як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. Підставою для надання соціальних послуг було неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків по відношенню до дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також порушення санітарно-гігієнічних норм проживання у квартирі. Після вилучення дітей з родини спеціалістами центру здійснювалися моніторингові візити за адресою проживання [PERSON] з метою проведення роботи для усунення причин, які перешкоджають належному вихованню дітей та реінтеграції дітей у біологічну сім`ю. Під час неодноразових відвідувань двері помешкання ніхто не відчиняв. Зі слів сусідів, окрім заміни вхідних дверей до кімнати, [PERSON] більше ніякого ремонту не робить. 09.08.2024 комісії ЧМЦСС вдалося поспілкуватися з [PERSON] та потрапити за адресою проживання жінки. У помешканні не прибрано, підлога та стіни брудні, стоїть сморід від випорожнень котів, які бігають по кімнаті. На зауваження соціальних працівників щодо порушення санітарно-гігєнічних норм проживання і неможливості повернення дітей у такі умови, [PERSON] , як завжди, повідомила, що планує прибрати у кімнаті і зробити ремонт. До цього часу жінка офіційно не працевлаштована, з її слів, вона неофіційно відпрацьовує на макаронній фабриці різноробочою. 04.12.2024 спеціалісти центру відвідали родину [PERSON] , двері помешкання ніхто не відчинив. Зі слів сусідів, ситуація у родині не змінилася, у помешканні такий же безлад і сморід. 10.01.2025 директор центру спільно зі спеціалістами управління (служби) у справах дітей здійснили візит до зазначеної родини. Жінка була вдома. У кімнаті поклеєні шпалери, більш-менш прибрано, однак стоїть сморід, килим, який застелений на підлозі, просяк сечею котів, які живуть у кімнаті. Продукти харчування наявні в обмеженій кількості. Змін у поведінці та способі життя жінки після вилучення дітей не відбулося. [PERSON] ніде не працює, фінансово, з її слів, їй допомагає мати зі своєї пенсії. [PERSON] не створила належних умов для проживання чотирьох малолітніх дітей, не здатна задовольняти їх потреби, має дуже низький батьківський потенціал (а.с. 24). Згідно психолого-педагогічних характеристик комунального закладу «Березнянський навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради [PERSON] та [PERSON] мають тяжкий ступінь порушення мовлення. У закладі діти відвідують логопеда. Враховуючи низький батьківський потенціал [PERSON] відсутні гарантії того, що діти будуть забезпечені повноцінним наглядом фахівця з усунення дефектів мовлення у дітей. Мати відвідує дітей у закладі (а.с. 37, 38). Згідно листа слідчого управління ГУНП в Чернігівській області від 30.01.2025 року №1242/124/07/04/2025, в межах перевірки по кримінальним провадженням за ч. 1 ст. 166 КК України (злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування) та ч. 1 ст. 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження), в ході додаткової перевірки, з метою з`ясування соціально-побутових умов проживання та ведення способу життя, 21.01.2025 [PERSON] відвідано поліцейськими ювенальної превенції Чернігівського РУП ГУНП за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що вона мешкає в кімнаті гуртожитку, яка належить її матері [PERSON] . На даний час [PERSON] ніде офіційно не працевлаштована, позбавлена соціальних виплат, живе за рахунок випадкових заробітків. Під час спілкування з нею з`ясувалося, що [PERSON] вагітна, термін вагітності 6-7 місяців, але до лікаря за консультацією та на облік по вагітності не стала. В кімнаті, де мешкає [PERSON] , спостерігається антисанітарія, речі хаотично розкидані, брудні, живуть два коти. Дитяче ліжко розламане. Умови для проживання дітей відсутні (а.с. 46). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої-п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За приписами частини першої-четвертої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Оскільки матеріалами справи підтверджується ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, з урахуванням найкращих інтересів дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині відібрання дітей у відповідача [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. З приводу позовної вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Згідно повідомлення Дягівського старостинського округу Менської міської ради від 09.11.2023 №18-15/4/107, під час спілкування [PERSON] повідомив, що не має бажання взяти на виховання та матеріальне утримання малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що не вважає її своєю біологічною дитиною та не може забезпечити їй належні умови виховання так як власного житла не має, ніде не працює, ніякого доходу не отримує, проживає на пенсію мами, за якою здійснює догляд (а.с. 10). Згідно заяви [PERSON] від 09.11.2023 року останній зазначає, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з тим, що він не вважає її своєю біологічною дитиною. Взяти на виховання та матеріальне утримання він не може у зв`язку з тим, що він ніде не працює та здійснює догляд за хворою матір`ю (а.с. 11). Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до неї, не піклується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям та здоров`ям. Відповідач добровільно пішов з життя своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. Відповідач послідовно заявляє про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини, не має наміру приймати участі у вихованні дитини, не вважає її своєю біологічною дочкою. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, та має бути позбавлений батьківських прав. У свою чергу, за змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами другою та третьою статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved