Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

адвокат Пархомчук С.В. в інтересах ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», 21.02.2025 звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 49\~200 грн. 00 коп. боргу за кредитним договором №\~2002049 від 07.06.2021. Позов обґрунтовує тим, що 07.06.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою укладено кредитний договір №\~2002049, згідно умов якого Товариство, строком на 30 днів, надало відповідачці 15\~000 грн. 00 коп. фінансового кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,\~90% на день на залишок заборгованості, в порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання за таким належним чином не виконувала, через що у неї перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникла заборгованість, яка станом на 24.12.2021 склала 49\~200 грн. 00 коп. з яких 15\~000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 34\~200 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками, що 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №\~02-24122001, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №\~2002049 від 07.06.2021 перейшло до позивача. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 25.02.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Представник ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» - адвокат Пархомчук С.В. у заяві від 20.02.2025 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення у справі заочного рішення. [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву не подала, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у заяві від 20.02.2025 представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобв`язання клієнта перед фактором ( ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Із копії договору №\~2002049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.06.2021 та додатку №\~1 до нього, виписки по особовому рахунку, інших матеріалів справи убачається, що 07.06.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого Товариство, строком на 30 днів, надало відповідачці 15\~000 грн. 00 коп. фінансового кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,\~90% на день на залишок заборгованості. Згідно договору факторингу №\~02-24122001 від 24.12.2021 з додатками, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 24.12.2021 право вимоги за договором №\~2002049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.06.2021 відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». [PERSON] , не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у неї перед ТОВ «ФК «КЕШ\~ТУ ГОУ» виникла заборгованість за договором №\~2002049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.06.2021, яка станом на 04.12.2024 склала 49\~200 грн. 00 коп. з яких 15 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 24\~200 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З огляду\~на наведене,\~а також\~те,\~що [PERSON] \~внаслідок неналежного\~виконання умов\~укладеного 07.06.2021\~кредитного договору\~допустила заборгованість\~перед Товариством,\~враховуючи укладений\~24.12.2021\~між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»\~та ТОВ\~«ФК «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~договір факторингу,\~позов слід\~задовольнити,\~стягнути\~з\~відповідачки на\~користь\~позивача\~49\~200\~грн.\~00\~коп. заборгованості за договором №\~2002049\~про\~надання\~коштів на\~умовах\~споживчого\~кредиту від\~\~07.06.2021 та 2\~422 грн. 40 коп. судового збору, а всього 51\~622 грн. 40 коп. Окрім цього, адвокат Пархомчук С.В. у заяві від 21.03.2025 просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 10 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137\~ЦПК України убачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved