Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Шоніна О.В., звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя з урахуванням уточнених вимог із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини зі [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, з чоловіком [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Чоловік загинув [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS] . Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для реалізації його права на оформлення спадкового майна після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 30.09.2024 заяву залишено без руху для усунення недоліків. У зв`язку із усуненням недоліків ухвалою судді від 15.10.2024 заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, встановлений строк для подання учасниками письмових заперечень проти заяви, задоволено клопотання представника заявника про виклик свідків. Ухвалою суду від 13.11.2024 задоволено клопотання представника заявника адвоката Шоніної О.В., витребувана у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Саламатової М.В. належним чином засвідчена копія спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . На поштову адресу суду 05 березня 2025 року приватним нотаріусом Саламатовою М.В. наданий лист, у якому приватний нотаріус повідомила, що заява про прийняття спадщини не подавалася, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. [PERSON] нотаріусом надані роз`яснення щодо її права звернутися до суду. У судовому засідання [PERSON] просила задовольнити свою заяву з підстав, зазначених у ній. Вказала, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, з 2017 року постійно проживала із чоловіком [PERSON] та своїм сином [PERSON] у квартирі, що належить її чоловіку, за адресою: [ADDRESS] . Її чоловік був військовослужбовцем і загинув у Донецькій області 18.01.2024. [PERSON] звернулася до нотаріуса, але та повідомила, що строк на прийняття спадщини нею пропущений, тому їй необхідно звернутися до суду для підтвердження факту прийняття спадщини. Представник заявника адвокат Шоніна О.В. у судовому засідання наполягала на задоволенні заяви, вказавши, що наявні усі підстави для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просив задовольнити заяву [PERSON] , просив провидити судове засідання без його участі. Заінтересована особа приватний нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Саламатова М.В. направила суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою померлого [PERSON] та заявника [PERSON] , і проживає у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] вказала, що із заявницею її познайомив [PERSON] і представив як наречену. У подальшому вони одружилися і постійно проживали з 2017 року у сусідній квартирі - № 3 . На день загибелі [PERSON] заявниця проживала там же зі своїм сином [PERSON] , якого свого часу хотів усиновити [PERSON] , але не встиг. Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає у квартирі [ADDRESS] . Заявницю [PERSON] свідок знає як свою сусідку, яка постійно проживала з 2017 року разом зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] по сусідству - у квартирі № 3 . Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши свідків, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер у с. Степовому Покровського району Донецької області [INFO] (а.с. 11). Згідно з копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області 30.07.1998, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 жовтня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 17.10.2018 (а.с.16, зворотна сторона). Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що заявниця постійно проживала разом з чоловіком та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2017 року. [PERSON] мав бажання всиновити сина заявниці. Для усиновлення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] були підготовлені відповідні документи. Так, актом обстеження житлово-побутових умов, складеним спеціалістами відділу з питань сімейних форм виховання служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 27.12.2023, встановлено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Згідно з висновком від 28.12.2023 № 04/047-28/3666 виконавчий комітет Запорізької міської ради вважає доцільним усиновлення [PERSON] [PERSON] (а.с. 14). При цьому в акті встановлено, що [PERSON] з дружиною та сином дружини проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] про згоду на усиновлення її сина чоловіком [PERSON] (а.с. 20, зворотна сторона) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Саламатової М.В. після спливу шестимісячного строку, встановленого законодавцем для прийняття спадщини. З листа приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Саламатової М.В. від 26.08.2024 № 267/01-016 вбачається, що спадкова справа після [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася, у встановлені строки заява про прийняття спадщини спадкоємцями не подана. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в окремому провадженні розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи із положень ч. 3ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини. [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, оскільки виникнення права на спадкування по закону після померлого [PERSON] залежить від доведення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті чоловіка. Факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на час смерті останнього знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, є доведеним належними і допустимими доказами, в тому числі підтверджується фактом визнання заяви заінтересованою особою сином померлого [PERSON] . Встановлення вказаного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки це є підставою для реалізації нею своїх прав як спадкоємця за законом після померлого [PERSON] . Спір про право у цьому випадку відсутній. Також заявник не має іншої можливості документально підтвердити вказаний факт. У зв`язку з цим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved