Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

26 листопада 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, посилаючись на статті 141, 182, 198, 199, 200 СК України, позивач просила: - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 3/10 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, починаючи з дати подання позову і до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що вона та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 13 грудня 2003 року у\~Відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, який був розірваний рішенням Славутицького міського суду Київської області від 01 лютого 2011 року. Під час цього шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом із нею. 09 грудня 2011 року між нею та [PERSON] був укладений договір відповідно до статті 190 СК України про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, тому вона не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Вказувала, що на даний час їхня дочка [PERSON] продовжує навчання у Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка ( далі ВНЗ) за денною формою, з терміном навчання 3 роки 10 місяців, про що між дочкою, нею та ВНЗ укладено договір про навчання у закладі вищої освіти №38 від 14.08.2024, згідно з яким фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 119\~900 гривень. Крім того, між дочкою [PERSON] та ВНЗ укладено договір про найм житла у гуртожитку Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, згідно з яким вартість одного місяця проживання в гуртожитку складає 730 гривень та додаткові витрати, які не мають фіксованої вартості за спожиту електроенергію. Дочка [PERSON] не працює, стипендію не отримує, доходів не має. У зв`язку із продовженням навчання дочка [PERSON] потребує витрат на оплату вартості навчання, проживання в гуртожитку, придбання книжок, зошитів та інших канцелярських товарів, оплату транспортних послуг. Крім того, дочка потребує придбання одягу, взуття, предметів особистої гігієни, продуктів харчування. Позивач зазначала, що з 14 серпня 2015 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , під час якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Син потребує постійного догляду, оскільки часто хворіє, тому вона не працює. Її чоловік [PERSON] оплачує житлово-комунальній послуги за квартиру, де вони на даний час мешкають, утримує її, спільного сина та її дочку від першого шлюбу [PERSON] . Стверджувала, що за власні заощадження вона придбала перед початком навчання дочки необхідні речі для задоволення власних життєвих, соціальних та навчальних потреб дочки на загальну суму 29\~192 гривні. Не дивлячись на те, що після вступу дочки [PERSON] до ВНЗ, відповідач сплатив за перший семестр 2024/2025 навчального року вартість навчання та проживання дочки в гуртожитку, між нею та відповідачем не досягнуто остаточної згоди щодо утримання спільної дочки у зв`язку із продовженням навчання, тому вона звернулась до суду з цим позовом. Оскільки відповідач працює, отримує дохід, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці [PERSON] на період її навчання у заявленому позивачем розмірі ( а.с.1-8). Ухвалою судді від 20 грудня 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 січня 2025 року ( а.с. 51-53). 13 січня 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Відзив відповідач мотивував тим, що між ним, його дочкою [PERSON] , від імені якої діяла її мати [PERSON] , 09.12.2011 державним нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області посвідчив договір про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, за умовами якого, у зв`язку з припиненням права на одержання аліментів для [PERSON] він передав у власність дитини належну йому 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] в рахунок належних до сплати аліментів дочці, що фактично позбавляє позивача права на отримання аліментів на спільну дочку [PERSON] як до досягнення нею повноліття, так і після на період її навчання. Відповідач вказував, що не зважаючи на укладений договір, він бере активну участь в житті дочки, надає їй матеріальну допомогу, пов`язану з утриманням та навчанням, зокрема, брав участь у придбанні ноутбука, вартістю 15\~000 гривень, оплатив перший семестр навчання 2024/2025 навчального року на суму 12\~300 гривень та за гуртожиток - 4\~380 гривень; він та його дружина [PERSON] власними силами зробили ремонт у кімнаті гуртожитку ВНЗ, мати дитини [PERSON] брала часткову участь у даному ремонті, надав для цього шпалери, клей та килим. Він має постійне місце роботи, займає посаду інструктора НТЦ2-ї категорії у філії ВП «Атомремонтсервіс» АТ «НАЕК «Енергоатом», отримує достатній дохід, має на утриманні дружину [PERSON] , яка за станом здоров`я не працює. Крім того, він здійснює обов`язкові витрати на сплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Будь-якого нерухомого майна у власності не має, цінності та банківські вклади в нього також відсутні. Крім заробітної плати, інших доходів у нього не має. Він має низку проблем зі здоров`ям, що спонукає його регулярно звертатися за отриманням медичної допомоги, проходити лікування. Позивач є працездатною особою, не має таких проблем зі здоров`ям, які б заважали їй працювати, догляд за сином від другого шлюбу також не перешкоджає їй працевлаштуватися, зокрема знайти роботу за дистанційною формою ( а.с.76-83). 16 січня 2025 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Зазначала, що договір про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно був укладений з відповідачем за попередньою домовленістю щодо безспірного зобов`язання відповідача по сплаті аліментів на малолітню дитину. Такої домовленості з відповідачем щодо обов`язку утримання дитини та сплати аліментів після досягнення нею повноліття не існувало, оскільки такий обов`язок щодо сплати аліментів після повноліття дитини настає виключно за визначеними умовами, настання яких передбачити заздалегідь неможливо. Вказувала, що всі необхідні речі для проживання дочки в кімнаті гуртожитку придбала вона, відповідач зробив ремонт у цій кімнаті, але необхідні для цього матеріали були придбані за її власні кошти. Звертала увагу на те, що дочка [PERSON] має ряд захворювань: гормональні порушення, полікістоз яєчника, кіфосколіоз, дисфункція гіпоталамуса, хронічний фарингіт, які відповідач не враховує. Також відповідач не надав жодного доказу здійснення фінансових витрат у зв`язку із його станом здоров`я ( а.с. 131-135). 28 січня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, сформовані в системі електронний суд 27 січня 2025 року та подані від його імені адвокатом Кебкало Т.М. Відповідач зазначав, що жодний пункт договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно не уточнює термін припинення права на аліменти на дитину, а також те, до якого віку дитини цей договір буде діяти; істотні умови цього договору є дійсними та мають юридичну силу. Тому посилання позивача на існування домовленості між нею та ним щодо припинення аліментів саме на малолітню дитину не знаходить свого фактичного підтвердження ні в договорі, ні в рішенні виконкому Славутицької міської ради від 01.11.2011 №464 « Про надання дозволу на укладення та підписання договору про припинення права на аліменти», яке надала позивач, оскільки у вказаному рішенні зазначалась лише певна вікова категорія дитини відносно її цивільної дієздатності на момент видачі дозволу, а не поновлення права на аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання ( а.с. 161-163). Ухвалою суду від 20 січня 2025 року за клопотанням представника відповідача оголошено перерву в судовому засіданні до 13 лютого 2025 року ( а.с. 148-154). 13 лютого 2025 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 03 березня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( а.с.219). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснила, що звернулась до суду з цим позовом до відповідача, оскільки вона не працює у зв`язку із необхідністю здійснення догляду за малолітнім сином від другого шлюбу, а доходів її чоловіка не вистачає на утримання її повнолітньої дочки від першого шлюбу, яка продовжує навчання, та їх спільного малолітнього сина. Дочка має ряд захворювань, що також потребує витрат на придбання ліків, проведення діагностичних досліджень. З вересня 2024 року відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки від першого шлюбу, тому звернулась до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Посилався на відсутність у нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , оскільки вважає, що між ним та позивачем продовжує діяти договір про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. За домовленістю позивача та відповідача матеріальне забезпечення [PERSON] на час навчання мало полягати на двох батьків в рівних частинах, але за проханням позивача відповідач самостійно сплатив за перший семестр та оплатив вартість проживання в гуртожитку, придбав необхідні речі для дочки. Після досягнення дочкою повноліття відповідач дочці не надавав систематичну матеріальну допомогу, оскільки дочка його про це не просила. Його дохід складається лише із заробітної плати, які він отримує в розмірі близько 30\~000-35\~000 гривень у місяць, він одружений на [PERSON] , яка за станом здоров`я не працює та перебуває на його утриманні, інших дітей, а також непрацездатних батьків він не має. Будь-якого нерухомого майна у власності не має, цінності та банківські вклади в нього також відсутні. Представник відповідача- адвокат Кебкало Т.М. у судовому засіданні послалась на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] , будучи допитана як свідок, суду показала, що у зв`язку із навчанням потребує матеріальних витрат в розмірі не менше 10\~000 гривень щомісяця для придбання косметики, ліків, одягу, продуктів харчування, канцелярії. В період часу з 01 листопада 2024 року по теперішній час відповідач матеріально не допомагав, тільки подарував гроші на день народження. Ремонт, який він робив у кімнаті гуртожитку спільно зі своєю другою дружиною, був виконаний з матеріалів, наданих її матір`ю, на утриманні якої вона перебуває. Вона не працює, у шлюбі не перебуває, навчається за денною формою навчання, на даний час навчання проводиться дистанційно. Підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Свідок [PERSON] суду показала, що з 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після того, як його дочка від першого шлюбу [PERSON] вступила до вищого навчального закладу у м. Чернігів, її чоловік [PERSON] узгодив із колишньою дружиною питання щодо матеріального забезпечення дочки [PERSON] , яке мало бути розподілене між двома батьками у рівних частках, а саме сплата за навчання, гуртожиток та харчування. Її чоловік оплатив вартість навчання дочки у ВНЗ за перший семестр, зробив ремонт в кімнаті гуртожитку, яку займає [PERSON] , постійно брав участь у житті дочки, яку фінансово підтримував. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. З того часу по теперішній час витрати відповідача на утримання дочки полягали у подарунку 2000 гривень на її день народження та витрати під час спільних прогулянок. За станом здоров`я вона не працює, тому знаходиться на утриманні свого чоловіка [PERSON] , який також несе витрати на оплату комунальних послуг, харчування, придбання інших речей для життя тощо. 03 березня 2025 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 11 березня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( а.с. 236). У призначене судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України ( а.с.238, 239-243). Від представника позивача-адвоката Ні В.М., позивача [PERSON] , третьої особи [PERSON] надійшли заяви, в яких вони просили проводити подальший розгляд справи за їх відсутності ( а.с. 248-250). Представник відповідача адвокат Кебекало Т.М. подала заяву про проведення призначеного судового засідання за відсутності її та відповідача (а.с.251). Через неявку в призначене судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 13 грудня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис за № 196 та видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13 жовтня 2010 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіка- [PERSON] , дружини [PERSON] ( а.с.16). [INFO] в них народилась дочка [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області складено відповідний актовий запис за №184 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07 листопада 2006 року ( а.с.18). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 01 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 12 лютого 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] ( а.с.17). Згідно з рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області №464 від 01 листопада 2011 року «Про надання дозволу на укладення та підписання договору про припинення права на аліменти» надано дозвіл батькам [PERSON] та [PERSON] на укладення та підписання договору про припинення права на аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з передачею їй права власності на нерухоме майно -1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої є батько дитини [PERSON] ( а.с.138). 09 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяла її мати [PERSON] , укладено договір про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 09 грудня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за №2717 ( а.с. 29-30). Відповідно до п.1 цього договору у зв`язку з припиненням права на одержання аліментів для дочки [PERSON] , [PERSON] передав їй у власність належну йому частку квартири [ADDRESS] в рахунок належних до сплати аліментів. Укладання договору не звільняє батька від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину ( п.7 договору). 14 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №103. Прізвища після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини- [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області ( а.с.21). В цьому шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області 01 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис за №210 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ( а.с.22). 16 лютого 2013 року [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що вказаним відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено відповідний актовий запис за №16 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини - [PERSON] ( а.с.89). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб №1136 від 05 листопада 2024 року, виданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Крім них, за вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.15). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1352 від 25 грудня 2024 року, виданою Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] зареєстрований та проживає разом із дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с.92). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 15 квітня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25931095 від 21.04.2010, виданого Комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації, вказана квартира належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 90). 14 серпня 2024 року між Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка з однієї сторони, вступником [PERSON] та її законним представником [PERSON] укладено договір про навчання у закладі вищої освіти №38 Пд, згідно з п. п.1,2 якого предметом договору є навчання у закладі вищої освіти. Заклад бере зобов`язання зарахувати вступника на навчання на І курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Психологія» за спеціальністю 053 «Психологія» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра. Фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних та/або юридичних осіб ( п.12 договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом усього періоду навчання або до дня повного виконання сторонами зобов`язань за договором ( п.16 договору). Крім того, між Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка з однієї сторони ( виконавцем) та [PERSON] (замовником) для [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою ( а.с.27). Предметом цього договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме навчання за денною формою в Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка строком 3 роки 10 місяців, ступінь вищої освіти: бакалавр, назва спеціальності: 053 «Психологія» ( п.1 договору). Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 119\~900 гривень ( п.9 договору). Замовник вносить плату щосеместрово або щорічно безготівково на розрахунковий рахунок університету не пізніше ніж за 5 днів до початку семестру, за який вноситься плата, в наступному порядку та розмірах: 2024/2025 навчальний рік: 1 семестр- 12\~300 гривень, 2 семестр- 13\~550 гривень; 2025/2026 навчальний рік: 1 семестр 13\~550 гривень, 2 семестр 14\~900 гривень; 2026/2027 навчальний рік: 1 семестр- 14\~900 гривень; 2 семестр 16\~350 гривень; 2027/2028 навчальний рік: 1 семестр 16\~350 гривень, 2 семестр 18\~000 гривень ( а.с. 27). 29 серпня 2024 року між Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка з однієї сторони та студентом університету [PERSON] також укладено договір про найм житла студентами в гуртожитку Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка, за умовами якого університет надає студенту житлову площу в гуртожитку спільного мешкання, що розташований за адресою: [ADDRESS] , забезпечує його необхідним інвентарем, створює необхідні житлово-побутові умови для проживання, занять та відпочинку ( п.1.1. договору). Вартість проживання за один місяць складає 730 гривень ( п.2.4.). Цей договір діє з 28 серпня 2024 року по 31 серпня 2025 року ( п.4.1. договору). Довідкою №152 від 03 березня 2025 року, виданою Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка [PERSON] , підтверджено, що вона дійсно є студенткою освітнього ступеню бакалавр денної форми навчання 11 групи І курсу спеціальності 053 «Психологія» Навчально наукового інституту психології та соціальної роботи (за кошти фізичних та юридичних осіб) Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка ІV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 ( а.с.246). Як вбачається з платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.38351101641 від 20 серпня 2024 року, яку надав відповідач [PERSON] , 20 серпня 2024 року він сплатив за навчання [PERSON] на рахунок Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка 12\~300 гривень, тобто за 1 семестр навчання ( а.с. 103). Крім того, відповідач здійснив оплату за гуртожиток за [PERSON] на суму 4\~380 гривень, на підтвердження чого надав квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.3850069783.1 ( а.с.104). Позивач на підтвердження здійснення нею витрат на утримання дочки [PERSON] надала копії квитанцій, видаткових накладних та чеків про придбання засобів гігієни, косметичних засобів, побутових пристроїв, одягу, оплату послуг за пересилання вказаного товару через ТОВ «Нова Пошта» за період з 16 липня 2024 року по 27 вересня 2024 року ( а.с. 35-44). Відповідач на підтвердження його участі в матеріальному утриманні дочки [PERSON] надав: роздруківки скріншотів спілкування з дочкою в месенджері в мобільному телефоні ( а.с.107-108), копії фотознімків кімнати, виділеної [PERSON] в гуртожитку ( а.с.109-119); перелік витрат на дочку [PERSON] з 2011 року за останніх п`ять років на суму 157\~585 гривень, з яких у 2024 році за період з січня 2024 року по вересень 2024 року ним витрачено на її утримання 57\~855 гривень, в тому числі на оплату її навчання за 1 семестр 12\~300 гривень, оплату гуртожитку за шість місяців 4\~380 гривень, придбання холодильника в гуртожиток- 1\~100 гривень, ремонт кімнати в гуртожитку- 5\~400 гривень, прогулянки, поїздки 6\~000 гривень ( а.с. 120-124); копію платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» № Р24А3196649814D9248 від 02 вересня 2024 року на суму 1\~100 гривень ( а.с. 125); роздруківки скріншотів інформації щодо руху коштів в мобільному додатку із зазначенням проведених транзакції з оплати будівельних матеріалів ( а.с.165-172). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Оскільки вона продовжила навчання, у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач до вересня 2024 року надавав їй періодичну матеріальну допомогу, проте після досягнення [PERSON] повноліття припинив надання їй періодичної матеріальної допомоги, оскільки як повідомив у судовому засіданні, дочка до нього з цим питанням не зверталась, крім того, він оплатив 1 семестр її навчання та за шість місяців сплатив за гуртожиток. Оскільки з вересня 2024 року відповідач не надає матеріальну допомогу дочці [PERSON] в добровільному порядку, мати останньої, позивач у справі, звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх повнолітньої дочки на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. При вирішенні цього спору суд виходить із такого. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність та безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статі 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі №756/9882/19 ( провадження № 61-2065св23). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] досягла повноліття та продовжує навчатися в Навчально-науковому інституті психології та соціальної роботи Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка за спеціальністю 053 «Психологія», рівень вищої освіти- бакалавр, денної форми навчання, за кошти фізичних та/або юридичних осіб, термін навчання 3 роки 10 місяців, з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, стипендію не отримує, вартість навчання всього становить 119\~900 гривень. Навчання є платним, позивач потребує придбання предметів першої необхідності: одягу, харчування, предметів гігієни, канцелярських та інших товарів для навчання, не працює, оскільки навчається за денною формою, доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги обох батьків. Доказів того, що [PERSON] працює, отримує доходи матеріали справи не містять. На підтвердження стану здоров`я [PERSON] суду надано: копії висновків діагностичних досліджень лікарів, результатів лабораторних досліджень, консультативних досліджень лікарів, результати огляду лікарів за період з липня 2019 року по 31 травня 2023 року, з яких вбачається, що за це період вона мала ряд захворювань, зокрема: гормональні порушення, захворювання яєчників, кіфосколіоз, еутиреоз, хронічний фарингіт ( а.с. 182-199). Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд виходить із такого. Відповідно до довідки №001 від 02 січня 2025 року, виданої Філією «Відокремлений підрозділ «Атомремонтсервіс» АТ « НАЕК «Енергоатом», яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 20 грудня 2024 року, виданої [PERSON] , він працює у Філії «Відокремлений підрозділ «Атомремонтсервіс» АТ « НАЕК «Енергоатом» з 02 вересня 2001 року на посаді інструктора навчально-тренувального центру 2 категорії, за останні 6 місяців з липня 2024 року по грудень 2024 року його нарахований дохід становив 529\~051,78 гривень, що в середньому складало 88\~175,30 гривень на місяць; після утримання податку на доходи фізичних осіб, воєнного збору, профспілкового внеску складав 416\~792,78 гривень, що в середньому становило 66\~465,46 гривень; відомості про інші утримання відсутні ( а.с. 73). Як вбачається з довідки № 144 від 23 грудня 2024 року, виданої Філією «Відокремлений підрозділ «Атомремонтсервіс» АТ « НАЕК «Енергоатом» [PERSON] , яку він долучив до відзиву на позов, за період з 01 червня 2024 року по 30 листопада 2024 року включно його нарахована заробітна плата складала 470\~323,31 гривень, що в середньому за місять становило 78\~387,22 гривні; сума після утримання податків, зборів 374\~013,78 гривень, що в середньому за місяць складало 62\~335, 63 гривень ( а.с.106). В судовому засіданні з пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що він не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина та доказів протилежного матеріали справи не містять. У свою чергу показання свідка [PERSON] , дружини відповідача, в частині того, що вона перебуває на утриманні свого чоловіка [PERSON] , оскільки за станом здоров`я не працює, за відсутності інших належних і допустимих доказів, зокрема висновку лікаря про її повну або часткову непрацездатність, не є достатніми для підтвердження того, що вона не працює з поважних причин. У судовому засіданні відповідач підтвердив, що він не має у власності будь-якого нерухомого майна, банківських вкладів та інших цінностей. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Зазначені обставини інші учасники справи в судовому засіданні не заперечували. Відповідач зазначав, що має ряд захворювань, які потребують від нього матеріальних витрат та надав на підтвердження його стану здоров`я копію роздруківки витягу з електронної медичної карти амбулаторного хворого №3542 від 19 січня 2024 року, в якій зазначено, що він звертався до лікаря з приводу ряду захворювань, зокрема верхніх дихальних шляхів, органів травлення, хребта ( а.с.105). Проте матеріали справи не містять доказів того, що наявний стан здоров`я відповідача потребує здійснення ним у зв`язку з цим значних витрат, пов`язаних з лікуванням, які б могли вплинути на його можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки та їх розмір. Крім того, обов`язкові витрати на сплату житлово-комунальних послуг, на підтвердження чого відповідач надав квитанції та платіжні інструкції ( а.с.93-102), придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни не є обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відповідно до частини першої статті 182 СК України. З`ясовуючи питання щодо можливості надання утримання повнолітній дочці сторін другим з батьків, тобто позивачем, суд виходить з такого. Як видно з копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] , останній запис про її роботу зроблений 09 березня 2021 року про звільнення її із займаної посади бухгалтера ІІ категорії Центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю та осіб з інвалідністю «Благодар» Управління соціального захисту населення по догляду за дитиною до досягнення нею 14-річного віку згідно із статтею 38 КЗпП України ( а.с. 32-34). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 26 грудня 2024 року за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року наявна інформація щодо [PERSON] про джерела отримання доходів: ТОВ «Лінеура Україна» в розмірі 11\~074,11 гривень, код та назва ознаки доходу: 189-сума (основна), прощена (анульована) кредитором ( а.с.64). Як видно із виписки про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5), сформованої 26 грудня 2024 року, [PERSON] , з квітня 2021 року не працює ( а.с.65-68). На утриманні позивача також перебуває малолітній син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , який, як зазначила позивач, часто хворіє, тому вона не працює та займається його доглядом. На підтвердження того, що син хворіє надала копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] , де зазначено, що протягом 2022-2023 років він перебував на амбулаторному лікуванні у зв`язку із простудними захворюваннями (а.с.31). Таким чином, на утриманні позивача [PERSON] перебуває малолітній син від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Також позивач надає матеріальну допомогу повнолітній дочці від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, утримувати яку їй допомагає її чоловік. Доказів стану здоров`я позивача [PERSON] матеріали справи не містять. Оцінюючи надані докази, суд бере до уваги, що повнолітня дочка сторін у справі [PERSON] , [INFO] , після досягнення повноліття продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Суд не встановив обставин, які б перешкоджали [PERSON] у виконанні його обов`язків стосовно його повнолітньої дочки [PERSON] у зв`язку із продовженням нею навчання. Суд вважає необґрунтованими та відхиляє доводи відповідача про те, що договір про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, посвідчений 09 грудня 2011 державним нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, фактично позбавляє позивача права на отримання аліментів на спільну дочку [PERSON] після досягнення нею повноліття на період її навчання, виходячи з наступного. Положеннями статті\~190\~СК України\~визначено,\~що той\~із батьків,\~з ким\~проживає дитина,\~і той\~із батьків,\~хто проживає\~окремо від\~неї,\~з дозволу\~органу опіки\~та піклування\~можуть укласти\~договір про\~припинення права\~на аліменти\~для дитини\~у зв`язку\~з передачею\~права власності\~на нерухоме\~майно (\~житловий будинок,\~квартиру,\~земельну ділянку\~тощо).\~Такий договір\~посвідчується нотаріально.\~Такий договір\~нотаріально посвідчується.\~Право власності\~на нерухоме\~майно за\~таким договором\~виникає з\~моменту державної\~реєстрації цього\~права відповідно\~до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно .У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її. Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину. На майно, одержане за договором відповідно до частини першої цієї статті, не може бути звернене стягнення. Майно, одержане дитиною за цим договором, може бути відчужене до досягнення нею повноліття лише з дозволу органу опіки та піклування. Договір,\~укладений відповідно\~до частини\~першої цієї\~статті,\~визнається судом\~недійсним за\~вимогою відчужувача\~нерухомого майна\~у разі\~виключення його\~імені як\~батька з\~актового запису\~про народження\~дитини. У разі визнання договору недійсним у відчужувача відновлюється право власності на нерухоме майно. За позовом відчужувача нерухомого майна договір, укладений відповідно до частини першої цієї статті, може бути розірваний у разі невиконання тим із батьків, з ким проживає дитина, обов`язку по її утриманню. Вказана стаття розташована в Главі 15 СК України, якою врегульовано правовідносини щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання. У своє чергу правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання врегульовані Главою 16 СК України. Зі змісту статті 199 СК України вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку сина, які продовжують навчання виникає за сукупності таких умов: повнолітні дочка, син продовжують навчання і зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. За умовами договору про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяла її мати [PERSON] , посвідченого 09 грудня 2011 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №2717 ( а.с.29-30) у зв`язку з припиненням права на одержання аліментів для дочки [PERSON] , [PERSON] передав їй у власність належну йому частку квартири [ADDRESS] в рахунок належних до сплати аліментів ( п.1 договору). Укладання договору не звільняє батька від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину ( п.7 договору). Суд констатує та погоджується з доводами позивача, що вказаний договір не містить положень про домовленість з відповідачем щодо його обов`язку утримання дитини та сплати аліментів після досягнення [PERSON] повноліття, такий обов`язок щодо сплати аліментів після повноліття дитини настає виключно за визначеними умовами. Таких умов, які визначені положеннями статті 199 СК України, станом на момент укладення договору не існувало. Крім того, як вбачається з рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області №464 від 01 листопада 2011 року «Про надання дозволу на укладення та підписання договору про припинення права на аліменти» дозвіл батькам [PERSON] та [PERSON] було надано на укладення та підписання договору про припинення права на аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з передачею їй права власності на нерухоме майно -1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої є батько дитини [PERSON] ( а.с.138). Таким чином, враховуючи положення статті 190 СК України, її розташування в Главі 15 СК України, якою врегульовано питання щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання, положення статті 199 СК України, яка розміщена в Главі 16 СК України, яка регулює правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, а також зміст укладеного договору про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, суд вважає, що укладення цього договору з відповідачем не впливає на його обов`язок утримувати повнолітню дочку [PERSON] , яка продовжує навчання і не позбавляє права позивача на отримання аліментів на спільну дочку [PERSON] після досягнення нею повноліття на період її навчання. Інші доводи відповідача та його представника не спростовують вказаних висновків суду. Отже, враховуючи принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дітей, матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище стягувача аліментів, з урахуванням того, що позивач не довела розмір інших необхідних витрат на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, крім оплати за навчання та проживання в гуртожитку, оскільки не надала відповідного розрахунку таких витрат, інші обставини, передбачені частиною першою статті 182 та частиною 2 статті 200 СК України, які підлягають застосуванню до даних правовідносин в силу статті 200 цього Кодексу, суд доходить висновку, що позивач у справі - повнолітня дочка відповідача продовжує навчання у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість надавати таку матеріальну допомогу, однак, у розмірі меншому, ніж просить позивач. Таким чином, суд вважає правильним задовольнити позов частково та визначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на період її навчання в Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, у\~розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, що буде необхідною та достатньою його участю як батька в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в іншому розмірі є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. Виходячи із змісту статті 201, частини першої статті 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 26 листопада 2024 року. Інші доводи учасників справи, наведені у заявах по суті справи та в судовому засіданні, не впливають на висновок суду щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів у вказаному розмірі. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Таким чином, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: 1211, 20 гривень ( сума судового збору, що підлягає сплаті) х 53,33 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог) : 100 = 645,93 гривні (сума судового збору, пропорційна відсотку розміру задоволених позовних вимог), від сплати якого позивач звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial