Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначає, що 13 квітня 1999 року [PERSON] , уклала з [PERSON] шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво - Старосамбірський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 2. Протягом останнього часу сімейне життя між подружжям погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Часто почали виникати сварки та непорозуміння у сім?ї, внаслідок чого склалися неприязні відносини. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім?ю. Вже протягом десяти років позивачка з відповідачем не проживають однією сім?єю. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено та, за глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. За таких обставин, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам позивачки. Відповідач [PERSON] не дає згоди на розірвання шлюбу, у зв`язку з чим позивачка змушена звертатися до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву у якій зазначила прохання про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти розірвання справи не заперечує. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 13.04.1999 року сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому Старосамбірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~серії [NUMBER] , виданим повторно 18 лютого 2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексуУкраїни\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved