Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документа. Згідно заявлених вимог заявниця просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме - факт, належності [PERSON] , [INFO] : -диплому серії [NUMBER] від 02 червня 1987 року виданий Донецьким інститутом радянської торгівлі та період навчання з 01 вересня 1982 року по 01 червня 1987 року згідно до диплому серії [NUMBER] від 02 червня 1987 року. -диплому серії [NUMBER] від 22 липня 1982 року виданий технічним училищем № 46 міста Ворошиловград та період навчання з 03 вересня 1981 року по 22 липня 1982 року згідно до диплому серії [NUMBER] від 22 липня 1982 року. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 30 січня 2024 року заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням пенсійного віку. Зазначає, що в лютому 2024 року вона отримала відповідь з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про відмову у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж складав 17 років 9 місяців та 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. До трудового стажу не було зараховано періоди згідно трудової книжки [NUMBER] від 23 липня 1982 року та трудової книжки [NUMBER] від 19 жовтня 1982 року, оскільки вони заведені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці України , Мін`юст України, Мінсоцзахист 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, а саме: в даних трудових книжках вказано ім`я, що не співпадає з іменем заявниці згідно паспорта [NUMBER] від 08 січня 2008 року, а також до загального трудового стажу не зараховано період навчання з 03 вересня 1981 року по 22 липень 1982 року згідно диплому [NUMBER] від 22 липня 1982 року, виданого технічним училищем № 46, оскільки у дипломі зазначено ім`я « [PERSON] / [PERSON] », яке не співпадає з ім`ям у паспорті « [PERSON] / [PERSON] ». Заявниця зазначає, що після виправлень у трудовій книжці вона повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком, проте знову отримала відмову, оскільки її страховий стаж на цей раз становить вже 20 років 5 місяців 20 днів, проте в цей раз той же ПФУ не зарахував періоди навчання, які були зараховані при першій подачі документів, та періоди роботи на території Російської Федерації про що в першій відмові також мова не йшла, а саме: періоди роботи в російській федерації з 01 січня 1992 року по 20 червня 1992 року, з 23 січня 1994 року по 30 липня 1997 року, з 31 липня 1997 року по 14 березня 1998 року, з 01 грудня 1998 року по 11 жовтня 1999 року, з 02 травня 2000 року по 01 серпня 2000 року згідно трудової книжки [NUMBER] від 23 липня 1982 року, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФ по 31 грудня 1991 року відповідно до Постанови КМУ від 29 листопада 2022 року № 1328 та періоди навчання з 01 вересня 1982 року по 01 червня 1987 року згідно диплому [NUMBER] , оскільки прізвище « [PERSON] » не відповідає прізвищу « [PERSON] » зазначеному у витязі про реєстрацію шлюбу від 26 січня 2024 року та період навчання з 03 вересня 1981 року по 22 липня 1982 року згідно диплому [NUMBER] від 22 липня 1982 року, оскільки прізвище та ім`я заявниці не відповідає паспортним даним, а саме: « [PERSON] » - « [PERSON] » ( на українській мові). Вважаючи неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, заявниця звернулася до Харківського окружного адміністративного суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року по справі 520/10299/24 позовну заяву було задоволено частково, визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20 лютого 2024 за № 104450011426, в частині не зарахування до страхового стажу періоди роботи в Російський Федерації з з 01 січня 1992 року по 20 червня 1992 року, з 23 січня 1994 року по 30 липня 1997 року, з 31 липня 1997 року по 14 березня 1998 року, з 01 грудня 1998 року по 11 жовтня 1999 року, з 02 травня 2000 року по 01 серпня 2000 року згідно трудової книжки [NUMBER] від 23 липня 1982 року. В позовних вимогах щодо зарахування періодів навчання з 01 вересня 1982 року по 01 червня 1987 року згідно диплому [NUMBER] від 02 червня 1987 року та періоди навчання з 03 вересня 1981 року по 22 липня 1982 року згідно диплому [NUMBER] від 22 липня 1982 року, було відмовлено з посиланням на необхідність надання нею уточнюючих довідок про навчання до ПФУ. Другим апеляційним адміністративним судом рішення від 16 жовтня 2024 року залишено без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року по справі 520/10299/24. Вказує, що 24 листопада 2024 року звернулася з письмовою заявою до Міністерства освіти та науки України з проханням надати довідки про навчання протягом 1981-1982 років у технічному училищі № 46 м. Ворошиловграда та протягом 1982-1987 років у Донецькому інституті радянської торгівлі для зарахування до страхового стажу. 26 листопада 2024 року заявник отримала відповідь, що для підтвердження факту навчання та здобуття освіти потрібно безпосередньо звернутися до закладу вищої освіти або його правонаступника. Правонаступником Донецького інституту радянської торгівлі є Донецький національний університет економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського. Зазначає, що 28 листопада 2024 звернулася до Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, де їй повідомили що архіві, кадрова та фінансова документація залишилася у Донецьку і інформація про працівників та студентів відсутня, що підтверджується висновками Саксаганського РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 23 жовтня 2014 року. 09 грудня 2024 року заявник знову звернулася до Міністерства освіти та науки України з заявою, що б їй надали дані стосовно правонаступника технічного училища № 46 міста Ворошиловграда (сьогодні Луганська). 08 січня 2025 року заявниця отримала відповідь, що в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО), розпорядником якої є Міністерство освіти і науки України, інформація про технічне училище № 46 міста Ворошиловграда чи його правонаступника відсутня. Переміщення архівів закладів професійної (професійно-технічної) освіти з окупованих територій Донецької та Луганської областей на підконтрольну Україні територію не здійснювалось. У зв`язку з вищевикладеним постала необхідність встановлення факту належності [PERSON] диплому [NUMBER] від 02 червня 1987 року та диплому [NUMBER] від 22 липня 1982 року. Зазначає, що трудова книжка [NUMBER] містить запис про навчання згідно диплому [NUMBER] від 22 липня 1981 року, що є підставою для зарахування їй періоду навчання згідно трудової книжки. Крім того, трудова книжка [NUMBER] та трудова книжка [NUMBER] на титульній сторінці містить запис прізвища, яке вона мала під час шлюбу зазначене на російській мові « [PERSON] », що повністю співпадає з записом у дипломі [NUMBER] виконаним на російській мові, а саме: виданий «Краснобрижей» (тобто неспівпадіння є тільки українськомовній частині диплому). Запис про зміну прізвища під час шлюбу внесено в трудові книжки та у диплом на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 09 жовтня 1983 року та паспорту [NUMBER] виданого 25 жовтня 1983 року в яких зазначалося прізвище на російській мові, яке під час видачі диплому було перекладено на українську мову як « [PERSON] ». Встановлення факту належності диплому необхідне заявниці для подальшого оформлення пенсії, оскільки без вищевказаних періодів вона не має достатнього стажу та права на пенсію. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 січня 2025 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явилися. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та просила винести рішення згідно чинного законодавства України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Артемівським ГВ ЛМУ УМВС України в Луганській області заявник значиться [PERSON] (українською мовою), [PERSON] (російською мовою). Згідно копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Артемівської ДПІ в м. Луганськ від 17 січня 2008 року, прізвище ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] ». Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00043306038 від 26 січня 2024 року заявниця уклала шлюб 09 жовтня 1983 року із [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області 09\~жовтня 1983\~рокускладено відповідний актовий запис № 149, після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 23 липня 1982 року, ім`я та по батькові заявниці зазначено: « [PERSON] », в подальшому на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 09 жовтня 1983 року, змінено прізвище заявниці на « [PERSON] » та на підставі паспорту серії [NUMBER] виданого 08 січня 2008 року, змінено ім`я заявниці на « [PERSON] ». Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 19 жовтня 1982 року, ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] », в подальшому на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 09 жовтня 1983 року та паспорту [NUMBER] виданого 25 жовтня 1983 року, змінено прізвище заявниці на « [PERSON] » та на підставі паспорту серії [NUMBER] виданого 08 січня 2008 року, змінено ім`я на « [PERSON] ». Відповідно до копії диплома серії [NUMBER] виданого 22 липня 1982 року технічним училищем № 46 міста Ворошиловград, прізвище, ім`я та по батькові зазначено « [PERSON] » (українською мовою), « [PERSON] » (російською мовою). Згідно до копії диплома серії [NUMBER] виданого 02 червня 1987 року Донецьким інститутом радянської торгівлі, прізвище, ім`я та по батькові зазначено « [PERSON] » (українською мовою), « [PERSON] » (російською мовою). Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту того, що диплом серії [NUMBER] від 02 червня 1987 року виданий Донецьким інститутом радянської торгівлі та диплом [NUMBER] від 22 липня 1982 року виданого Технічним училищем № 46 міста Ворошиловград дійсно належить [PERSON] . Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та необхідно їй для підтвердження трудового стажу для призначення пенсії. Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява\~ [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved