Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

12.02.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 135050 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.04.2024 [PERSON] звернувся до первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі - ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»), який в подальшому відступив право вимоги за вказаним договором позики позивачу, з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав договір про надання фінансового кредиту №32956-04/2024, повністю погодився на умови договору. [PERSON] отримав позику у розмірі 5000 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Умов договору щодо порядку повернення запозичених коштів не виконав, а тому допустив порушення зобов`язання. 06.04.2024 [PERSON] звернувся до первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит»), який в подальшому відступив право вимоги за вказаним договором позики позивачу, з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав договір про надання фінансового кредиту та ознайомився з текстом правил надання грошових коштів у позику, повністю погодився на умови договору позики. [PERSON] отримав позику у розмірі 15000 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Умов договору щодо порядку повернення запозичених коштів не виконав, а тому допустив порушення зобов`язання. 15.03.2024 [PERSON] звернувся до первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1БАНК»), який в подальшому відступив право вимоги за вказаним договором позики позивачу, з метою грошової позики, у зв`язку з чим підписав договір позики та ознайомився з текстом правил надання грошових коштів у позику, повністю погодився на умови договору позики. [PERSON] отримав позику у розмірі 12000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Умов договору щодо порядку повернення запозичених коштів не виконав, а тому допустила порушення зобов`язання. 01.04.2024 [PERSON] звернувся до первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (далі - ТОВ «МАНІФОЮ»), який в подальшому відступив право вимоги за вказаним договором позики позивачу, з метою грошової позики, у зв`язку з чим підписав договір позики та ознайомився з текстом правил надання грошових коштів у позику, повністю погодився на умови договору позики. [PERSON] отримав позику у розмірі 5000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Умов договору щодо порядку повернення запозичених коштів не виконав, а тому допустила порушення зобов`язання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.02.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Зазначена ухвала із копією позовної заяви з додатками не вручені відповідачу та повернуті «за закінченням терміну зберігання» 10.03.2025, що підтверджується поштовим відправленням №0601115376156. (а.с. 86) 12.03.2025 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву. Вказує, що він не заперечує проти позовних вимог позивача в частині стягнення з нього тіла кредиту за кредитними договорами. Оскільки він з 07.03.2024 призначений поліцейським взводу №3 роти №1 батальйону №3 полку управління поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», та є особою, яка приймала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується відповідним рішенням, а відтак з нього не можуть бути стягнуті відсотки за користування кредитом на підставі п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просив позовні вимоги задовольнити лише в частині стягнення з нього заборгованості у розмірі 37000 грн. (а.с. 102-104) 18.03.2025 до суду надійшла відповідь на відзив представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», вказує, що доводи позивача, викладені у відзиві, є необґрунтованими, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Кредитні договори є укладеними,сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк та умови користування кредитними коштами, відповідач уклав догові, погодився на умовах договору підписав особисто за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС), не вчиняв дії щодо розірвання кредитних договорів або визнання їх недійсними тривалий час, користування кредитними коштами, що є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ, передбачених кредитними договорами. Вказує, що відповідач зобов`язаний був повідомити первісних кредиторів про те, що він є особою, яка на підставі п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнена від нарахування та сплати відсотків за кредитними договорами, проте не зробив цього, а тому, враховуючи даний факт, вже на стадії судового провадження відповідач не може бути звільнений від сплати відсотків за користування кредитними коштами. (а.с. 117-124) 28.11.2024 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, у яких відповідач заперечив проти наданих представником позивача разом із відповіддю на відзив доводів, просив стягнути з нього лише тіло кредиту у розмірі 37000 грн. (а.с. 135-137) Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. У позовній заяві та відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечує факту укладення договору про надання фінансового кредиту №32956-04/2024 від 25.04.2024, факту отримання кредитних коштів від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», тобто не заперечує факту виникнення кредитного зобов`язання. Заперечення [PERSON] щодо частини позовних вимог ґрунтуються на неправомірності нарахування процентів та пені за користування кредитом. Враховуючи визнання відповідачем вищезазначених обставин та їх безумовне підтвердження в матеріалах позовної заяви, суд вважає доведеним, що 25.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання фінансового кредиту №32956-04/2024. Зі змісту розділу 1 кредитного договору №32956-04/2024 від 25.04.2024 вбачається, що сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 5000 грн; спосіб надання кредиту безготівковий переказ на електронний платіжний засіб [PERSON] ; строк кредитування 120 днів; фіксована процентна ставка у розмірі 1,50% за кожен день користування фактичним залишком кредиту. (а.с. 11-14). У цей же день, [PERSON] ознайомився та підписав графік платежів за договором, паспорт споживчого кредиту, які є додатками до кредитного договору №32956-04/2024 від 25.04.2024 та містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, що був наданий [PERSON] (15-17) Таким чином, 25.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах. У свою чергу, з розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту не виконав. Внаслідок прострочення [PERSON] свого грошового зобов`язання утворилася заборгованість у загальному розмірі 18950 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 7200 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 6750 грн заборгованість за пенею. (а.с. 22) Відповідно до договору факторингу №29072024 від 29.07.2024, акту прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором від 29.07.2024 та витягу з реєстру боржників за вказаним договором від 29.07.2024, від первісного кредитора ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №32956-04/2024 від 25.04.2024 у сумі 18950 грн. (а.с. 18-21) Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечує факту укладення договору про надання фінансового кредиту №10748-04/2024 від 06.04.2024, факту отримання кредитних коштів від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», тобто не заперечує факту виникнення кредитного зобов`язання. Заперечення [PERSON] щодо частини позовних вимог ґрунтуються на неправомірності нарахування процентів та пені за користування кредитом. Враховуючи визнання відповідачем вищезазначених обставин та їх безумовне підтвердження в матеріалах позовної заяви, суд вважає доведеним, що 06.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання фінансового кредиту №10748-04/2024. Зі змісту розділу 1 кредитного договору №10748-04/2024 від 06.04.2024 вбачається, що сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 15000 грн; спосіб надання кредиту безготівковий переказ на електронний платіжний засіб [PERSON] ; строк кредитування 120 днів; фіксована процентна ставка у розмірі 2,50% за кожен день користування фактичним залишком кредиту. (а.с. 26-29). У цей же день, [PERSON] ознайомився та підписав графік платежів за договором, який є додатком до кредитного договору №10748-04/2024 від 06.04.2024. (30) Таким чином, 06.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах. У свою чергу, з розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту не виконав. Внаслідок прострочення [PERSON] свого грошового зобов`язання утворилася заборгованість у загальному розмірі 56625 грн, з яких: 15000 грн заборгованість за тілом кредиту, 41625 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 0 грн заборгованість за пенею. (а.с. 36) Відповідно до договору факторингу №25072024 від 25.07.2024, акту прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором від 25.07.2024 та витягу з реєстру боржників за вказаним договором від 25.07.2024, від первісного кредитора ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №10748-04/2024 від 06.04.2024 у сумі 56625 грн. (а.с. 31-35) Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечує факту укладення договору позики №79493636 від 15.03.2024, факту отримання кредитних коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», тобто не заперечує факту виникнення кредитного зобов`язання. Заперечення [PERSON] щодо частини позовних вимог ґрунтуються на неправомірності нарахування процентів та пені за користування кредитом. Враховуючи визнання відповідачем вищезазначених обставин та їх безумовне підтвердження в матеріалах позовної заяви, суд вважає доведеним, що 15.03.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір позики №79493636. Зі змісту розділу 2 договору позики №79493636 від 15.03.2024 вбачається, що сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 12000 грн; спосіб надання кредиту безготівковий переказ на електронний платіжний засіб [PERSON] ; строк кредитування 30 днів; фіксована процентна ставка у розмірі 2,50% за кожен день користування фактичним залишком кредиту. (а.с. 39-41). У цей же день, [PERSON] ознайомився та підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту за договором, яка є додатком до договору позики №79493636 від 15.03.2024. (42) Таким чином, 15.03.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах. У свою чергу, з розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту не виконав. Внаслідок прострочення [PERSON] свого грошового зобов`язання утворилася заборгованість у загальному розмірі 41700 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за тілом кредиту, 29700 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 0 грн заборгованість за пенею. (а.с. 51) Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, додаткової угоди №2 до вказаного договору від 28.07.2021, додаткової угоди №7 до вказаного договору від 13.06.2022, додаткової угоди №34 до вказаного договору від 19.08.2024, акту прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором від 19.08.2024 та витягу з реєстру боржників за вказаним договором від 19.08.2024, від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №79493636 від 15.03.2024 у сумі 41700 грн. (а.с. 43-50) Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечує факту укладення договору позики №7189941 від 01.04.2024, факту отримання кредитних коштів від ТОВ «МАНІФОЮ», тобто не заперечує факту виникнення кредитного зобов`язання. Заперечення [PERSON] щодо частини позовних вимог ґрунтуються на неправомірності нарахування процентів та пені за користування кредитом. Враховуючи визнання відповідачем вищезазначених обставин та їх безумовне підтвердження в матеріалах позовної заяви, суд вважає доведеним, що 01.04.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір позики №7189941. Зі змісту розділу 2 договору позики №7189941 від 01.04.2024 вбачається, що сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 5000 грн; спосіб надання кредиту безготівковий переказ на електронний платіжний засіб [PERSON] ; строк кредитування 75 днів; фіксована процентна ставка у розмірі 2,50% за кожен день користування фактичним залишком кредиту. (а.с. 57-62). У цей же день, [PERSON] ознайомився та підписав графік платежів за договором, розрахунок та паспорт кредиту, які є додатками до договору позики №7189941 від 01.04.2024. (62-67) Таким чином, 01.04.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах. У свою чергу, з розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту не виконав. Внаслідок прострочення [PERSON] свого грошового зобов`язання утворилася заборгованість у загальному розмірі 17775 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 12775 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 0 грн заборгованість за пенею. (а.с. 74) Відповідно до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024, додаткової угоди до вказаного договору від 18.09.2024, акту прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором від 18.09.2024 та витягу з реєстру боржників за вказаним договором від 18.09.2024, від первісного кредитора ТОВ «МАНІФОЮ» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №7189941 від 01.04.2024 у сумі 17775 грн. (а.с. 68-73) Згідно копії наказу начальника департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 07.03.2024 №397 о/с та довідки №897/59/13-2025 від 27.02.2025 [PERSON] з 07.03.2024 призначений поліцейським взводу №3 роти №1 батальйону №3 полку управління поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] ». (а.с. 105) Відповідно до рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 27.11.2024 №11/ІІ/1/ХХХІІ/40 [PERSON] є особою, яка приймала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та йому надано статус учасника бойових дій. (а.с. 106) Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положенням ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року по справі № 300/438/18. У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей. Згідно п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан на території України, який продовжено і на теперішній час. У відповідності до пункту 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Оцінивши докази, суд дійшов до наступного. Щодо вимоги про стягнення відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №32956-04/2024 від 25.04.2024. Підписавши кредитний договір відповідач [PERSON] добровільно погодився на умови договору, за якими він отримує від позичальника грошові кошти та зобов`язується їх повернути у такій самій сумі, а також сплатити проценти від суми позики. Вказаний правочин вчинений у встановленому законом порядку та визнається відповідачем. На підставі договору позики відповідачу було видано грошові кошти на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 18950 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 7200 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 6750 грн заборгованість за пенею. Враховуючи,\~що відповідач\~з 07.03.2024\~має статус,\~прирівняний до\~статусу військовослужбовця,\~та приймав\~безпосередню участь\~у заходах,\~необхідних для\~забезпечення оборони\~України,\~захисту безпеки\~населення та\~інтересів держави\~у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України,\~тобто є\~особою,\~яка на\~підставі п.\~15\~ст.\~14\~ЗУ "Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей"\~звільнений від\~сплати відсотків\~та пені\~за кредитними\~договорами,\~договір укладено\~25.04.2024,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав\~у позивача\~нараховувати штрафні\~санкції,\~пені,\~проценти за\~користування кредитом,\~задоволення позовних\~вимог частково\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~тіла кредиту\~у розмірі\~5000\~грн,\~а в\~задоволенні позовних\~вимог про\~стягнення 7200\~грн \~заборгованості за\~процентами за\~користування кредитом,\~6750\~грн \~заборгованості за\~пенею відмовити за необґрунтованістю. Щодо вимоги про стягнення відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №10748-04/2024 від 06.04.2024. Підписавши кредитний договір відповідач [PERSON] добровільно погодився на умови договору, за якими він отримує від позичальника грошові кошти та зобов`язується їх повернути у такій самій сумі, а також сплатити проценти від суми позики. Вказаний правочин вчинений у встановленому законом порядку та визнається відповідачем. На підставі договору позики відповідачу було видано грошові кошти на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 56625 грн, з яких: 15000 грн заборгованість за тілом кредиту, 41625 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 0 грн заборгованість за пенею. Враховуючи,\~що відповідач\~з 07.03.2024\~має статус,\~прирівняний до\~статусу військовослужбовця,\~та приймав\~безпосередню участь\~у заходах,\~необхідних для\~забезпечення оборони\~України,\~захисту безпеки\~населення та\~інтересів держави\~у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України,\~тобто є\~особою,\~яка на\~підставі п.\~15\~ст.\~14\~ЗУ "Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей"\~звільнений від\~сплати відсотків\~та пені\~за кредитними\~договорами,\~вказаний договір\~укладено 06.04.2024,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав\~у позивача\~нараховувати штрафні\~санкції,\~пені,\~проценти за\~користування кредитом,\~задоволення позовних\~вимог частково\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~тіла кредиту\~у розмірі\~15000\~грн,\~а в\~задоволенні позовних\~вимог про\~стягнення 41625 грн заборгованості за процентами за користування кредитом відмовити за необґрунтованістю. Щодо вимоги про стягнення відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №79493636 від 15.03.2024. Підписавши кредитний договір відповідач [PERSON] добровільно погодився на умови договору, за якими він отримує від позичальника грошові кошти та зобов`язується їх повернути у такій самій сумі, а також сплатити проценти від суми позики. Вказаний правочин вчинений у встановленому законом порядку та визнається відповідачем. На підставі договору позики відповідачу було видано грошові кошти на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 41700 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за тілом кредиту, 29700 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 0 грн заборгованість за пенею. Враховуючи,\~що відповідач\~з 07.03.2024\~має статус,\~прирівняний до\~статусу військовослужбовця,\~та приймав\~безпосередню участь\~у заходах,\~необхідних для\~забезпечення оборони\~України,\~захисту безпеки\~населення та\~інтересів держави\~у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України,\~тобто є\~особою,\~яка на\~підставі п.\~15\~ст.\~14\~ЗУ "Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей"\~звільнений від\~сплати відсотків\~та пені\~за кредитними\~договорами,\~вказаний договір\~укладено 15.03.2024,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав\~у позивача\~нараховувати штрафні\~санкції,\~пені,\~проценти за\~користування кредитом,\~задоволення позовних\~вимог частково\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~тіла кредиту\~у розмірі\~12000\~грн,\~а в\~задоволенні позовних\~вимог про\~стягнення 29700 грн заборгованості за процентами за користування кредитом відмовити за необґрунтованістю. Щодо вимоги про стягнення відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №7189941 від 01.04.2024. Підписавши кредитний договір відповідач [PERSON] добровільно погодився на умови договору, за якими він отримує від позичальника грошові кошти та зобов`язується їх повернути у такій самій сумі, а також сплатити проценти від суми позики. Вказаний правочин вчинений у встановленому законом порядку та визнається відповідачем. На підставі договору позики відповідачу було видано грошові кошти на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 17775 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 12775 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 0 грн заборгованість за пенею. Враховуючи,\~що відповідач\~з 07.03.2024\~має статус,\~прирівняний до\~статусу військовослужбовця,\~та приймав\~безпосередню участь\~у заходах,\~необхідних для\~забезпечення оборони\~України,\~захисту безпеки\~населення та\~інтересів держави\~у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України,\~тобто є\~особою,\~яка на\~підставі п.\~15\~ст.\~14\~Закону України\~"Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей"\~звільнений від\~сплати відсотків\~та пені\~за кредитними\~договорами,\~вказаний договір\~укладено 01.04.2024,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав\~у позивача\~нараховувати штрафні\~санкції,\~пені,\~проценти за\~користування кредитом,\~задоволення позовних\~вимог частково\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~тіла кредиту\~у розмірі\~5000\~грн,\~а в\~задоволенні позовних\~вимог про\~стягнення 12775 грн заборгованості за процентами за користування кредитом відмовити за необґрунтованістю. Виходячи з вище зазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами у розмірі 37000 грн. Посилання представника позивача щодо неможливості припинення нарахування процентів, пені за користування кредитом у зв`язку з ненаданням відповідачем підтверджуючих документів для призупинення нарахування процентів та пені за користування кредитом первісному кредитору з обставин, передбачених п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не приймає, оскільки обов`язку надавати вказані документи не передбачено ані законом, ані кредитними договорами. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №94254 від 14.01.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. Оскільки суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ппозивач просив стягнути з відповідача 135050 грн, із них підлягає задоволенню 37000 грн, що складає 27,40% від суми позовних вимог (37000 (задоволені позовні вимоги) х 100% : 135050 (заявлені позовні вимоги) = 27,40% (процент задоволених позовних вимог), а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 829,67 грн, іншу частину витрат на сплату судового збору покласти на позивача.

Outcome: partial