Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 1.1 [PERSON] звернулась до суду з позовом до міського голови Дубенської міської ради [PERSON] та відповідної ради про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що міський голова проявив до неї неприязне відношення через скасування його рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. І коли вона просила нарахувати і виплатити їй кошти, міський голова, який є посадовою особою, в офіційному листі від 27.09.2024 поряд із тим, що відмовив у виплатах, посилаючись на його дискреційні повноваження, ще й виклав недостовірну інформацію і та таку, що принижує її честь і гідність та ганьбить ділову репутацію. Він безпідставно обвинуватив її у неналежному виконанні своїх посадових обов'язків як начальника управління освіти, а саме: через самоусунення від контролю за виконанням договірних зобов'язань відповідно до Акту ревізії від 05.12.2023, що не відповідає дійсності, абсолютно нічим не підтверджується, тим більше враховуючи рішення Рівненського окружного адміністративного суду, яким такі обвинувачення були спростовані. Крім того, відповідач вдався до особистих образ, вживаючи такі вирази як «безвольність, боягузтво, пасивність і слабкість» і називаючи її «Керівником, який не впевнений у собі та ховається за підлеглими під час ухвалення управлінських рішень, таким, що неналежно виконує свої функціональні повноваження та не заслуговує на виплату щомісячної премії, пов'язаної з успішним виконанням виробничих завдань і функцій». Відповідач не маючи на те жодних законних підстав, вдаючись до власних суджень та особистих мотивів, не лише позбавив її потенційного прибутку, а й продовжує її принижувати, зводити на неї наклепи та дуже образливо висловлюватися в її сторону. Зазначену відповідь готував один з юристів Дубенської міської ради Олександр Мякищук, про що є вказівка внизу, і з яким у кабінеті сидить ще один юрист Олександр Міщанюк. Кожен лист реєструється у відділі з питань кадрової роботи, контролю та документообігу, про що свідчить присвоєний номер, а це ще троє людей за даними сайту Дубенської міської ради, тому поширення інформації міським головою відбулось. Також вже для захисту своїх трудових та особистих немайнових прав вона змушена була звертатись до голови Первинної профспілкової організації Дубенської міської ради Світлани Бондарчук, як наслідок це ще одна людина, якій стало відомо про усі вищеописані обвинувачення та принизливі слова від відповідача. Вказаними діями відповідача порушено її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, тому просить суд їх захистити. Крім того, вважає, що внаслідок порушення особистих немайнових прав, має право на відшкодування моральної шкоди, яку оцінює у 20 000 грн. з огляду на глибину негативних емоцій. 1.2 Відповідачем міським головою [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що [PERSON] як працівник міської ради із жодними заявами до роботодавця не зверталася. Заяви позивачки по факту є листами управління освіти Дубенської міської ради, які оформлені на його бланку з присвоєнням відповідного вихідного номера. Зазначені документи підписані [PERSON] саме як уповноваженою особою, яка вправі представляти це управління. При цьому всі кадрові питання вирішуються на підставі власноручно написаної заяви працівника, а не шляхом використання службового бланка відділу чи управління. Також зазначає, що під час розгляду справи за позовом [PERSON] до Дубенської міської ради, міського голови [PERSON] про скасування розпорядження, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, Рівненський окружний адміністративний суд не розцінював пояснення позивачки, які надані нею у формі листа управління освіти як її особисті пояснення, тому листи управління освіти є виключно документами цієї установи, а не особистими заявами позивачки. Крім того вважає, що інформацію, яку позивачка вважає недостовірною, не можна вважати поширеною, оскільки в даному випадку мало місце складання органом місцевого самоврядування письмового документа в межах наданих повноважень, а не поширення недостовірної інформації. Зазначена інформація відображена саме в листі Дубенської міської ради, а не в акті, який видає міський голова. Таким чином, він як міський голова не поширював жодної недостовірної інформації щодо позивачки. Також зазначає, що в листі міської ради не міститься фактичних даних, а тому наявна там інформація не може бути визнана недостовірною, оскільки вона викладена у формі оціночних суджень. Оскільки [PERSON] є начальником управління освіти Дубенської міської ради та в 2020 році була кандидатом на посаду Дубенського міського голови вона є публічною особою та політичним діячем, а тому підлягає більш широкій критиці ніж пересічні особи. Так як позов в частині спростування недостовірної інформації необґрунтований, то вимога про стягнення моральної шкоди, яка є похідною від неї, також не підлягає задоволенню. [PERSON] просить суд визнати недостовірною інформацію, викладену в листі міської ради, в якому була критика її дій саме як начальника управління освіти, тобто суб'єкта владних повноважень. Тому захищаючи свої права у суді вона не вправі вимагати відшкодування моральної шкоди. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 1.3 Позивачкою подано відповідь на відзив, у якій зазначає, що аргументи відповідача щодо того, що вона не зверталася до роботодавця із жодними заявами, так як її заяви були оформлені на бланку управління освіти, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач надав відповідь як роботодавець на таку заяву, яка й стала підставою для звернення до суду. Крім того, її заява стосувалася невиплати їй частини заробітної плати як начальнику управління освіти, тому така заява писалася на бланку управління освіти, і в цьому не має жодної заборони чи порушення. Також зазначає, що відповідач вводить суд в оману, коли зазначає, що лист не містить жодних фактичних даних, адже образи в бік позивачки відповідач у листі обґрунтовує Актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління освіти Дубенської міської ради. Твердження про те, що позивачка є публічною особою, тому підлягає більш широкі критиці взагалі не підлягає оцінці, оскільки позов позивачкою подано не як місцевим депутатом та публічною особою, а як працівником міської ради до свого роботодавця, який порушив її немайнові права. Тому позов підтримує та просить його задовольнити. 1.4 Відповідачем Дубенською міською радою було надано відзив на позовну заяву, згідно якого Дубенська міська рада позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позиція міської ради співпадає з позицією її голови, зазначеної вище в п.1.2. Також зауважує, що інформацію, яку просить визнати недостовірною позивачка, не можна вважати поширеною, оскільки в даному випадку мало місце виконання органом місцевого самоврядування наданих йому повноважень, що виразилося у складені письмового офіційного документа, а не поширення недостовірної інформації. Просять у позові відмовити. 1.5 Позивачкою подано відповідь на відзив, згідно якої вказує, що відповідач безпідставно ототожнює поняття «поширення недостовірної інформації» з «письмовим офіційним документом». Поширення недостовірної інформації може бути і в офіційних, і в неофіційних документах, або ж в усному порядку, головне що ця інформація стала відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. Тому позов підтримує. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою від 04.11.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.12.2024 ухвалою суду задоволено клопотання позивачко та залучено до участі у справі у якості співвідповідача Дубенську міську раду. Всі учасники подали заяви по суті справи.HxVVNTBNBFB66HxVVNTBNBFB66 2.2. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що все розпочалось 10.01.2024, коли міський голова Дубенської міської ради [PERSON] видав розпорядження про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Цю догану було скасовано рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.04.2024, яке було підтверджене постановою апеляційної інстанції від 22.08.2024. Рішення суду першої інстанції було скасовано апеляційним судом лише в частині перерахунку їй премій, у зв'язку з тим, що це є дискреційними повноваженнями міського голови і суд не вправі вирішувати ці питання. Однак, поки діяла догана, то їй не виплачували премії. Тож, коли її скасували, вона і направила офіційну заяву на ім'я міського голови як роботодавця про те, що оскільки розпорядження визнано протиправним та скасовано, просить здійснити перерахунок їй щомісячних премій, що не виплачувалися через накладення дисциплінарного стягнення. У відповідь на заяву позивачки міський голова написав лист, який став основою даної позовної заяви. В цій відповіді від 27.09.2024 була викладена недостовірна інформація, а саме: щодо офіційного документу - акту ревізії, ніби це вона такий поганий керівник і ухилилась від підписання договорів. Але це неправда і ніяк не може бути ототожнено з оціночним судженням. До матеріалів справи нею долучено копію акта ревізії і у позові чітко вказано сторінки, де зазначено якісь порушення чи недопрацювання в Акті, ким підписувалися договори і всі їх підписувала вона Лише один договір підписав її заступник, коли був т.в.о. начальника управління освіти в той час, як вона перебувала у відпустці для оздоровлення дітей, бо сама є багатодітною матір'ю. Ця відпустка була спланована заздалегідь і т.в.о. не узгоджував з нею питання підписання того договору, але він мав на це повне право згідно повноважень відповідно до Положення про управління освіти. В Акті ревізії навіть жодного разу її прізвище не згадалось і тим більше в негативному аспекті. Тому це факт недостовірної інформації. Те, як про неї як начальника управління освіти, висловився її роботодавець, є аж ніяк не оціночним судженням і не критикою. Іншого якогось розпорядження про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання нею як начальником управління освіти посадових обов'язків, як про це говорить у своїй відповіді міський голова, не було. А фраза після недостовірної інформації є принизливою, що її ганьбить і псує ділову репутацію, та ще й була розповсюджена - її бачили 2 працівники юридичного відділу і троє у відділі з питань з кадрової роботи, які сидять поряд в одному кабінеті і реєструють всю пошту, в тому числі і цей лист. До профспілки зверталась вже вона, але марно, комісія по трудовим спорам у міській раді не створена, тому вимушена була звернутись вже до суду за захистом. Тому у своїй позовній заяві вона і посилається на Постанову пленуму Верховного Суду від 2009 року як на основний документ щодо категорії саме таких справ. У даній ситуації сукупні усі обставини, які зазначені у Постанові пленуму ВСУ: наявне поширення недостовірної інформації, поширена інформація стосується її як фізичної особи та поширена інформація порушує її права і як посадової особи. Також зазначила, що не заперечує щодо скасування лише останніх двох абзаців листа, оскільки саме там міститься інформація, яка її принижує. Перша частина листа - це лише загальна інформація та посилання на нормативно-правові акти. Щодо моральної шкоди, то наявність такої обґрунтовано не лише усними словами, але й виписками з медичної карти, які підтверджують погіршення її стану здоров'я, яке не відновилося і по даний час. Також зазначила, що моральну шкоду та судові витрати у справі просить стягнути з Дубенської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань. HxVVNTBNBFB66HxVVNTBNBFB66 2.3 Представниця позивачки адвокатка Альонова М.Б. в судовому засіданні пояснила, що основними підставами для задоволення позову є наявність певних фактів, в першу чергу, це надання недостовірної інформації. У листі від 27.09.2024 відповідач посилається на акт перевірки, який було судом визнано неправильно застосованим при складані документи про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності і в рішення суду чітко було вказано, що відсутні підстави згідно цього акту для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності чи застосування будь-яких інших видів відповідальності. По друге, це факт розповсюдження, оскільки мінімум двоє осіб про текст листа відповідача знали, це особа яка склала цей лист і особа, яка його реєструвала його у вихідній документації. У своєму відзиві відповідач вказує на те, що вся інформація в листі це є його особисті судження, але це стала практика ВСУ України, яка вказує, що стверджувальні вислови не можна розглядати як особисті судження. Мають бути сполучники між словами «я думаю», «мені здається». Із тексту листа вбачається чітке ствердження своєї позиції відповідачем. Також зазначила, що вона є депутатом Дубенської міської ради з 2020 року та обіймає посаду начальника управління освіти з липня 2021 року та вважає себе публічною особою як депутат Дубенської міської ради. Щодо стягнення моральної шкоди, зазначає, що дійсно мало місце нанесення шкоди стану її здоров'я, вона пережила певне потрясіння, тому є всі підстави для задоволення цієї вимоги. Враховуючи все викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати весь лист недостовірною інформацією, оскільки скасування частини листа не дасть підстав позивачці невиплачену їй грошову компенсацію. А також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі. HxVVNTBNBFB66HxVVNTBNBFB66 2.4. Представник Дубенської міської ради Міщанюк О. в судовому засіданні вказав, що Дубенська міська рада позов не визнає. Позивачка як фізична особа до Дубенської міської ради із заявами не зверталася, оскільки до Дубенської міської ради надійшло офіційне звернення від керівник управління освіти на офіційному бланку управління освіти, тобто фактично звернулася установа - управління освіти. Жодної недостовірної інформації в листі від 27.09.2024 не міститься, оскільки по факту зазначена інформація є фактично критикою позивача на посаді начальника управління освіти. А критика особи є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню в судовому порядку. Крім того, позивач справі як депутат Дубенської міської ради та як начальний управління освіти є фактично публічною особою, а публічні особи можуть підлягати більшій критиці під час виконання своїх обов'язків. Тому вважають, що інформація у листі є виключно критикою за дії позивача на посаді керівника управління освіти, не містить жодних фактичних обставин, тому не підлягає спростуванню. Міська рада зробила висновок, що позивачка сховалася за спиною підлеглих. Даним листом позивачку критикували за роботу саме як начальника управління освіти, а начальник управління освіти є також публічною особою, оскільки управління освіти є виконавчим органом місцевого самоврядування. Він цього листа до подачі позову в суд не бачив, а готував його інший працівник. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що згідно чинного законодавства суб'єкт владних повноважень, у справі про захист честі, гідності та ділової репутації , вправі вимагати у судовому порядку лише спростування недостовірної інформації відносно себе і не має права вимагати відшкодування майнової шкоди. Позивачка у справі є суб'єктом владних повноважень, тому вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Також заперечує щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу. HxVVNTBNBFB66HxVVNTBNBFB66 ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Судом встановлено, що згідно з розпорядженням міського голови Дубенської міської ради №85-к від 29.06.2021 [PERSON] було призначено на посаду начальника управління освіти Дубенської міської ради (а.с.13). 3.2. Розпорядженням міського голови Дубенської міської ради №3-к від 10.01.2024 начальника управління освіти Дубенської міської ради [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання функціональних обов'язків, що призвело до недостатнього контролю за дотриманням бюджетної дисципліни в управлінні та порушення норм бюджетного законодавства, завищення вартості та обсягу ремонтно-будівельних робіт та зайвої оплати котів місцевого бюджету працівникам, а також порушення вимог законодавства про публічні закупівлі (а.с.14). 3.3. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Дубно [PERSON] №3-к від 10.01.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]». Стягнуто з Дубенської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] матеріальні збитки за невиплачену додаткову винагороду у вигляді щомісячних премій за січень, лютий, березень 2024 року у зв'язку із накладенням на неї дисциплінарного стягнення в сумі 14837,07 грн., матеріальні збитки за витрати на лікування в сумі 425,19 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та судові витрати у справі. У вказаному рішення серед іншого суд звернув увагу на мотиви прийняття відповідачем протиправного розпорядження про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, зокрема суд зазначив «Враховуючи наявні у справі докази, а саме розпорядження відповідача 2 від 21.12.2023 №131-к «Про преміювання», згідно якого відсоток преміювання усіх посадових осіб управління освіти Дубенської міської ради крім [PERSON] був встановлений у розмірі 250% від посадового окладу, позивачки - 10%, витягу з Акту ревізії Управління західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області від 14.03.2018 за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, згідно якого аж в чотирьох випадках вказувалося на порушення норм чинного законодавства колишнім начальником управління освіти [PERSON], проте до дисциплінарної відповідальності останнього притягнуто не було на відміну від позивачки, хоча її ім'я не зазначалося в Акті ревізії від 05.12.2023, а також статус позивачки крім того як депутата місцевої ради, яка на 64 сесії Дубенської міської ради від 14.12.2023 «утрималась» від голосування за питання «Про умови оплати праці міського голови у 2024 році», хоча знаходиться у його безпосередньому підпорядкуванні, її опозиційної позиції до відповідача 2 та інших посадових осіб Дубенської міської ради, що підтверджується порушенням позивачкою двох кримінальних проваджень за перешкоджання у здійсненні нею депутатських повноважень, та й загальну риторику відповідача 2 у відзиві та запереченнях на позов, яка дійсно межує з особистою неприязню та намаганням образити позивачку, суд дійшов висновку про існування особистих мотивів у відповідача 2 до винесення оскаржуваного розпорядження» (а.с.15-24). 3.4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2024 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 в частині стягнення з Дубенської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] матеріальних збитків за невиплачену додаткову винагороду у вигляді щомісячних премій за січень, лютий, березень 2024 року у зв'язку із накладенням на неї дисциплінарного стягнення в сумі 14 837,07 грн. скасовано та прийнято нове, якою в задоволені позову в цій частині відмовлено. В решті рішення залишено без змін (а.с.25-32). 3.5. 30.08.2024 начальний управління освіти Дубенської міської ради [PERSON] звернулася із заявою до міського голови [PERSON] та до Голови Первинної профспілкової організації Дубенської міської ради, у якій просила здійснити нарахування та виплату безпідставно невиплачених начальнику управління освіти Дубенської міської ради коштів в сумі 37 538, 55 грн., оскільки підстава не нарахування таких щомісячних виплат визнана протиправною та скасована 22.08.2024, а відповідно до усіх розпоряджень «Про преміювання» від січня по серпень 2024 року міського голови [PERSON] зазначалося «Премія не встановлена у зв'язку із дисциплінарним стягненням. Додатковим листом від 23.09.2024 [PERSON] було виправлено суму, яка підлягає виплаті, а саме у останньому абзаці листа замість суми 43936,19 грн., було вказано суму 37538,55 грн. (а.с.37-40). 3.6. 27.09.2024 міським головою [PERSON] була надано відповідь №3475/05-02-29/24 на звернення начальника управління освіти Дубенської міської ради [PERSON] Даний лист містить інформацію наступного змісту: «З акту ревізії від 05.12.2023 №13-17-03-06/18, котрий було складено Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області вбачалося, що Ви, як начальник управління освіти міської ради, самоусунулися від контролю за виконанням договірних зобов'язань, котрі підписувалися від імені управління освіти Вашими підлеглими. У більшості випадків Ви уникли підписання господарських договорів, актів виконаних робіт, переклавши ці обов'язки на підлеглих працівників. Тим самим Ви показово проявили не найкращі ділові якості керівника такі як безвольність, боягузтво, пасивність і слабкість. З огляду на обставини Вашого самоусунення від керівництва справами управління освіти міської ради, вважаю, що керівник який не впевнений у собі та ховається за підлеглими під час ухвалення управлінських рішень, уже неналежно виконує свої функціональні повноваження та не заслуговує на виплату щомісячної премії, пов'язаної з успішним виконанням виробничих завдань і функцій». У нижньому лівому кутку вказаного листа виконавцем зазначений Олександр Мякищук (а.с.41). 3.7. На підтвердження факту розповсюдження вказаної інформації позивачкою долучено до матеріалів справи витяг щодо структури міської ради, згідно якого вбачається, що Юридичний відділ Дубенської міської ради налічує два працівники, а саме: начальник відділу Мякищук О.Ф. та головний спеціаліст Міщанюк О.А. Відділ з питань кадрової роботи, контролю та документообігу налічує трьох працівників, не рахуючи начальника відділу (а.с.148-149). Враховуючи заперечення Міщанюка О.А., що він не бачив цього листа до подачі позову в суд, суд констатує, що інформація була розповсюджена серед працівників двох відділів - 1 з юридичного і мінімум 1 з відділу з питань кадрової роботи, контролю та документообігу, який здійснював його реєстрацію, а максимум серед 3 існуючих. Тож, окрім підписанта і адресата, лист прочитало від 2 до 5 працівників Дубенської міської ради. 3.8. 30.09.2024 [PERSON] звернулася із проханням до Голови Первинної профспілкової організації Дубенської міської ради скликати та провести засідання профкому з метою захисту її трудових, майнових та особистих немайнових прав (а.с.42). 3.9. 07.10.2024 [PERSON] звернулася до Дубенської міської ради із листом, у якому просить повідомити чи створена у Дубенській міській раді комісія по розгляду трудових спорів, у випадку не створення такої, просить створити та запросити її на засідання Комісії. 11.10.2024 начальнику управління освіти Дубенської міської ради [PERSON] міським головою [PERSON] було скеровано відповідь, згідно якої в Дубенській міській раді комісія з розгляду трудових спорів не створена, створення такої комісії вважають недоцільним (а.с.43-44). 3.10. Також, в матеріалах справи наявний Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління освіти Дубенської міської ради за період з 01.01.2020 по 30.06.2023 від 05.12.2023 №13-17-03-06/18 відповідно до змісту якого вбачається, що в період перебування на посаді начальника управління освіти Дубенської міської ради , а саме: з 01.07.2021 по 30.06.2023 [PERSON] особисто підписувала усі розпорядчі та договірні документи. Лише один раз було підписано Договір від 14.04.2023 між ФОП [PERSON] та Управлінням освіти в особі т.в.о. начальника Кедися Сергія Михайловича щодо капітального ремонту найпростішого укриття в корпусі №2 ЗДО №3 Дубенської міської ради. Суд дослідив цей Акт і в оригіналі (а.с.45-126). 3.11. При цьому, згідно Наказу Управління освіти Дубенської міської ради №11-к/тм від 27.03.2023 в період з 07.04.2023 до 16.04.2023 [PERSON] перебувала в офіційній додатковій відпустці як одна з батьків, яка має двох дітей віком до 15 років (а.с.127). 3.12. Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] має пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с.209). 3.13. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є депутатом Дубенської міської ради VIII демократичного скликання, що підтверджується посвідченням №19, яке дійсне до 10.12.2025 (а.с.128). 3.14. Згідно посвідчення №4 від 27.09.2020, [PERSON] була кандидатом на посаду міського голови м. Дубно Дубенського району Рівненської області (а.с.147). Також це є загальнодоступна інформація. 3.15. За багаторічну сумлінну працю, високу професійну майстерність, вагомі досягнення у діяльності [PERSON] як депутат міської ради та начальник управління освіти Дубенської міської ради має низку нагород, грамот та подяк (а.с.129-146). 3.16. В обґрунтування завданої позивачці моральної шкоди, останньою надано до матеріалів справи копію листа непрацездатності з 03.09.2024 по 06.09.2024, причина непрацездатності - захворювання загального характеру; копію листа непрацездатності з 11.09.2014 по 16.09.2024, причина непрацездатності - захворювання загального характеру; копію медичної карти амбулаторного хворого, згідно якої [PERSON] 11.09.2024 та 16.09.2024 зверталася із скаргами до невролога та 01.10.2024 була на огляді у терапевта (а.с.150-155). Отже, в період після написання листа від 27.09.2024 на адресу позивачки, вона зверталась за медичною допомогою 1 раз. 3.17. Згідно інформаційної довідки з реєстру Національних публічних діячів (РЕР), [PERSON] не має статусу Національного публічного діяча (а.с.214). Це не має значення для правильного вирішення цієї справи, оскільки статус Національний публічний діяч залежить від зайняття певних посад і він не тотожний поняттю публічної особи і суд не витрачатиме час на те, щоб продемонструвати цю різницю. HxVVNTBNBFB66HxVVNTBNBFB66 IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ч. 1, 3 ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Частиною другою статті 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Свобода на вираження поглядів (свобода слова) не є безмежною, вона може обмежуватися законодавчими нормами для захисту загальних інтересів національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, а також прав, свобод та законних інтересів окремої людини. Відповідно ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації; особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації. Отже, право на поширення інформації про іншу особу пов`язується з обов`язком перевірити достовірність такої інформації, а також зустрічним правом особи, про яку поширюється інформація, вимагати поваги до її честі, гідності та ділової репутації. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Захист права на недоторканність честі, гідності та ділової репутації може здійснюватися у загальний спосіб: відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України), та/або у спеціальний: спростування недостовірної інформації (ст. 277 ЦК України). Відповідно ч.1, 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Як вказано у Постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі № 461/9631/15-ц, тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ) щодо її застосування. Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі за текстом - Постанова ВСУ № 1), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Поширенням інформації вважається опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно із ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, відповідно статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Свобода висловлювань не обмежується фактичними даними, які можна підтвердити. Вона включає також погляди, критику, припущення. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. У п. п. 24, 25 постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про cудову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд, ухвалюючи рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, у рішенні за необхідності може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинна бути оприлюднена. Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття 23 ЦК України встановлює, яку форму може набувати моральна шкода, та в яких випадках вона може бути заподіяна особі. Перелік не має вичерпного характеру. Оскільки моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне - щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань (для людей). Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово. Крім того, за умовами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про інформацію», у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. HxVVNTBNBFB66HxVVNTBNBFB66 V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що позивачка, яка кандидатувала на посаду міського голови, активно приймаючи участь у виборчому процесі, на даний час є депутаткою і посадовою особою органу місцевого самоврядування, та відповідач, зокрема, міський голова Дубенської міської ради, вони обоє є публічними особами, у зв'язку з цим межа їх допустимої критики значно ширша, ніж окремої непублічної людини. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків, вони повинні це усвідомлювати та бути готовими до такого. При цьому, у даній справі судом з'ясовано, що між сторонами склалися напружені недоброзичливі відносини і саме існування особистих мотивів у міського голови стало підставою притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, про що вказано у судовому рішенні, яке набрало законної сили, внаслідок чого в подальшому і загострився цей конфлікт та в результаті виник спір про захист особистого немайнового права, спростування недостовірної інформації. 5.2 Лист від 27.09.2024, адресований [PERSON], був виконаний начальником юридичного відділу Дубенської міської ради Мякищуком О.Ф. та підписаний міським головою [PERSON]., крім того вказаний лист реєструвався у відділі з питань кадрової роботи, контролю та документообігу, що за даними в загальному доступі на сайті Дубенської міської ради нараховує трьох працівників, тому у даному випадку дійсно мало місце поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. 5.3 При цьому, заперечення відповідача, що то офіційне листування на офіційних бланках, а тому не може бути поширенням недостовірної інформації чи таким, що ганьбить честь і гідність позивачки, на увагу не заслуговує. Бо не має значення формат, в якому викладена недостовірна інформація чи те, що ганьбить іншу людину. Навпаки, для офіційного ділового листування вимоги до толерантних висловлювань ще вищі, ніж при неофіційному чи усному спілкуванні. А достовірна, правдива інформацію має бути такою незалежно від форми її подання, і традиційно до офіційних листів рівень обґрунтованості є суттєвішим, ніж в неділовому чи усному спілкування. Також не заслуговує на увагу, що моральна шкода не може бути відшкодована позивачці, бо вона є суб'єктом владних повноважень, адже в цих правовідносинах вона діяла як працівник, який просить в роботодавця перерахувати їй недоотримані на її думку кошти. Передісторія цієї справи свідчить, що дійсно було накладено дисциплінарне стягнення на позивачку відповідачем і вона не отримувала внаслідок цього премій, як інші працівники. І коли дисциплінарне стягнення було скасоване як таке, що протиправно застосоване, логічно, що позивачка як працівник намагалась доступним способом звернутись до роботодавця за сатисфакцією. Це рівень трудових, а не представницьких відносин. 5.4 Заперечення відповідачів в цій справі по суті зводяться лише до одного: все, що написано у листі від 27.09.2024 є виключно критикою за дії позивачки на посаді керівника управління освіти, не містить жодних фактичних обставин, тому не підлягає спростуванню. Дослідивши усі докази, суд погоджується із таким запереченням лише частково. Загалом лист складається з 10 абзаців. Перші 8 містять посилання на нормативно-правову базу і є розтлумаченням певних понять, вони не підпадають під категорію недостовірної інформації чи такої, що ганьбить честь і гідність, ділову репутацію та спростуванню не підлягають. Дійсно, останній 10 абзац, а саме: «З огляду на обставини Вашого самоусунення від керівництва справами управління освіти міської ради, вважаю, що керівник який не впевнений у собі та ховається за підлеглими під час ухвалення управлінських рішень, уже неналежно виконує свої функціональні повноваження та не заслуговує на виплату щомісячної премії, пов'язаної з успішним виконанням виробничих завдань і функцій» - є оціночним судженням, а не констатацією фактів. Це певний особистий умовивід, правильність чи неправильність якого доведеним бути не може, зокрема з огляду на те, що під час цих висловлювань відповідач 1 зазначив сполучник «Я вважаю…». Міський голова як безпосередній керівник начальниці управління освіти має право висловити оціночне судження, навіть якщо воно є помилковим чи неприємним для адресатки, яка має бути стійкою до підвищеної критики. Крім того, визначення розміру та виплата премій є дискреційними повноваженнями міського голови, тобто його виключним правом. Дана інформація відображає особисту точку зору відповідача, у якій міститься критика позивачки як начальниці управління освіти, вона є оціночним судженням, тому не підлягає спростуванню. 5.5 В той же час інша частина інформації в абзаці 9 листа від 27.09.2024, яку просить визнати недостовірною позивачка, міститься у наступному твердженні: «З акту ревізії від 05.12.2023 №13-17-03-06/18, котрий було складено Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області вбачалося, що Ви, як начальник управління освіти міської ради, самоусунулися від контролю за виконанням договірних зобов'язань, котрі підписувалися від імені управління освіти Вашими підлеглими. У більшості випадків Ви уникли підписання господарських договорів, актів виконаних робіт, переклавши ці обов'язки на підлеглих працівників» - не залишає сумніву, що йдеться про конкретні факти вчинення [PERSON] як начальником управління освіти певних дій і правдивість цієї інформації може бути перевірена. У висловлюванні йдеться про дії конкретної особи у певний період часу, тобто, про фактичні обставини, достовірність яких може бути перевірено на предмет їх дійсності щодо істинності фактів. Формулювання «з Акту ревізії … вбачалося, що Ви», означає, що в тому офіційному документі офіційного ревізійного органу висловлено позицію про допущення конкретні порушення конкретною особою. Тобто, з чого автор листа зробив такий висновок можна прямо прочитати в відповідному Акті ревізії. Суд неодноразово ставив відповідачу питання - де саме, яку саме частину Акту ревізії треба прочитати, щоб побачити («вбачалось»), що позивачка самоусунулась від контролю і «в більшості випадків» (ще одне формулювання, правдивість якого мала би бути доведена при запереченнях). Але відповіді так і не було надано. Суд дослідив зазначений Акт ревізії і в копії, і в оригіналі, наданому позивачкою, та встановлено, що в період перебування на посаді начальника управління освіти Дубенської міської ради [PERSON] особисто підписувала усі розпорядчі та договірні документи, за винятком одного єдиного договору, який було підписано її заступником в період перебування останньої у плановій відпустці. В Акті ревізії справді жодного разу не згадується навіть ім'я [PERSON] в негативній конотації чи щодо якихось помилок при прийнятті рішень, зауважень до неї від ревізії не було. А є зауваження до профільних спеціалістів (бухгалтера, інженери і тд), які й наймаються на роботу саме тому, що мають спеціальні знання, і ставити в провину начальниці управління-юристці, що вона не змогла пересвідчитись у правильності їх дій («самоусунулась від контролю») знаходиться поза межами допустимої критики. Також в суд за результатами тієї ревізії надходили матеріали кримінального провадження, що відомо усім учасникам і що вони не заперечують, однак управління освіти Дубенської міської ради є саме потерпілою особою, а [PERSON] її уповноваженим представником. Відтак, зазначена міським головою інформація відносно керівниці управління освіти є неправдивою та підлягає спростуванню. 5.6 Інша частина фрази в абзаці 9 листа: «Тим самим Ви показово проявили не найкращі ділові якості керівника такі як безвольність, боягузтво, пасивність і слабкість» в контексті першої фрази є її продовженням і також виражена у формі фактичного твердження, при цьому воно негативно характеризує позивачку як керівницю в цілому, відповідно як і політичну діячку, бо позивачка є депутаткою органу місцевого самоврядування і опоненткою міського голови. Крім того, застосоване відповідачем поняття «безвольність» в контексті фрази сприймається читачем як «нездатність самостійно щось вирішувати», а «боягузтво» як риса характеризується відчуттям непевності, а також бажанням уникати ризику та відповідальності. Тому таке твердження для позивачки як посадової особи місцевого самоврядування, а також політичної діячки має негативний характер і принижує її ділову репутацію. Тому в цій частині суд позов задовольняє. 5.7 В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.8 Щодо вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Надані стороною позивачки виписки з картки амбулаторного хворого здебільшого не підтверджують факту завдання моральної шкоди у виді погіршення здоров'я та самопочуття саме з вини відповідача у цій справі, а історія їх попередніх відносин викладена рішеннях судів адміністративної юрисдикції. В тій справі компенсація моральної шкоди в 20 тис. грн. була виправдана, бо застосоване дисциплінарне стягнення було триваючим, через нього вона втратила премії. Але в цьому випадку було принижено її честь і гідність у одному листі, який не розповсюдився у пресі, тобто на широкий загал, а поширився серед працівників Дубенської міської ради, тож локально. І серед медичних документів лише один датований часом після отримання образливого для позивачки листа. Тому, оскільки судом встановлено порушення прав позивачки, враховуючи витрачений час, що позивачка намагалася відновити своє порушене право шляхом звернення до суду з позовом про визнання недостовірної інформації, і позицію відповідачів, які так і не визнали позов, дотримуючись принципів розумності та справедливості, суд висновує, що позивачка зазнала моральних страждань та до відшкодування підлягає моральна шкода в розмірі 5 000 грн., що є адекватним ситуації. Оскільки суд по суті задовольняє позов, бо частина інформації з оскаржуваного листа є недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивачки і необхідне моральне відшкодування людині, то згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути й понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4239,20 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Outcome: partial