Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь, як непрацездатну матір. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є непрацюючою пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, має ряд захворювань. Її дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. Відповідач є її сином, офіційно працює та може надавати їй допомогу, так як вона самостійно не може забезпечити всі необхідні витрати і коштів, необхідних для життєдіяльності, не вистачає. За таких обставин [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліментив розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою судді від 27 лютого 2025 року відкрито провадження по даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 28). 07 березня 2025 року до суду надійшла заява від відповідача про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, які письмово у позовній заяві просили розглянути справу без їх участі. Відповідач у судове засідання також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відзиву на позов відповідачем не подано. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. З огляду на зазначене вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Із матеріалів справи встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] (а.с. 7). Позивачка має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серія [NUMBER] від 04.03.2008 року (а.с. 6, 10). Згідно довідки № 6-34 від 11 лютого 2025 року, виданої виконавчим комітетом Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] одна (а.с. 8). Всі витрати на комунальні послуги оплачує власними коштами, поро що свідчать відповідні квитанції (а.с.11-18). Також установлено, що позивачка у зв`язку із віком - 70 років має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим несе додаткові витрати на лікування (а.с. 19-21). Отже, судом встановлено, що позивачка у зв`язку з пенсійним віком, неналежним станом здоров`я, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що відповідач займає посаду майстра-сержанта , який за період з 01.07.2024 року по 31.12.2024 року отримав дохід у розмірі 589 675,46 грн, з яких 122 610,87 грн - аліменти (а.с. 9). Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, проживає сама, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на придбання продуктів харчування, ліків і оплату комунальних послуг. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітній син. На сьогоднішній день відповідач не допомагає їй матеріально, не забезпечує її всім необхідним для нормального проживання. Беручи до уваги вказане вище, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 лютого 2025 року - довічно, у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Враховуючи, що позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому останній необхідно стягнути відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України, який складає 1 211,20 грн.

Outcome: approved