Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Від ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості: - за Кредитним договором № 3942447 від 09.07.2021 в розмірі 10 724,66 грн; - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] було подано Заявку на отримання кредиту № 3942447. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачці електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідачка підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 3942447 від 09.07.2021. Таким чином, [PERSON] уклала Договір про споживчий кредит № 3942447 від 09.07.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 3 000,00 грн. [PERSON] не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України. 11.11.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 12Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним договором № 3942447 від 09.07.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідачки. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 10 724,66 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 2 708,00 грн; заборгованість за відсотками становить 8 016,66 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачкою умов Кредитного договору № 3942447 від 09.07.2021, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідачки, зазначену в Кредитному договорі № 3942447 від 09.07.2021, направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 3942447 від 09.07.2021. Не зважаючи на це, [PERSON] не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 3942447 від 09.07.2021. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 3942447 від 09.07.2021 у розмірі 10 724,66 грн; судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Аргументи учасників справи. Відповідачка відзиву на позов не подала. Рух справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 22.01.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Участь у справі сторін та інших учасників справи. 26.02.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено. 25.03.2025 учасники справи повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача Романенко М.Е. в позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] до суду не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету, про причини неявки не повідомила. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 09.07.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3942447, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 3 000,00 грн, на строк 30 днів до 09.07.2021. (а. с. 36-39). Згідно п. 6.1 кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан". В п. 6.4 зазначається, що укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. (п. 6.5 договору) У цей же день, [PERSON] ознайомилася та підписала графік платежів за договором, паспорт споживчого кредиту, які є додатками до кредитного договору № 3942447 від 09.07.2021та містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, що був наданий [PERSON] (а. с. 40-41) З платіжного доручення № 50832455 від 09.07.2021 встановлено, що ТОВ «Мілоан» своє зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши у розпорядження [PERSON] кредит у сумі 3 000,00 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на платіжний засіб [NUMBER] . (а. с. 34) З розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів у повному обсязі не виконала, здійснивши лише часткове погашення заборгованості за процентами та за тілом кредиту. Внаслідок прострочення [PERSON] свого грошового зобов`язання утворилася заборгованість у загальному розмірі 10 724,66 грн, з яких: 2 708,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 016,66 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. (а.с. 10) 11.11.2021 ТОВ "Мілоан" відступило право вимоги за кредитним договором № 3942447 від 09.07.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 3942447 від 09.07.2021 згідно Договору відступлення прав вимоги № 12Т. (а. с. 12-16). Згідно витягу з додатку до договору факторингу № 12Т від 11.11.2021 загальна заборгованість [PERSON] за договором № 3942447 від 09.07.2021 становить 10 724,66 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 2 708,00 грн, заборгованості за відсотками 8 016,66 грн. (а. с. 9) 27.09.2024 за вих № 3570908268-АВ, представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надіслав [PERSON] досудову вимогу про виконання зобов`язань за Договором про споживчий кредит № 3942447 від 09.07.2021 перед кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на загальну суму 10 724,66 грн яка відповідачкою виконана не була. (а. с. 32) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За правилами статей 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 681/44/15-ц. Крім того, суд враховує, що за положеннями статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України). Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту укладення договору про споживчий кредит № 3942447 між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» та набуття права вимоги за таким договором позивачем, а також доведеність останнім порушення відповідачкою грошових зобов`язань внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 10 724,66 грн, яка не спростована відповідачкою. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 10.01.2025 позивач сплатив 2 422,40 грн судового збору. (а. с. 1) Вимоги позивача задоволені в повному обсязі, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.11.2024, додаткову угоду № 3942447 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024, детальний опис робіт виконаних адвокатом, акт про підтвердження факту надання правової допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6585/10. (а. с. 11, 27-29, 35, 47). Згідно акту детального опису робіт та акту про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 30.12.2024, на виконання умов договору адвокат Стародуб І.В. надала, а клієнт ТОВ «Діджі Фінанс» отримав послуги з правової допомоги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин 2250 грн (витрачено 1,5 години, вартість години 1500 грн.), складання позовної заяви 3000 грн (витрачено 3 години, вартість години 1000 грн), формування додатків до позовної заяви 750 грн (витрачено 1 годину, вартість години 750 грн). Вартість вказаних робіт становить 6000 грн. Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідачки на користь позивача 6 000 грн витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: approved