Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №09224-01/2024, який було підписано електронним підписом позичальника. 24 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24062024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12\~867,50 грн., з яких: 5 300 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7\~567,50 грн. - за відсотками. Посилається на те, що відповідач не виконала свого зобов`язання, а з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула представник позивача звернувся до суду з цією позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором №09224-01/2024 від 12 січня 2024 року в загальному розмірі 12 867,50 грн., яка складається з заборгованості: 5 300 грн. за основною сумою боргу; 7 567,50 грн. за відсотками, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач подала суду заяву в якій позов визнала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі та розділити повну суму заборгованості на вісім місяців. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, та виходячи зі свого внутрішнього переконання і визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №09224-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 5 300 грн. у безготівковій формі у національній валюті на рахунок відповідача включаючи використання реквізитів платіжної картки №5375-41хх-хххх-5779, на строк - 100 днів, з датою погашення 20 квітня 2024 року і процентною ставкою 2,50% в день, який було підписано відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а. с. 6-9). Матеріали справи містять копію паспорту споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо суми кредиту 5\~300 грн., процентної ставки 2,50% в день, що становить 912,50% річних та загальних витрат за кредитом 13\~250 грн., орієнтовної вартості кредиту за весь строк користування кредитом 18\~550 грн., який було підписано відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора (а. с. 10-11). Також матеріалами справи підтверджено, що 24 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Стар Файненс Груп», а ТОВ «Стар Файненс Груп» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, а перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників та інші дані зазначені в реєстрі боржників (а. с. 12-13). В матеріалах справи також наявний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24062024 від 24 червня 2024 року, за яким ТОВ «Стар Файненс Груп» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» реєстр боржників (а. с. 14). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24 червня 2024 року до договору факторингу №24062024 від 24 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №09224-01/2024 на загальну суму 12\~867,50 грн., з яких: 5\~300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 7\~567,50 грн. - заборгованість за відсотками (а. с. 15). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст. 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Частиною 1 статті 7 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Наявне в матеріалах справи свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 28 лютого 2012 року та інформація бази даних Державного реєстру фінансових установ, яка є у відкритому доступі, встановлено, що позивач є внесеним до такого реєстру, а відтак така особа має право на здійснення відповідних факторингових послуг (а. с. 18). Також судом встановлено, що станом на момент звернення ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду борг відповідачем не погашено. Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №09224-01/2024 від 12 січня 2024 року за період з 24 червня 2024 року по 30 листопада 2024 року судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24 червня 2024 року позивачем не здійснювалося жодних нарахувань (а. с. 16). Отже, пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив стягнути заборгованість за основним боргом, відсотками. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Отже, існування заборгованості у відповідача за кредитним договором №09224-01/2024 від 12 січня 2024 року на загальну суму 12 867,50 грн., з яких: 5 300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 7 567,50 грн. - заборгованість за відсотками, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечувалась відповідачем, яка у своїй заяві від 20 березня 2025 року визнала позовні вимоги. Положеннями ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи те, що судом встановлено факти укладення між ТОВ «Стар Файненс Груп» і відповідачем [PERSON] вищевказаного кредитного договору, отримання коштів за умовами кредитного договору, і беручи до уваги факт непогашення заборгованості за вказаним у справі кредитним договором, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved