Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Луцької міської ради. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Від спільного шлюбу у них народилися: малолітня донька [PERSON] , [INFO] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вона, діти та відповідач проживали та зареєстровані в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] . Однак, з 15.07.2022 року позивач з дітьми переїхала проживати на орендовану квартиру [ADDRESS] , а чоловік залишився проживати в гуртожитку. З того часу позивач з дітьми постійно проживає в зазначеній орендованій квартирі. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2022 року, з відповідача стягнуто аліменти в користь [PERSON] в розмірі 1/3 частки його доходів. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2024 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] необхідне позивачу для вирішення багатьох питань, зокрема для подання документів на взяття на квартирний облік для отримання житла. Відповідач належним чином не виконував свої батьківські обов`язки ще під час спільного проживання, а з 15.07.2022 року він взагалі не бере участі у вихованні дітей, не піклується про них, їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням, не відвідує батьківські збори. Зазначає, що проживання доньки разом із нею відповідає інтересам останньої. Крім того, зазначає, що має можливість забезпечити дитині належні умови для утримання та виховання. На підставі викладеного, просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із позивачем та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 01.11.2024 року, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 20.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач до початку судового засідання також подав заяву про слухання справи у його відсутності. Не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи до початку судового засідання також подав заяву про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги вважають такими, що підлягають до задоволення. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2024 року, шлюб між ними було розірвано (а.с.7-8). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - малолітня донька [PERSON] , [INFO] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2022 року, з відповідача стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки його доходів, починаючи від 11.08.2022 року і доосягнення старшою дитиною повноліття (а.с.16-17). Із матеріалів справи вбачається, що позивач разом з дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5,11-12). Судом встановлено, що з 15.07.2022 року [PERSON] разом з дітьми переїхала проживати на орендовану квартиру [ADDRESS] (а.с.18-19). Із відповіді Комунального закладу загальної середньої освіти «Луцький ліцей № 15 Луцької міської ради» вбачається, що [PERSON] та [PERSON] виховується в неповній сім`ї. Навчанням та вихованням доньок займається [PERSON] . Мама приділяє належну увагу вихованню дітей, цікавиться життям [PERSON] та [PERSON] у школі, постійно відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями-предметниками. Батько учениць [PERSON] у школу не приходить, навчанням доньок не цікавиться, батьківські збори не відвідував (а.с. 15). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір ю. Конвенція про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), виходячи з рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Отже, вищезазначені норми Декларації та Конвенції вказують та наявність виключних обставин для розлучення малолітньої дитини з матір?ю у разі коли батьки проживають окремо. Таким чином, виключних підстав, передбачених Конвенцією та ч.2 ст.161 СК України для розлучення малолітньої дитини із матір?ю [PERSON] суд не вбачає. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 березня 2021 року у справі № 542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно наданого висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 362 від 26.12.2024 року, вбачається, що [PERSON] з обома дочками проживає в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання [PERSON] , що підтверджено актом обстеження від 10.12.2024 року. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї [PERSON] , складеним 17.12.2024 року управлінням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Луцької міської ради, матір дитини є військовослужбовцем, здатна задовольнити потреби дітей. Батько - [PERSON] під час телефонної розмови 04.12.2024 року повідомив, що також є військовослужбовцем, проходить службу за межами міста Луцька. Він не заперечує щодо проживання дочки [PERSON] разом із матір`ю. Під час обстеження умов проживання малолітня [PERSON] повідомила, що хоче проживати разом із матір`ю. Служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] (а.с.50). На думку суду проживання малолітньої дитини разом із матір?ю, буде відповідати найкращим інтересам дитини, оскільки, дитина на даний час знаходиться в такому віці, коли материнська турбота їй більше потрібна, а спілкування саме з матір?ю сприятиме її повноцінному духовному формуванню. За таких обставин, суд вважає підставною вимогу позивача про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір?ю [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved