Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16 листопада 2022 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2/2854062. Відповідно до п 1.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 55 199,49 грн.. Строк користування кредитом з 16.11.2022 року по 15.11.2025 включно. Позичальник повертає кредит Банку щомісячно, в число місяця, визначене графіком платежів по кредити (Додаток №1 до Договору, який є невід`ємною частиною) як День повернення кредиту. Відповідно до п 1.2 Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику для погашення заборгованості згідно Заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 23.11.2021 року в рамках та на підставі Договору про надання банківських послуг № 313932/2854062 від 05.09.2016 року. Відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 пункту 1.3 статті 1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку щомісячно процентну винагороду за користування кредитом у розмірі 36 % річних (фіксована кредитна ставка) Проценти нараховуються і сплачуються у валюті кредиту. Протягом строку дії Договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків внесення змін до договору за згодою сторін в порядку визначеному п.9.6 Договору. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору надання кредиту здійснюється безготівково шляхом перерахування кредитних коштів в день видачі кредиту на рахунки заборгованості за договором, визначеного пунктом 1.2 Договору, в сумі визначеній п 1.1. Договору. Видача кредиту готівкою не передбачена. Відповідно до п 2.2 Кредитного договору, моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на рахунки заборгованості за договором. Визначеного пунктом 1.2 Договору. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору, моментом (днем) повного повернення кредиту вважається день зарахування на Рахунок погашення заборгованості Банку всієї суми кредиту, процентів, комісії (якщо передбачена), пені та інших можливих платежів, передбачених Договором. Відповідно до п 2.4 Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом та комісії (якщо передбачена) згідно Договору здійснюється з дня перерахування кредитних кошті на рахунки заборгованості за Договором, визначеного пунктом 1.2 Договору до моменту повного погашення заборгованості за Договором. Нарахування процентів здійснюється в День повернення кредиту, на фактичну суму заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів день надання кредиту включається до розрахунку, а день повернення кредиту - не включається. Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору, Позичальник сплачує заборгованість зо Договором (заборгованість за кредитом, процентами, комісію (якщо передбачена), штрафами, пенею тощо) терміни та в розмірі згідно умов Договору на єдиний рахунок в Банку. В цей же день сума платежу перераховується в рахунок нарахування процентів, комісії (якщо передбачена), на позичковий рахунок та в відповідні рахунки Банку для погашення можливих штрафних санкцій, передбачених Договором. Відповідно до п.п. 3.1.7 Кредитного договору, у випадку відступлення права вимоги з Договором Банк протягом 10 робочих днів зобов`язаний повідомити Позичальника про такий факт у один із способів (поштове відправлення, текстове, голосове та інші способи). Відповідно до п 3.2.11 Кредитного договору, Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. Відповідно до п.п. 3.3.2 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за Договором (заборгованість за кредитом, проценти. Комісії, штрафи, пені тощо) в терміни та в порядку згідно умов Договору та сплачувати Банку нараховані проценти в розмірі зазначеному у Договорі. Відповідно до п. 4.3 Кредитного Договору, Позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за Договором Усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно п 6.1 Кредитного договору, суперечки, спори та розбіжності у рамках Договору підлягають вирішенню шляхом переговорів. У випадку недосягнення згоди спір передається на розгляд компетентного українського суду. Відповідно до п.п 7.1, 7.2 Кредитного договору, Банк має право залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію; Банк має право звертатися до третіх осіб в порядку та на умовах, передбачених ст. 25 ЗУ «Про споживче кредитування» з метою інформування Позичальника про необхідність виконання ним зобов`язань з Договором. Відповідно до п.7.7. Кредитного договору, Сторони домовились збільшити строк позовної давності за вимогами, що випливають з Договору, та встановити його тривалістю 10 років. Відповідно до п. 9.8 Кредитного договору. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір № 4-2023 про відступлення прав вимоги до Боржника [PERSON] за кредитним договором №2/2854062 від 16.11.2022 року. Відповідно до п. 2.1 Договору № 4-2032 від 29.08.2023 р, у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачую Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені Договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим Договором не є забезпечувальним відступленням. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки Первісного кредитора за Кредитним договором. Вказує, що станом на 05.09.2024 у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості у розмірі 71\~769,79 грн, що складається з строкової заборгованості у розмірі 46337,02 грн; простроченої заборгованості у розмірі 8862, 47 грн; відсотки у розмірі 1655,98 грн; прострочені відсотки у розмірі 14\~914, 32 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 15.10.2024 року відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказавши, що з матеріалів справи впливає, що умовами кредитного договору передбачено, що строк кредитування по 15.11.2025 року. Вказує, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, Банк набуває права вимагати від відповідача повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, після одержання відповідачем, як споживачем, повідомлення про вимогу і спливу 30 календарних днів з дня одержання ним повідомлення про вимогу. Вказує про необхідність виконання банком обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором кредит. Таким чином, оскільки відповідач не отримав вимоги банку про дострокове повернення кредиту, тому позивач не набув відповідного права на погашення всієї кредитної заборгованості достроково (простроченої і поточної), а має право лише на стягнення простроченої заборгованості 07.11.2024 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в якому вказав, що позивач має право на дострокове стягнення у зв`язку з тим, що надсилав повідомлення про зміну кредитора і вказував там всю суму заборгованості. Тому просив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання з`явився в режимі відеоконференції, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача Черкаський Ю.С. в судовому засіданні підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо виконання договору кредиту, який регулюється положеннями глави 71 Цивільного кодексу України. Так, з матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2022 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2/2854062. Відповідно до п 1.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 55 199,49 грн. Строк користування кредитом з 16.11.2022 року по 15.11.2025 включно. Позичальник повертає кредит Банку щомісячно, в число місяця, визначене графіком платежів по кредити (Додаток №1 до Договору, який є невід`ємною частиною) як День повернення кредиту. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір № 4-2023 про відступлення прав вимоги до Боржника [PERSON] за кредитним договором №2/2854062 від 16.11.2022 року. Відповідно до п. 2.1 Договору № 4-2032 від 29.08.2023 р, у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачую Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені Договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим Договором не є забезпечувальним відступленням. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки Первісного кредитора за Кредитним договором Відповідно до п. 1 ч. 1ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1ст.\~513\~ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно дост.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Матеріали справи містять повідомлення про заміну кредитора за кредитним договором. Так п. 1.1. кредитного договору №2/2854062 передбачено, що строк користування кредитом по 15.11.2025 року. Згідно п. 3.2.5 кредитного договору №2/2854062 у разі несплати позичальником чергового платежу по кредиту, процентах, комісії за користування кредитом протягом 30 днів та/або іншого порушення зобов`язань за договором банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісії та штрафних санкцій, а також вимога про виконання порушеного зобов`язання у строк, що не перевищує 30 календарних днів з дати направлення повідомлення, та попередження про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів". Положеннями статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, Банк набуває права вимагати від відповідача повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, після одержання відповідачем, як споживачем, повідомлення про вимогу і спливу 30 календарних днів з дня одержання ним повідомлення про вимогу. Ураховуючи, що право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про споживче кредитування", у відповідача не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитними договорами, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлені вимоги про дострокове повернення кредитів, а відповідачем такі вимоги було отримано. Верховний Суд у своїх постановах (від 02 лютого 2022 року по справі №755/11307/17; 206/3466/18 від 03 травня 2022 року; 442/5234/16-ц від 07 червня 2023 року та багатьох інших) підтримав цей правовий висновок, вказуючи про необхідність виконання банком обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором кредит. Таким чином, оскільки відповідач не отримав вимоги банку про дострокове повернення кредиту, тому банк не набув відповідного права на погашення всієї кредитної заборгованості достроково (простроченої і поточної), а має право лише на стягнення простроченої заборгованості. Аналогічне викладено в Постановах Верховного Суду від від 21.09.2022 у справі №751/11211/16-ц, постановах від 23 січня 2019 року у справі № 521/19118/14-ц, від 10 лютого 2021 року у справі № 288/1595/13. Позивачем не надано суду повідомлення про дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором. Доводи Позивача, що таким повідомленням є повідомлення про зміну кредитора не заслуговують на увагу, адже це зовсім різні повідомлення, які регулюються різними нормами законодавства України. Крім того, вказане повідомлення не містить вимогу про дострокову сплату за кредитним договором та в ній не вказано жодного терміну такої сплати. Так враховуючи, що позов подано в вересні 2024 року, то платежі по тілу кредиту за період з жовтня 2024 року по листопад 2025 року не настали. Згідно графіку платежів, який є додатком до кредитного договору вбачається, що платежі по тілу\~за період з\~жовтня 2024\~року по\~листопад \~2025\~ складають: 1671,54+1721,69+1773,34+1820,54+1831,24+1937,28+1995,91+2055,79+2117,46+2180,99+2246,41+2316,81+2383,22+2454,40= 28506,62 грн. Тобто сума боргу по тілу кредиту на момент звернення з позовом складає 55199,49 - 28506,62 = 26692,87 грн. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено в повному обсязі розміру заборгованості, яка заявлена в позовній заяві.. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачитияк такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10 лютого 2010 року, § 58). Відтак, із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, ч. 1ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 453, 44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial