Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

08 січня 2025 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянки України, [PERSON] , [INFO] , уродженки смт. Перещепино, Новомосковського району, Дніпропетровської області, що була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та померла [INFO] у місті Дніпрі. В обґрунтування власних вимог, заявниця вказала на те, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] . [PERSON] разом із іншими рідними здійснили поховання померлої. У похоронному бюро у [PERSON] не запросили жодних документів які б підтверджували смерть [PERSON] . Згодом для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON] звернулася до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса). Натомість, листом №3083/31-30-26 від 13.11.2024 року у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] . [PERSON] було відмовлено, у зв`язку із відсутністю документів, на підставі яких поводиться реєстрація смерті особи. Саме через це виникла необхідність у зверненні до суду для встановлення факту смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 13 січня 2025 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 11 лютого 2025 року (а.с. 30). У судове засідання 26 лютого 2025 року з`явилась заявниця, [PERSON] , а також її представник адвокат Чуприна Є.А., які підтримали заявлені вимоги, просили суд встановити факт смерті, посилаючись на підстави, зазначені у заяві (а.с. 39-40). У наступному\~судовому засіданні\~11\~березня 2025\~року представником\~заявниці \~адвокатом Чуприна\~Є.А. подано заяву про долучення до матеріалів справи відповіді ВП №4 ДРУП №1 ГУНП у Дніпропетровській області №120/320 від 08.03.2025, відповідно до якої станом на 08.03.2025 року у кримінальному провадженні №1204041640000702 від 03.06.2024 [PERSON] має статус свідка, про підозру їй не повідомлялось, а факт смерті [PERSON] не оспорюється (а.с. 44-45). Представник Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника вказаної заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення, відповідно до положень ст. ст. 280, 282 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На виконання приписів ст. 247 ЦПК України судове засідання фіксується за допомогою технічних засобів. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості його реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.03.1970 року, актовий запис №58, де її батьками зазначені (мовою оригіналу): батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . (а.с. 11). 28 листопада 1987 року заявниця уклала шлюб та змінила своє прізвище (мовою оригіналу) з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 28.11.1987 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в м. Дніпропетровськ (а.с. 12). Як пояснила\~в судовому\~засіданні заявниця,\~у 2014 році вона разом зі своєю сестрою [PERSON] , [INFO] вирішили забрати матір [PERSON] до м. Дніпро, оскільки остання була похилого віку і за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги. Після переїзду до м. Дніпро, заявниця [PERSON] із сестрою [PERSON] зареєстрували матір у будинку сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але фактично [PERSON] проживала у квартирі сестри за адресою: [ADDRESS] . На початку травня 2024 року у [PERSON] стався приступ, було викликано швидку допомогу. Лікарі повідомили, що у [PERSON] підозра на крововилив у мозок (інсульт) і їй вкрай рекомендована госпіталізація, на що [PERSON] відмовилась. А згодом, [INFO] [PERSON] померла. Після цього за вказівкою сімейного лікаря [PERSON] [PERSON] сестра [PERSON] [PERSON] зателефонувала на гарячу лінію «102» та повідомила про смерть матері. Зібравши всі дані про померлу (анкетні дані та дату народження), черговий повідомив, що підстав для направлення екіпажу поліції немає, оскільки померла вже була особою похилого віку. Про що заявницею було повідомлено сімейного лікаря [PERSON] , яка наполягала на тому що потрібно викликати саме поліцію, а не швидку допомогу. Після кількох дзвінків на лінію «102» до [PERSON] все ж таки було направлено працівника поліції (дільничного) [PERSON] , який констатував смерть [PERSON] , підтвердив відсутність ознак насильницької смерті та повідомив, що потрібно їхати до лікарні для отримання довідки, що це за довідка [PERSON] не пояснили. Оскільки [PERSON] із сестрою були в стані сильного душевного хвилювання через смерть [PERSON] до лікаря поїхала невістка [PERSON] [PERSON] , яка в лікарні зіштовхнулась із дільничним, який нічого не став пояснювати. А сімейний лікар [PERSON] лише передала [PERSON] готову довідку, жодних інших пояснень щодо подальших дій не надавала. Звернувшись до похоронного бюро для поховання матері, у [PERSON] не запросили жодних документів які б підтверджували смерть [PERSON] . Матір поховали на Новоолександрівському кладовищі. Зважаючи що поховання [PERSON] здійснювали до могили близьких родичів померлої, відповідно [PERSON] не було надано жодних документів, які б підтверджували оплату послуг із поховання. Наступного дня [PERSON] зателефонував дільничний [PERSON] , який хотів дізнатися, коли можна забрати тіло матері у заклад охорони здоров`я, на що [PERSON] повідомила, що [PERSON] поховали. Проте, [PERSON] був здивований через те, що довідка яку [PERSON] надала сімейний лікар [PERSON] являла собою направлення на розтин. [PERSON] повідомив, що матір було поховано незаконно і буде відкрито кримінальне провадження. Згодом було відкрито кримінальне провадження №12024041640000702 в межах якого проводились слідчі дії, що підтверджується відповіддю Відділення поліції №7 Дніпровського РУП Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області №798/320 від 10.10.2024 року.(а.с. 23), а також, відповіддю на адвокатський запит від Відділення поліції №4 Дніпровського РУП №1 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області №971/320 від 18.12.2024 року.(а.с. 24). З метою отримання свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON] звернулася до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса). Натомість, листом №3083/31-30-26 від 13.11.2024 року у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] . [PERSON] було відмовлено, у зв`язку із відсутністю документів, на підставі яких поводиться реєстрації смерті особи (а.с. 21). Також документом, що підтверджує факт смерті є направлення на розтин трупа [PERSON] , [INFO] , видане лікарем Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Дніпровської міської ради від 28.05.2024 року [PERSON] , яке було отримано заявницею, та у якому зазначено, що смерть наступила вдома, дата смерті [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Отже за вищенаведених обставин у інший спосіб, окрім як за рішенням суду, факт смерті [PERSON] неможливо зареєструвати у встановлений спосіб, а тому з метою захисту прав і свобод заявниці, суд дійшов висновку про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, що надає можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть її матері. Сукупність наданих заявником доказів, досліджених та оцінених судом під час розгляду справи у взаємозв`язку з іншими доказами, свідчать про те, що дійсно [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Дніпро, а тому заява про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню. Згідно з ч.4 статті 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved