Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

02 січня 2025 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій вказує, що з 25 червня 2013 року він перебуває в шлюбі з відповідачкою, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, в них виявилися різні характери та погляди на життя, шлюб та сім`ю. Вказує, що на даний час відносини між ними суттєво погіршились, подальше спільне проживання є неможливе. Зазначає, що відповідачка з листопада 2023 року разом з молодшою донькою виїхала за межі України, та проживає спільно однією сім`єю з іншим чоловіком. Тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу для залишити подальшого проживання з ним малолітню дочку [PERSON] , а молодшу доньку [PERSON] залишити проживати з матір`ю. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, належним чином будучи повідомленою про дату та час судового розгляду. Оскільки, інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. \~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника управління соціальної політики та долучив висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] . В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив таке. 25 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 11 грудня 2024 року. В шлюбі у подружжя народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та актовим записом про народження (а.с. 9, 13). Згідно зі\~статтею 24 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, з листопада 2023 року спільно не проживають.\~Тому суд дійшов висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Відтак, враховуючи відсутність перешкод, передбачених статтею 110 СК України, беручи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, з огляду на що позов слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач також просить суд, після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , залишити проживати з ним, а малолітню [PERSON] з відповідачкою. До позовної заяви долучено акт про проживання без реєстрації, складений головою ОСББ «Довбуша, 117», про те, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в с. Прикмище Городенківського району, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно із довідкою директору ліцею [PERSON] навчається у четвертому класі Коломийського ліцею № 5 імені Т. Шевченка, батько дитини [PERSON] займається вихованням дитини, мати з 2022 року жодного разу до школи не приходила та не цікавилася навчанням дочки (а.с. 11). Згідно висновку начальника управління соціальної політики міської ради, виходячи з інтересів малолітньої [PERSON] , доцільно визначити її місце проживання біля батька [PERSON] . У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд вказав, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про призначення місця проживання дитини. Суд враховує, що сторони добровільно прийшли до вирішення питання з ким будуть проживати діти і відповідачка не заперечує щодо проживання малолітньої доньки [PERSON] з батьком. Щодо вимоги про залишення молодшої дочки сторін проживати поряд з матір`ю, оскільки остання, не ставила перед судом такої вимоги, то в цій частині позовна заява не підлягає до задоволення. Судові витрати позивач просить покласти на нього. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved