Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

у серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом у якому просить: встановити факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON] ; визнати квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , набуту під час фактичних шлюбних відносин спільною сумісною власністю її та [PERSON] ; визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На мотивування позовних вимог позивач вказує, що з вересня 2016 року вона та [PERSON] почали відносини, а з 2017 року - фактичне подружнє життя з веденням спільного господарства. В них були чудові сімейні стосунки, що ґрунтувалися на взаємоповазі, любові та взаєморозумінні. Також зазначає, що 09.10.2019 року вона з [PERSON] придбала квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач зауважує, що частину коштів на придбання вищевказаного нерухомого майна надано її батьком [PERSON] , дружина якого [PERSON] допомагала під час виготовлення проєкту облаштування квартири та дизайну. [PERSON] вказує, що після купівлі квартири, вона з [PERSON] почала разом робити ремонт, купувати меблі, техніку за спільні кошти. При цьому, деяку техніку для облаштування квартири дарував її батько, в якого з [PERSON] були дуже добрі відносини. Крім того, позивач зазначає, що 17.02.2021 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. [INFO] [PERSON] помер через проблеми із серцем. При цьому, зауважує, що відповідач та донька померлого - [PERSON] не була присутня на похованні батька та протягом їх з чоловіком спільного проживання, остання не підтримувала родинних відносин з [PERSON] . Позивач додала, що 05.05.2023 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де їй повідомлено, що відповідачем також подано заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] . На підставі зазначеного, та з огляду на те, що придбання спірного житлового приміщення здійснено з метою покращення її та [PERSON] житлових умов, частину коштів на його придбання отримано в позику від її сім`ї, ремонт здійснювався за кошти спільного бюджету фактичного подружжя, [PERSON] просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 23.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 97). 18.12.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому адвокат Кучеренко В.Р. просить у позові відмовити, посилаючись на те, що відповідач є донькою померлого [INFO] [PERSON] від першого шлюбу з [PERSON] , з якою останній перебував у зареєстрованому шлюбі з 1986 року по 2000 рік, а із серпня 2003 року по 20.10.2019 року батьки відповідача проживали однією без шлюбу та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , з якими також проживала й [PERSON] ; батько відповідача мав намір придбати житлове приміщення виключно на своє ім`я та 09.10.2019 року уклав Договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в кінці лютого 2021 року повідомив відповідача про те, що 17.02.2021 року одружився, однак, позивача з [PERSON] він не знайомив; про раптову смерть батька, дату, час і місце його поховання позивач [PERSON] також не повідомила, в зв`язку із чим, відповідач не була присутня на похованні [PERSON] ; додані позивачем документи не є беззаперечним підтвердженням ані факту спільного проживання, ані ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю (т. 1, а.с. 118-130). 23.01.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій [PERSON] зазначає, що з 31.12.2016 року [PERSON] не з`являвся за адресою: [ADDRESS] , де він до цього проживав сам, а відповідач з матір`ю проживали в с. Старі Петрівці Київської області; з [PERSON] вона розпочала фактичне подружнє життя з веденням спільного господарства з 2017 року, що підтверджується спільними фото; проживали у квартирі знайомих за адресою: [ADDRESS] , куди купували речі та меблі; відповідач востаннє бачила свого батька в листопаді 2016 року(т. 1, а.с. 139-142). 22.02.2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на вказану позовну заяву, в якому адвокат Кучеренко В.Р. вказує, що відповідач з матір`ю почали проживати в с. Старі Петрівці Київської області з листопада 2019 року; додані позивачем спільні фотографії не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; спірна квартира придбана [PERSON] за власні кошти та останній надав матері відповідача копію Договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року з метою підтвердження наявності в нього особистого житла, про що також зазначено й в п. 3.2. цього ж Договору (т. 2, а.с. 1-6). Ухвалою суду від 09.04.2024 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні (т. 2, а.с.55). В судовому засіданні позивач та її представник - [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити. В судовому засіданні відповідач і її представники - [PERSON] , [PERSON] , кожен зокрема, позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єдігаров Е.М., будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в установленому цивільним процесуальним порядку, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, своїм правом на подачу письмових пояснень не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції в справі не надав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін у справі та їх представників, покази свідків, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі із 17.02.2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.02.2021 року (т. 1, а.с. 71). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2023 року, [PERSON] помер [INFO] (т. 1, а.с. 72). При цьому, з`ясовано, що відповідач [PERSON] - є донькою померлого [INFO] [PERSON] від його першого шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] від 27.12.1986 року та про народження серії [NUMBER] від 25.12.1987 року (т. 1, а.с. 133-134). Згідно з поясненнями сторони відповідача, шлюб [PERSON] з [PERSON] розірвано ще в 2000 році. Також судом встановлено та сторонами визнається і не заперечується, що [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] і приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Е.М. заведено спадкову справу № 70286470 (т. 1, а.с. 75-76). За змістом експертного висновку № 056/225-n від 21.02.2023 року, прізвища [PERSON] / [PERSON] та [PERSON] / [PERSON] є ідентичними у документах, наданих для експертизи, а саме: свідоцтві про смерть, запис [PERSON] ; паспорті громадянина України, запис [PERSON] , російською « [PERSON] »; свідоцтві про народження, запис російською « [PERSON] , отец « [PERSON] , мать [PERSON] » (т. 1, а.с. 135). При цьому, як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2864, оригінал якого оглянуто судом в судовому засіданні, [PERSON] придбав у ПАТ«ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Продаж квартири вчинено за ціною 1 049 789,75 грн (т.2, а.с. 47-50). Згідно з п. 3.2. цього ж Договору, Покупець [PERSON] довів до відома Представника Продавця, а Представник Продавця взяв до уваги той факт, що Покупець у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються Покупцем на придбання квартири за цим Договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти, в тому числі відповідно до ст. ст. 65, 74 та 97 СК України, відсутні. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 09.10.2019 року квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (номер запису про право власності: 33594696, підстава виникнення права власності:Договір купівлі-продажу, серія та номер: 2864, виданий: 09.10.2019 року) (т.1, а.с.70). Як вбачається з наданої позивачем довідки про реєстрацію місця проживання особи № 48612341 від 13.03.2020 року, [PERSON] з 23.04.1991 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с .24). При цьому, згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 493 від 13.09.2018 року за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять, в тому числі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т. 2, а.с. 13). Відповідно до довідок Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 3/182, № 3/183 від 04.07.2023 року [PERSON] , [PERSON] проживають незареєстровані з листопада 2019 року по даний час за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а.с. 14, 15). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.02.2024 року, державна реєстрація зміни місця проживання/місця знаходження фізичної особи-підприємця [PERSON] ( [ADDRESS] ) здійснена 20.01.2020 року (т. 2, а.с. 16-19). Також у матеріалах справи наявні пасажирські квитки авіаперевезення, датовані 31.03.2017 року, 11.09.2019 року та 06.10.2021 року, видані на ім`я [PERSON] та [PERSON] на рейси з Києва та, відповідно, до Хургади, Анталії, а також [PERSON] (т. 1, а.с. 43-52). Згідно із Свідоцтвом про сплату єдиного податку серії Ж № 691705 від 01.01.2010 року та Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 № 613602 від 03.02.2009 року, [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем). Види діяльності: оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі (т. 1, а.с. 65, 66). Поряд із цим, з доданих позивачем до матеріалів справи: рахунків на оплату замовлення № 486 від 26.11.2019 року, № 540 від 18.12.2019 року, рахунка на оплату № 1462 від 20.12.2019 року, замовлення покупця № 37886 від 09.01.2020 року, видаткових накладних № НО000002068 від 16.03.2020 року та № 4446 від 18.06.2020 року, звітів № 10 (період 15-02.2020-05.03.2020 року) та № 11 (період 06.03.2020-06.08.2020 року), гарантійного талона від 17.03.2020 року, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] замовлялися послуги з монтажу та встановлення, придбавалося побутове, сантехнічне, водопровідне та електричне обладнання, всього на суму 94 833,44 грн (а.с. 53-64). Відповідно до акта про підтвердження фактичного проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу від 12.08.2023 року, складеного мешканцями багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] фактично проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , в період із січня 2020 року до моменту смерті [PERSON] (т. 1, а.с. 79-80). Зі змісту довідки вих. № 1 від 18.01.2024 року ОСББ «Голосіївський дворик», вбачається, що [PERSON] з [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільне господарство в період з 26.01.2020 року до моменту смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 208). Також стороною позивача надано фотокартки на яких [PERSON] та [PERSON] спільно зображені на відпочинку, святах та інших визначних подіях, у тому числі, з друзями та донькою позивача (т. 1, а.с. 25-42, 143-206). В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є батьком позивача. Влітку 2017 році під час продажу автомобіля [PERSON] був разом з нею [PERSON] і він зрозумів, що це не просто її знайомий. Сказати з якого часу [PERSON] проживала з [PERSON] не може. Він надав в борг доньці 15 000,00 доларів США на купівлю квартири, розуміючи, що [PERSON] йому їх поверне. В спірній квартирі бував багато разів. Порадив свого виконроба щоб робити ремонт у спірному житлі. Він мав постійний дохід, оскільки отримував пенсію і заробітну плату в розмірі 2 000,00 доларів США щомісячно. 10 000,00 доларів США боргу [PERSON] та [PERSON] повернули до дня смерті останнього за один раз. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є зятем позивача. Знайомий з [PERSON] з 2018 року. Про те, що позивач зустрічалася з [PERSON] з 2016 року, йому відомо зі слів доньки позивача. Зустрічалися з позивачем і [PERSON] раз на місяць, разом їздили відпочивати в Пирогів. Вони розпочали постійно разом проживати з початку або із середини 2019 року. Спірна квартира придбана восени 2019 року за спільні кошти, про що говорив йому [PERSON] . Батько позивача в борг надавав кошти для придбання квартири. Дружина батька позивача [PERSON] відповідала за планування цього житлового приміщення. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач є донькою її чоловіка від першого шлюбу. З [PERSON] вперше познайомилася в 2019 році, коли [PERSON] приїжджала з ним просити гроші для купівлі квартири. [PERSON] і [PERSON] перебували в стосунках неймовірної закоханості. В 2017 році [PERSON] продавала свій автомобіль і вони з [PERSON] звернулися до її чоловіка, який тоді й познайомився з останнім. В 2017 році [PERSON] і [PERSON] вже проживали разом і це їй відомо зі слів чоловіка, а особисто їй відомо, що з 2019 року вони проживали разом. В квартирі, де проживали [PERSON] і [PERSON] вона ніколи не була. Під час першої зустрічі з [PERSON] , все ж таки, позичили гроші [PERSON] в сумі 15 000,00 доларів США, з яких 10 000,00 доларів США повернуто до моменту смерті [PERSON] . Позичали кошти влітку 2019 року. Здає свою квартиру в найм, має досвід, тому допомагала [PERSON] і [PERSON] з плануванням квартири. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є донькою позивача. Була знайома з [PERSON] з 2017 року, а її мати в стосунках з останнім перебувала з 2016 року. З 2017 року її мати [PERSON] та [PERSON] почали разом спільно проживати в квартирі на [ADDRESS] . В квітні 2017 року зустрічала [PERSON] та [PERSON] у аеропорту, а також зустрічалися з ними у різних закладах. Кожні вихідні проводили спільно. Позивач постійно до 2019 року проживала то з нею і братом, якому було 15 років, то з [PERSON] . Відомо, що спірну квартиру її матір разом з [PERSON] вибирали. Частину коштів на придбання житла позичили в її дідуся. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є хрещеним батьком відповідача. Із сім`єю [PERSON] знайомий з 1987 року, а його дружина та мати відповідача - знайомі ще зі школи. Він дружив з [PERSON] . [PERSON] мав забезпечений фінансовий стан. Разом з ним займалися нумізматикою, [PERSON] завжди купував монети, та в нього питань з грошима не було. В сім`ї [PERSON] в 2016-2019 роках нічого не змінилося, а також їх відносини не змінилися. Останній раз він бачив [PERSON] в 2020 році в його кафе. Про те, що в 2019 році [PERSON] переїхав, він дізнався в кінці жовтня 2019 року. Йому відомо, що [PERSON] придбав однокімнатну квартиру. [PERSON] казав йому, що познайомився з жінкою та буде з нею жити. До цього йому невідомо було, що у [PERSON] є інша жінка. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що перебуває у дружніх стосунках з відповідачем. Займається тренуванням і продажом собак. [PERSON] з дружиною в кінці травня 2016 року приїжджав до неї дивитися собаку. Середня ціна собаки 2 000,00 доларів США. Вони приїжджали декілька разів. Після продажу їм собаки, продовжили спілкувалися. Вона неодноразово бувала в [PERSON] з дружиною вдома за адресою: [ADDRESS], її запрошували на свята, де були всі: [PERSON] та її мати, [PERSON] , відповідач. Вона ночувала в них. Із сім`єю [PERSON] спілкувалися постійно. Останній раз [PERSON] та [PERSON] разом бачила в жовтні 2019 року. Це запам`ятала, через те, що кінологічні змагання були в грудні 2019 року. Перетиналися із сім`єю [PERSON] в 2018-2019 роках. В 2018 році приїжджала додому до відповідача для консультацій щодо вольєра. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою матері відповідача, з якою знайома з 1972 року. Сім`я [PERSON] та [PERSON] була привітна, зустрічалася з ними в магазині, аптеках. В період 2016-2019 років у сім`ї [PERSON] та [PERSON] нічого не змінилося, вони були дуже близькі. Восени 2019 року перестала бачити [PERSON] вдома, хоча до цього бачились щодня, що для неї стало неочікуваним. Сім`я [PERSON] та [PERSON] завжди була забезпечена, вона бачила колекцію золотих монет останнього. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є подругою матері відповідача, яка хрестила її доньку, та з якою знайомі з 1986 року. Спочатку разом працювали, після чого дружили сім`ями. Бувала вдома у відповідача. Проживали разом [PERSON] , [PERSON] , відповідач, і бабуся з дідусем. З 2016 року по жовтень 2019 року в них нічого не змінилося, вони були для неї зразковою сім`єю. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю відповідача та колишньою дружиною [PERSON] , з яким познайомилася в 1984 році, а в 1986 році вони одружилися та почали проживати в квартирі, де вона й зараз проживає. В 1987 році у них народилася донька [PERSON] . В 2000 році вона розірвала шлюб з [PERSON] , однак, після незначного проміжку часу почали знову проживати разом аж до жовтня 2019 року. Причиною припинення відносин стала сварка через те, що [PERSON] хотів придбати власне житло, оскільки, після їх одруження, вважалось, що він перебуває в приймах. Була категорично проти придбання житла [PERSON] , адже мала інші плани на ці гроші.Розпочали сімейне життя з [PERSON] , коли в них нічого не було, а в 2001 році у них з`явилися заклади, придбали квартиру «на Чайці», автомобілі із салону. [PERSON] фінансових проблем не відчував. З 2016 року по 2019 року вони разом постійно проживали з [PERSON] . Продали квартиру «на Чайці » та в них завжди була грошова «подушка». Квартиру «на Чайці» спочатку 17.02.2012 року [PERSON] подарував відповідачу, яка 14.08.2016 року її продала. В [PERSON] з`явилася ідея придбати квартиру та він повідомив, що він придбає однокімнатну квартиру для себе, якщо вона не хоче придбати трикімнатну квартиру. Після чого [PERSON] придбав спірне житлове приміщення. Потім вона зрозуміла, що із сейфа зникли гроші. Вона недорахувала 40 000,00 доларів США. Найдовше відрядження [PERSON] тривало 3 місяці. Підозр того, що в [PERSON] була інша жінка в неї не було. З кінця 2016 року та до моменту як розійшлися, жили разом з [PERSON] . Останні роки у спільні відпустки не їздили, адже мали собаку стаффордширського бультер`єра, тому не могли разом відпочивати. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є подругою [PERSON] , знає її більше 20-ти років. Була присутня під час знайомства позивача з [PERSON] в 2017 році в його кафе. Точно не може сказати з якого часу [PERSON] з [PERSON] почали жити разом. Була в спірній квартирі та на новосіллі в 2020 році. На вказане житло позивач збирала кошти. Зустрічались на Великдень та святкування Нового 2023 року. З 2020 року зустрічала [PERSON] з [PERSON] разом. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є подругою позивача. З [PERSON] вона познайомилася в 2017 році. В січні 2019 року відпочивали в Єгипті. Була в них на новосіллі в 2020 році. Позивач і [PERSON] все робили разом: купували квартиру, робили в ній ремонт. [PERSON] супроводжувала [PERSON] по лікарнях. [PERSON] з [PERSON] були як подружжя, проживали разом з 2017 року. На момент придбання квартири в [PERSON] все було нормально, а погіршився майновий стан після початку пандемії коронавірусу. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що працював на сторону позивача виконробом, і робив ремонт в однокімнатній квартирі [PERSON] та [PERSON] , що знаходиться на [ADDRESS] . Познайомився з ними в кінці 2019 року та одразу почав робити ремонт в квартирі. Його порекомендував батько позивача. Проект квартири - це творчість мачухи [PERSON] . Стосунки [PERSON] та [PERSON] розцінює як людей, які вирішили разом жити. Його роботу оплачувала позивач і [PERSON] . Спочатку в квартирі були одні пусті стіни, а після зробленого ним ремонту [PERSON] та [PERSON] заселилися туди жити. Письмових договорів не укладали. Роботи виконував не як фізична особа-підприємець, а допомагав. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знає позивача, оскільки, працювала в [PERSON] з 2014 року та до закриття закладу в 2023 році та смерті останнього.Спочатку працювала барменом, потім адміністратором. Заклад знаходився на [ADDRESS] . З [PERSON] познайомилася в 2016 році, вона приходила до них на роботу. Зі слів [PERSON] , останній та позивач разом почали проживати з 2017 року. На початку 2017 року [PERSON] показував фото з відпустки. Щодо обставин придбання спірної квартири вона нічого точно не знає. З початком пандемії коронавірусу в [PERSON] були певні труднощі як у всіх. Також знайома з [PERSON] , яка інколи з`являлась у закладі та час від часу вона її бачила. Наявність двох жінок - це не про [PERSON] . Наскільки їй відомо, останні роки [PERSON] з колишньою дружиною не проживав. В 2014-2015 роках [PERSON] по 4-5 днів не виходив з роботи. Після знайомства з позивачем, [PERSON] став охайним, і краще виглядати, в нього з`явилися вихідні, почав слідкувати за своїм здоров`ям. [PERSON] , здається, переніс дві операції. З 2017 року бувала в спірній квартирі та знала, що позивач з [PERSON] там проживали. В 2019-2020 роках вона купувала плиту. В цій квартирі [PERSON] не бачила, однак, помітила зміни в обстановці. До 2016-2017 року [PERSON] не залишав заклад навіть на добу, після цього стався в його житті переломний період. [PERSON] був забезпеченим вище середнього рівня, мав автомобіль і власний бізнес. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача та має декілька квартир в будинку за адресою: [ADDRESS] , який є новобудовою. Знає [PERSON] з моменту її переїзду до спірної квартири - з кінця 2019 року чи початку 2020 року, точно не пам`ятає. Бачила як сусідка: чоловіка позивача та її сина. Постійно бачила разом [PERSON] з [PERSON] тому вирішила, що це її чоловік. Бачила як [PERSON] з [PERSON] під час переїзду розвантажували речі. Спілкується з позивачем, ходить до неї в гості 1-2 рази на місяць. Як вбачається із змісту заяви [PERSON] від 16.01.2024 року, підпис якого посвідчено нотаріально, він працював барменом в закладі «Beer-on-Line» (вул. Костянтинівська, буд. 17, в м. Києві), директором якого був [PERSON] . На прохання останнього, допомагав перевозити тумбу, яку він придбав, до його місця проживання за адресою: [ADDRESS] , де він проживав разом з [PERSON] з 03.01.2017 року. В період до 2016 року вказаний заклад часто відвідувала [PERSON] , його перша дружина, який перестала відвідувати після 2016 року. З 2017 року у заклад приїжджала лише [PERSON] . Також влітку 2020 року він допомагав перевозити речі з квартири за адресою: [ADDRESS] , на нову квартиру [PERSON] , коли він переїжджав разом з [PERSON] (т. 1, а.с. 207). Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.2 ст. 3 СК України). Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року в справі № 554/8023/15-ц). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою абов будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положенняглави 8 цього Кодексущодо права спільної сумісної власності подружжя (ст. 74 СК України). При застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України). Вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року в справі № 554/8023/15-ц). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 року в справі № 466/3769/16). Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2019 року в справі № 588/350/15. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Отже, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Вказана правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 14.07.2020 року в справі № 552/5693/18. Згідно з ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникаєв правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року в справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року в справі№ 129/1033/13-ц,пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року в справі № 904/2104/19. Як судом з`ясовано вище, на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2864, [PERSON] набув у приватну особисту власність за 1 049 789,75 грн, однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується відомостями з Державного реєстру речовий прав від 09.10.2019 року, індексний номер витягу 184136306. При цьому, посилання сторони відповідача як на підставу для відмови в позові на п. 3.2. зазначеного Договору в якому вказано, що [PERSON] у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються на придбання квартири, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти, в тому числі відповідно до ст. ст. 65, 74 та 97 СК України, відсутні, є безпідставними та судом зміст вказаного положення Договору не аналізується, адже, саме по собі, зазначення в Договорі купівлі-продажу спірної квартири про не перебування [PERSON] в шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах з позивачем без установлення контексту такого твердження не може свідчити про їх непроживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу на момент укладення цього Договору. Так, підписання типового Договору купівлі-продажу із застереженням про неперебування в шлюбних стосунках є його одностороннім волевиявленням. Позивач, не будучи стороною цього Договору, будь-якого впливу на таке волевиявлення не має, а механізму оспорення правочину в частині згаданого застереження чинним законодавством не передбачено. Тому включення такого пункту в Договір купівлі-продажу (як і його відсутність) саме по собі не може створювати, змінювати або припиняти права та обов`язки сторін цього спору в контексті їх стосунків як чоловіка та жінки. Обставина проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає встановленню судом у кожному конкретному випадку після надання оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, та саме до цього зводяться висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 28.11.2023 року в справі № 761/23526/20 Поряд із цим, з довідки про реєстрацію місця проживання особи № 48612341 від 13.03.2020 року, вбачається, що [PERSON] з 23.04.1991 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . При цьому, з акта про підтвердження фактичного проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу від 12.08.2023 року, складеного мешканцями багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , та довідки вих. № 1 від 18.01.2024 року ОСББ «Голосіївський дворик», вбачається, що [PERSON] розпочала проживати з [PERSON] однією сім`єю та вести спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , починаючи із січня 2020 року. Тобто, перелічені документи підтверджують факти реєстрації позивача за іншим місцем проживання, а також обставини того, що останні як чоловіка та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу почали проживати в період, вже після набуття [PERSON] у власність спірного нерухомого майна. Однак, жодного документа про те, що починаючи з 2017 року, та до 09.10.2019 року (придбання [PERSON] вказаної квартири) включно, останній та позивач фактично спільно проживали та за якою конкретно адресою, матеріали справи не містять. Обставини можливих спільних подорожей (відпочинку) позивача з [PERSON] з 03.04.2017 по 10.04.2017 року та у вересні 2019 року, тобто раз у півтора року строком на 7 днів, є недостатніми для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, адже, самі по собі, не доводять факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю та того, що між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, в матеріалах справи наявні лише пасажирські квитки авіаперевезення, датовані 31.03.2017 року та 11.09.2019 року, видані на ім`я [PERSON] та [PERSON] на рейси з Києва та, відповідно, до Хургади та Анталії , без надання відповідних паспортних документів з відмітками про перетин кордону в один час, посадкових талонів, інших документів, що підтверджують розрахунки з туроператором чи турагентом, продаж авіаквитків, підписання акта наданих туристичних послуг тощо, які не доводять факт проведеного спільного відпочинку [PERSON] з [PERSON] . З наданих стороною позивача фотографій, неможливо встановити одночасно дату та місце проведення позивачем та [PERSON] спільних закордонних подорожей, а жоден із свідків не підтвердив факт його спільного відпочинку з [PERSON] з [PERSON] саме у вказані в квитках дати (з 03.04.2017 по 10.04.2017 року та у вересні 2019 року) та місцях - Хургаді та Анталії . При цьому, надані [PERSON] рахунки на оплату, замовлення покупця, видаткові накладні, звіти № 10 та № 11, та гарантійний талон щодо її участі в ремонті та оздобленні спірної квартири, датовані, починаючи з 26.11.2019 року. Тобто, ці документи також не доводять факту спільного проживання однією сім`єю, придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі в оспорюваний період, тобто з 2017 року до 09.10.2019 року (дата укладення між [PERSON] і ПАТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» Договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ) включно. Що стосується коштів, за які спірне житлове приміщення набуте (джерело набуття), то [PERSON] надано докази того, що вона є суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем) із видами діяльності: оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі, однак, жодних доказів щодо доходу від здійснення підприємницької діяльності, отриманого нею під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, починаючи з січня 2017 року, чи у будь-який інший період, а також будь-яких інших доходів, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, стороною позивача не надано. Також [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог вказувала, що її батьком [PERSON] надано в борг кошти в розмірі 15 000,00 доларів США з метою придбання спірної квартири. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Однак, суду не надано письмовий договір позики чи боргову розписку позичальників [PERSON] чи [PERSON] . Тобто, позивачем всупереч вимог ст. ст. 1046, 1047 ЦК України не доведено факт укладення між нею, її померлим чоловіком [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони договору позики на суму 15 000,00 доларів США, для якого законом визначено обов`язкову письмову форму, а також факт передання та отримання позичальниками в борг зазначених грошових коштів, оскільки, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підставі яких суд може встановити коли, в якій кількості та на яких умовах позивачу чи [PERSON] були передані [PERSON] в борг зазначені грошові кошти, з`ясувати термін виконання даного зобов`язання, а також пересвідчитись у тому, що кошти дійсно були передані та отримані позичальниками, а боргове зобов`язання, у разі його наявності, залишилось невиконаним боржниками, або ж виконане ними частково, як стверджують свідки сторони позивача. Зважаючи на вказану позивачем суму боргу, яка більш ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, факт укладення договору позики, в даному випадку, не може доводитись показаннями свідків. Будь-яких інших належних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог стороною позивача суду не надано та під час судового розгляду цієї справи не встановлено. Даючи оцінку показанням свідків, допитаних в судовому засіданні, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, судом не встановлено об`єктивних, чітких, однозначних і несуперечливих показань свідків, необхідних для встановлення об`єктивної істини в цій справі при ухваленні законного та обґрунтованого рішення, адже з їх показів неможливо достовірно з`ясувати момент (початкову дату) з якої позивач та [PERSON] проживали як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На переконання суду, показання всіх допитаних свідків у цілому не дають змогу встановити нерозривний зв`язок між поясненнями сторін, наявними у справі письмовими доказами та спірними правовідносинами, та фактично є неспроможними підтвердити чи спростувати наявні у справі письмові докази та пояснення сторін, а тому оцінюються судом критично, адже, кожен із свідків давав покази на користь тієї із сторін, за клопотанням якої був запрошений до суду для допиту. За перелічених вище та встановлених судом обставин, лише спільні фотографії позивача з [PERSON] не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року в справі № 466/3769/16. Отже, суд вважає недоведеним, що в період із січня 2017 року та до моменту придбання [PERSON] спірного житлового приміщення (до 09.10.2019 року включно), останній та позивач перебували у фактичних шлюбних відносинах, оскільки, цей факт не підтверджений в суді належними доказами. Таким чином, позивачем не доведено, що в спірний період вона мала з [PERSON] спільний бюджет, що вони вели спільне господарство та були пов`язані взаємними правами й обов`язками, тобто, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року в справі № 522/25049/16-ц. Крім того, стороною позивача жодним чином не доведені обставини: придбання спірного майна внаслідок спільної праці, адже саме про один із таких критеріїв для врахуваннята його визначення вказано Верховним Судом у постанові від 14.07.2020 року в справі № 552/5693/18, з метою надання майну статусу спільного сумісного (якщо особи проживають сім`єю без укладення шлюбу), а також за спільні з [PERSON] кошти, в тому числі, отримані в якості позики від [PERSON] в сумі 15 000,00 доларів США. За таких обставин, вимоги [PERSON] про визнання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю її та [PERSON] та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку цієї квартири, також не підлягають задоволенню та є похідними від вимог про встановлення факту проживання позивача та [PERSON] як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже судом не встановлено доказів набуття вказаного житлового приміщення під час фактичних шлюбних відносин, внаслідок спільної праці, чи за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, вимоги позивача не містять конкретного періоду до реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] ), факт перебування яких у фактичних шлюбних відносинах просить встановити позивач. Оскільки, даний факт за період із січня 2017 року до 09.10.2019 року включно не був підтверджений в суді належними доказами, правова оцінка обставинам щодо проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 10.10.2019 року (наступний день після придбання спірного житлового приміщення [PERSON] ) по 17.02.2021 року (день реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] ) судом не надається, адже, встановлення такого юридичного факту не має жодного правового значення, враховуючи, що спірне майно придбано 09.10.2019 року, при цьому, й сторона відповідача відповідний факт не заперечує. Таким чином, внаслідок недоведеності заявлених позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Частини 9 та 10 ст. 158 ЦПК України передбачають, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаного позову з підстав, викладених вище, отже, відсутні підстави для подальшого існування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2023 року, тому на підставі ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе, скасувати вказані заходи забезпечення позову з моменту набрання законної сили рішенням у цій справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed