Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління будинком, в якому зазначив, що відповідач зареєстрована та є власником квартири [ADDRESS] . 31.08.2020 року між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] (далі - Будинок) та ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Даний договір з урахуванням положень п.31 Договору є чинним на сьогоднішній день. Пунктом п. 10. договору визначено, що ціна за послуги з управління становить 7,48 грн. (в т.ч. ПДВ) на місяць за 1 кв.м., загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.З моменту укладення договору (31.08.2020 року) і до сьогодні ціна за послуги з управління декілька разів змінювалася з підстав та у порядку визначених п.42 договору: з 01.08.2022 - 7,34 грн. за 1 кв.м. загальної площі; з 01.08.2023 - 7,65 грн. за 1 кв.м. загальної площі; з 01.06.2024 - 9,81 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Позивач, який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території, зобов`язання виконує належним чином. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.12.2020 по 30.09.2024, яка становить 89244,75 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Оскільки [PERSON] не своєчасно та не у повному обсязі сплачує щомісячні внески на утримання будинку, втрати позивача від інфляції складають 18459,03 грн., а три проценти річних від простроченої суми - 4759,50 грн. 02.01.2025 відповідачем надано відзив відповідно якого просила в задоволенні позову відмовити, оскільки співвласники багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , виступали проти укладення договору з позивачем щодо управління багатоквартирним будинком. Окрім того мешканцями будинку неодноразово було повідомлено про відмову від послуг позивача, оскільки всі витрати по утриманню будинку вони несуть самі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на відсутність доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказувала, що сума боргу визначена позивачем є надуманою та нічим не підтвердженою, право вимоги у позивача відсутнє, надані позивачем докази є неналежними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.12.2016 (а.с.14). Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] від 21.07.2020, ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» визначено управителем багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] . 31.08.2020 року між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] (далі - Будинок) та ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Даний договір з урахуванням положень п.31 Договору є чинним на сьогоднішній день. Пунктом п. 10. договору визначено, що ціна за послуги з управління становить 7,48 грн. (в т.ч. ПДВ) на місяць за 1 кв.м., загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.З моменту укладення договору (31.08.2020 року) і до сьогодні ціна за послуги з управління декілька разів змінювалася з підстав та у порядку визначених п.42 договору: з 01.08.2022 - 7,34 грн. за 1 кв.м. загальної площі; з 01.08.2023 - 7,65 грн. за 1 кв.м. загальної площі; з 01.06.2024 - 9,81 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Судом встановлено, що ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» свої зобов`язання виконує належним чином, надає послуги з управління будинком для забезпечення всіх мешканців будинку комунальними послугами. [PERSON] , як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Натомість, відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у відповідача за період з 01.12.2020 по 30.09.2024 утворилась заборгованість, яка становить 89244,75 грн., що підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи (а.с.6). На момент розгляду справи відповідач заборгованість не погасив. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми заборгованості. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Згідного долученого до позову розрахунку, який суд вважає вірним, вбачається, що інфляційне збільшення становить 18459,03 грн., а три проценти річних 4759,50 грн. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Отже, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи, тому позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Вказівка сторони відповідача на те, що відповідач у належній їй квартирі фактично не проживає та не користується послугами, які надаються позивачем в межах укладеного договору, судом до уваги не береться, оскільки, як вже було зазначено вище, відповідач має зареєстроване місце проживання та їй належить квартира [ADDRESS] , тому відповідач зобов`язана утримувати зазначене майно в силу ч.4 ст. 319 та ст. 322 ЦК України. Посилання сторони відповідача на те, що позовні вимоги не підтверджуються належними доказами, не узгоджуються з матеріалами справи. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved