Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У травні 2024 року до суду надійшла указана заява, в якій заявник просить встановити факт перебування на його - [PERSON] , [INFO] утриманні трьох дітей віком до 18 років: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вимоги заяви мотивовані тим, що від шлюбу з [PERSON] вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Крім того, на утриманні заявника перебувають двоє дітей його дружини від першого шлюбу: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З моменту реєстрації шлюбу він фактично здійснює утримання та виховання дітей своєї дружини від першого шлюбу. Колишній її чоловік - біологічний батько дітей [PERSON] не бере жодної участі у вихованні дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім навчанням, не надає їм матеріальної допомоги. Діти проживають разом із ним та його дружиною [PERSON] і всі батьківські обов`язки виконуються саме заявником. Вони є багатодітною сім`єю. Встановлення даного факту заявнику потрібно для подальшого вирішення питання щодо отримання відстрочки від мобілізації під час воєнного стану. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 01.07.2024 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав, посилаючись на викладені в заяві обставини. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] , а також представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Від представника заінтересованої особи [INFO] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вказавши про відсутність заперечень проти задоволення вимог заяви. Суд, заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Судом встановлено, що 22.10.2022 між заявником та заінтересованою особою [PERSON] ВДРАЦС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було зареєстровано шлюб за актовим записом № 2218 згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2022. Від шлюбу вони мають матолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 09.03.2024. Окрім того, дружина заявника - заінтересована особа [PERSON] має ще двох дітей: малолітню [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 18.04.2019 та серії [NUMBER] відповідно. Головними спеціалістами Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Жалюком В.С. та Шуляк О.В. 13.05.2024 складено акт про обстеження умов проживання, затверджений начальником служби Біблою О., про те, що в трикімнатному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації заявник, його дружина та діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - заінтересована особа [PERSON] у посвідченій приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Царіциною І.С. 06.02.2025 заяві відмовився від утримання та виховання своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які, як зазначено в заяві, проживають разом із матір`ю [PERSON] . Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , яка є матір`ю заявника, [PERSON] , яка є сестрою заявника, та [PERSON] , яка є сестрою дружини заявника, в своїх показаннях підтвердили викладені в заяві обставини щодо перебування на утриманні заявника трьох дітей віком до 18 років, виховання їх та здійснення ним батьківського догляду за всіма дітьми, а також факт неприймання участі у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] їхнім рідним батьком [PERSON] . Як визначено ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього Кодексу. Положенням ст. 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Відповідно до ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. У ч. 4 ст. 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (ст. 164 СК України). Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Положеннями СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена ч. 1 ст. 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. У постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23 зроблено висновок про те, що у вітчима виникає обов`язок утримувати дітей лише у разі відсутності у них матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання. Аналіз встановлених судом обставин дає можливість зробити висновок про те, що в малолітньої [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є мати [PERSON] та батько [PERSON] , які за нормами права, зобов`язані їх утримувати, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою та, чи проживають разом з дітьми або окремо від них. Заявник є вітчимом по відношенню до цих дітей та ним не надано достатніх переконливих доказів того, що батько дітей із поважних причин не може надавати дітям належного утримання, тоді як у сімейному законодавстві закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та принцип невідчужуваності сімейних обов`язків і неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків утримання і виховання дитини. З урахуванням наведеного вимоги заяви не грунтуються на положеннях закону та суд не знаходить підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed