Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

22.10.2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшли матеріали вказаної позовної заяви, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42 761,04 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що ПрАТ «АТЕК» (до зміни назви - ЗАТ «АТЕК») являється власником гуртожитку - будинок [ADDRESS] , загальною площею 7233 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 873966780000. 07 квітня 2003 р. між ЗАТ «АТЕК» та ТОВ «Компанія діловий центр» було укладено договір №207 на виконання робіт по обслуговуванню об?єктів АТЕК. Відповідно до п.л. 1.1 Власник доручив, а Виконавець взяв на себе обов?язки по обслуговуванню та утриманню будівель, що перебувають на балансі Власника, в тому числі за адресою: Чистяківська 4 у м. Києві. Відповідно до зазначеного договору, ТОВ «Компанія діловий центр» набула обсяг прав та обов?язків щодо укладання договорів з підприємствами-постачальниками комунальних послуг, утримання будівлі, технічних споряджень, комунікацій в належному стані, укладення договорів оренди приміщень з підприємствами та фізичними особами з метою отримання прибутку. Після чого, 02 квітня 2018 року між ТОВ «Компанія діловий центр» як Орендодавцем та [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення №623 А/18, за яким [PERSON] отримала, а ТОВ «Компанія діловий центр» передало у тимчасове платне користування житлове приміщення для проживання, розташоване у [ADDRESS] , загальною площею 26,2, що складається з кімнати житловою площею 16,9 кв.м. та місця загального вжитку площею 9,3 кв.м. Відповідно до п.п. 5.1.3. та 6.1.2. зазначеного договору, ТОВ «Компанія діловий центр» зобов?язано своєчасно виставляти рахунки за комунальні послуги, а [PERSON] своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі згідно вимог цього договору. Однак, у порушення вищезазначених зобов`язань визначених умовами договору та положеннями чинного законодавства, орендна плата та комунальні послуги не сплачувались, внаслідок чого виникла заборгованість. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 66). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 25.11.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав того, що позивач не є власником майна, яке передано в тимчасове користування. Окрім цього, рішенням Господарського суду міста Києва від 28 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 січня 2020 року, зобов`язано ПрАТ «ATEK» передати безоплатно гуртожиток на вулиці Чистяківській у місті Києві до комунальної власності Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Господарським судом міста Києва 29 серпня 2022 року задоволено заяву Київської міської ради про зміну порядку виконання рішення у справі №910/17698/18. В подальшому, 15 грудня 2022 року прийнято рішення Київської міської ради №5907/5948 «Про безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж ПрАТ «АТЕК» та внесення змін у додаток до рішення Київської міської ради від 24 травня 2012 року №596/7933 «Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва». Таким чином, з 22 січня 2020 року, з часу набрання рішенням суду законної сили, власником майна є територіальна громада міста Києва і позивач не має права на отримання плати за майно, яке передано до територіальної громади міста Києва, а тому розрахунок позивача щодо розміру заборгованості за договором оренди, який є припиненим не відповідає дійсності і є неналежним доказом у справі. Що стосується заборгованості по комунальним кослугам, представник відповідача зазначив, що наданий розрахунок заборгованості здійснено невірно, що підтеврджується рахунком-повідомленням станом на 01.10.2024 року, згідно якого загальна сума заборгованості становить 49 048,35 грн. Також у наданій платіжці на оплату зазначено борг, який також був стягнений за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року і перебуває на примусовому виконанні з 21.11.2023 року. Отже, оскільки позивачем застосовується подвійне стягнення, розрахунок заборгованості не відповідає дійсності у зв?язку із чим нараховано невірно інфляційні та 3% річних. 04.12.2024 року до суду надійшли пояснення від представника відповідача, щодо правильності розрахунку боргу за комунальні послуги заявлених у заяві про зменшення позовних вимог від 23.06.2023 року, задоволеного в частині нарахування комунальних послуг в повному об?ємі Святошинським районним судом міста Києва від 4.09.2023 року та підтвердженого рішенням Апеляційного суду від 24.06.2024року. У розрахунку чітко вказано, що враховано нарахування за 3,4,5 місяці 2023 року та оплати, що надійшли до 12.06.2023 року і відповідно сума боргу за комунальні послуги складає 29 753,38 грн. Відповідач після подачі заяви у 2023 році і на момент винесення ухвали про відкриття провадження від 25.10.2024 року не провів жодної оплати добровільно, так і за рішенням Святошинського суду не було стягнуто коштів взагалі. Відповідно сума боргу за комунальні послуги складається з нарахування за комунальні послуги з червня 2023 року по квітень 2024 року і в грошовому еквіваленті складає 19 284,97 грн, дана сума і фігурує у праві, відповідно з даної суми обраховувались інфляційні та річні витрати, тому трактування відповідача про не правильність нарахування та задвоєнням сум є хибним і безпідставним. Також зазначив, щодо права власності майна у долучених до справи витягах чітко прописано перехід права власності до територіальної громади м. Києва 11.12.2023 року та рішення про закріплення майна на праві господарського відання за Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією від 25.06.2024 року. Відповідно до листа Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.03.2024 р. №107-1663 до визначення управителем гуртожитку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» з метою недопущення припинення постачання до гуртожитку житлово-комунальних послуг, надавачем таких послуг до 30.04.2024 року визначено позивача ТОВ «Компанія Діловий Центр». Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до витягу з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Приватне акціонерне товариство «АТЕК» (до зміни назви - Закрите акціонерне товариство «АТЕК») являлося власником гуртожитку - будинок [ADDRESS] , загальною площею 7233 кв. м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 873966780000 (а.с. 39-43). 07 квітня 2003 р. між ЗАТ «АТЕК» та ТОВ «Компанія діловий центр» було укладено договір №207 на виконання робіт по обслуговуванню об?єктів АТЕК, відповідно до умов якого ТОВ «Компанія діловий центр» набула обсяг прав та обов?язків щодо укладання договорів з підприємствами-постачальниками комунальних послуг, утримання будівлі, технічних споряджень, комунікацій в належному стані, укладення договорів оренди приміщень з підприємствами та фізичними особами з метою отримання прибутку (а.с. 35, 36). Відповідно до п.п. 1.1. Договору, власник доручив, а виконавець взяв на себе обов?язки по обслуговуванню та утриманню будівель, що перебувають на балансі власника, в тому числі за адресою: Чистяківська 4 у м. Києві. На виконання своїх зобов?язань за договором перед власником майна - гуртожитку по [ADDRESS] та надання комунальних послуг мешканцям гуртожитку відповідно до їх споживання у відособлених приміщеннях, які вони займають, ТОВ «Компанія діловий центр» було укладено перелік договорів з постачальниками комунальних послуг, а саме: Договір №1710071 від 18.09.2018 р. укладений між ТОВ «Компанія діловий центр» та КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго»; Договір №1710071 від 01.11.2021 р. Укладений між ТОВ «Компанія діловий центр» та КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго»; Договір на послуги водопостачання та водовідведення від 24.04.2002 р. укладений між ТОВ «Компанія діловий центр» та ВАТ «АК «Водоканал»; Договір №608-2236 від 04.01.2018 р. укладений між ТОВ «Компанія діловий центр» та КП «Профдезінфекція» виконавчого органу Київради; Договір №58 від 01.07.2018 року укладний між ТОВ «Компанія діловий центр» та ТОВ «Укр-еко-сервіс»; Додаткову угоду №1 від 01.05.2019 року укладену між ТОВ «Компанія діловий центр» та ДП «Київ ГазЕнерджи». Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 08.07.2024 року №385894567 гуртожиток на вул. Чистяківській, 4 є власністю територіальної громади м. Києва (а.с. 37). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 11.12.2023 № 357929516 гуртожиток на вул. Чистяківській, 4 є власністю територіальної громади м. Києва. Як вбачається із листа від 01.03.2024 року №107-1663 Святошинської РДА м. Києві, до визначення управителем гуртожитку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» з метою недопущення припинення постачання до гуртожитку житлово-комунальних послуг, надавачем таких послуг до 30.04.2024 року визначено позивача ТОВ «Компанія діловий центр» (а.с. 38). Отже, до 30.04.2024 р. обслуговування гуртожитку здійснювалось ТОВ «Компанія Діловий Центр», з 01.05.2024 р. позивач припинив надання послуг мешканцям у зв?язку зі зміною власника нерухомого майна та управителя гуртожитку. Надання послуг мешканцям гуртожитку до 01.05.2024 р. ТОВ «Компанія Діловий Центр» підтверджується. Порядок надання житлової площі у гуртожитку, проживання, сплата наданих послуг мешканцями гуртожитку регламентується Положенням про гуртожиток ЗАТ «АТЕК» по [ADDRESS] , укладеного на підставі Примірного положення про гуртожитки затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 р. №208, погодженого Директором ЗАТ «АТЕК», затвердженого генеральним директором ТОВ «КДЦ» 02 вересня 2005 р. 02 квітня 2018 року між ТОВ «Компанія діловий центр» як орендодавцем та [PERSON] було укладено договір оренди житлового приміщення №623 А/18, за яким [PERSON] отримала, а ТОВ «Компанія діловий центр» передало у тимчасове платне користування житлове приміщення для проживання, розташоване у [ADDRESS] , загальною площею 26,2, що складається з кімнати житловою площею 16,9 кв.м. та місця загального вжитку площею 9,3 кв.м. (а.с. 53-56). Відповідно до п.п. 5.1.3. та 6.1.2. Договору, ТОВ «Компанія діловий центр» зобов?язано своєчасно виставляти рахунки за комунальні послуги, а [PERSON] своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі згідно вимог цього договору. Згідно акту звірки від 30.11.2019 року відповідач фіксувала факт визнання заборгованості за договором (а.с. 6). Також згідно гарантійного листа, [PERSON] гарантувала оплатити заборгованість перед ТОВ «Компанія Діловий Центр» по оренді житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] за період з 15.02 - 18.02.2020 - 3380 грн. = (борг Червень 2019 і січень 2020) та 29.02 - 03.2020 - 1690 грн. (борг вересень 2019) 15.03 - 18.03.2020 - 3380 грн. = (борг жовтень 2019 і лютий 2020) та 31.03 - 14.2020 - 1690 грн. (борг листопад 2019) 15.04 - 18.04.2020 - 3380 грн. = (борг грудень 2019 і березень 2020) та 30.04 - 05.2000 - 1690 грн (квітень 2020). Протягом 3-х місяців з лютого по квітень будуть надходити оплати боргу (а.с. 52). Відповідно до розміру простроченого грошового зобов`язання з застосуванням формули визначення індексу інфляції, та 3% річних загальна сума заборгованості становить: за період 20.06.2023 р. - 30.04.2024 р. - сума простроченого зобов?язання за договором оренди - 18 590,00 грн; розрахунок інфляційних витрат на борг по договору за період 20.06.2023 р. - 30.09.2024 р. - 2 040,76 грн.; 3% річних на суму боргу по договору - 508,30 грн; сума простроченого зобов?язання по відшкодуванню витрат по сплаті за спожиті комунальні послуги за період 20.06.2023 р. - 30.04.2024 р. - 19 294,97 грн; розрахунок інфляційних витрат на борги по відшкодуванню витрат за спожиті комунальні послуги за період 20.06.2024 р. по 30.09.2024 р. - 1 863,38 грн.; 3% річних на суму на боргу по договору - 463, 63 грн. (а.с. 44-49). Таким чином, загальна сума заборгованості по сплаті відповідачем за період з 20.06.2023 р. - 30.09.2024 р. складає 42 761,04 грн, з яких: 18 590,00 грн - заборгованість за оренду згідно договору; 19 294,97 грн. - заборгованість за житлово-комунальні послуги; 3 904,14 грн - інфляційні збитки; 971,93 грн - 3% річних. Крім цього, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2024 р. по справі позовні вимоги позивача №759/7159/23, яке залишене у силі апеляційною інстанцією, було розглянуто та задоволено, щодо примусового стягнення з [PERSON] розрахованої суми заборгованості за період з 31.08.2018 р. по 19.06.2023 р., що виникла порушенням грошового зобов?язання з боку відповідача. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Положеннями ст.ст. 156, 162 ЖК України закріплено, що власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтею 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач не надала до суду доказів сплати заборгованості перед позивачем, зважаючи на те, що на підставі гарантійного листа вона зобов?язалася сплатити суму заборгованості, при цьому у відзиві посилається на те, що позивач не є власником майна, а тому не має права стягнути із неї заборгованість за вказаний період. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що відповідач своєчасно не вносить плату за отримані житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилась вказана сума заборгованість. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказів сплати заборгованості чи спростування наданих позивачем розрахунків відповідачем до суду не надано. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». При цьому, в постанові від 21.07.2021 року у справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-IX. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Однак відповідно до постанови КБУ від 5 березня 2022 року № 206, якою затверджено «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонялось нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, поновлено на підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, тобто такі нарахування проводяться з 31 грудня 2023 року. Відтак підлягає стягненню з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуг у розмірі 37 884,97 грн та за період 31.12.2023 року по 30.09.2024 рік в сукупності інфляційні втрати у розмірі 2 841,40 грн (1394,28 + 1 447,12) та 3 % річних у розмірі 852,44 грн (418,28+434,16), загальна сума, яка підлягає до стягнення становить 41 578,81 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було сплачено вказану суму заборгованості за оренду згідно договору та заборгованість за житлово-комунальні послуги, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково до відповідача то на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір виходячи з розрахунку: (41 578,81 грн (сума задоволених позовних вимог до вказаного відповідача * 100 % / 42 761,04 грн (ціна позову) = 97,23% * 3 028 грн (сплачений при поданні позову судовий збір). Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2 944,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial