Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

20 грудня 2024 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . За життя батько склав заповіт, посвідчений сільським головою села Дащенки Прилуцького району Чернігівської області 17\~вересня 2009 року, яким заповідав їм, двом дочкам, все своє майно в рівних частках. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадкових договорів спадкодавець не укладав. Будучи спадкоємцями батька за заповітом, вони вчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Проте у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок їм було відмовлено у зв`язку з тим, що будинок не зареєстрований в жодному з реєстрів та на нього відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до технічного паспорта будинок збудований у 1969 році. Головою двору у погосподарських книгах вказаний [PERSON] . Оскільки житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав спадкодавцю [PERSON] , але через відсутність правовстановлюючих документів вони не можуть у позасудовому порядку оформити спадщину на вказане майно, просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок, з господарськими будівлями та спорудами, по 1/2 частці за кожною, після смерті батька [PERSON] . Ухвалою суду від 25\~грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 27\~січня 2025 року, витребувано з Варвинської державної нотаріальної контори докази по справі. У зв`язку з неотриманням доказів підготовче засідання відкладалось до 28\~лютого 2025 року. Ухвалою від 28\~лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 31\~березня 2025 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] \~у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, у якому підтримали позовні вимоги в повному обсязі (а.с.\~70, 93). Представник відповідача Варвинської селищної ради подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника селищної ради за наявними матеріалами справи, у якому щодо задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.\~51). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Варвинської державної нотаріальної контори Домашенко\~Л.А., у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.\~113). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 17\~вересня 2009 року сільським головою села Дащенки Прилуцького району Чернігівської області Галкою А.М. посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , ІПН\~ [NUMBER] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~15, 82). Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповідав все своє майно в рівних частках своїм дочкам - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер (а.с.\~37, 81, зворот). З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] (а.с.\~81-91) вбачається, що із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька звернулися його дочки [PERSON] (а.с.\~33, 35, 81, 83) та [PERSON] (а.с.\~31, 34, 84-85). Дружина [PERSON] [PERSON] , [INFO] , подала заява про відмову від спадщини після смерті чоловіка на користь спадкоємців за заповітом та законом дочок [PERSON] та [PERSON] (а.с.\~32, 86). [INFO] [PERSON] померла (а.с.\~36, 57). Спадщину за законом після її смерті прийняли у рівних частках її дочки [PERSON] та [PERSON] (а.с.\~56-64). Відповідно до довідки №\~02-42/13 від 31 липня 2024 року, виданої Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області (а.с.\~28-29) у погосподарських книгах Дащенківської сільської ради виявлено такі відомості про осіб, що проживають у господарстві [PERSON] та [PERSON] : -за 1967-1969 роки: голова сім`ї [PERSON] , 1942 року народження; дружина - [PERSON] , 1940 року народження; дочка [PERSON] , 1968 року народження; -за 1971-1973 роки: голова сім`ї [PERSON] , 1942 року народження; дружина - [PERSON] , 1940 року народження; дочка [PERSON] , 1968 року народження; син [PERSON] , 1963 року народження; дочка [PERSON] , 1972 року народження; -за 1974-1976 роки: голова сім`ї [PERSON] , 1942 року народження; дружина - [PERSON] , 1940 року народження; дочка [PERSON] , 1968 року народження; син [PERSON] , 1963 року народження; дочка [PERSON] , 1972 року народження; -за 1977-1979 роки: голова сім`ї [PERSON] , 1942 року народження; дружина - [PERSON] , 1940 року народження; дочка [PERSON] , 1968 року народження; син [PERSON] , 1963 року народження; дочка [PERSON] , 1972 року народження; -за 1980-1982 роки: голова сім`ї [PERSON] , 1942 року народження; дружина - [PERSON] , 1940 року народження; дочка [PERSON] , 1968 року народження, у відомостях тимчасово відсутніх членів сім`ї вказано, що вибула до міста Чернігова; син [PERSON] , 1963 року народження, у відмітці про тимчасово відсутніх членів сім`ї вказано, що з 10.11.1981 до 28.10.1982 армія, 20.11.1982 прибув до міста Ладан; дочка [PERSON] , 1972 року народження; -за 1986-1990 роки: голова сім`ї [PERSON] , 1942 року народження; дружина - [PERSON] , 1940 року народження; дочка [PERSON] , 1972 року народження; у відмітці про членів сім`ї, що зовсім вибули з господарства, вказано, що вибула 27.11.1990 в с. Світличне; -за 1991-2005 роки: голова сім`ї [PERSON] , 1942 року народження; дружина - [PERSON] , 1940 року народження; -за 2006-2010 роки: дружина - [PERSON] , 1940 року народження; голова домогосподарства [PERSON] , 1942 року народження; вказано, що помер [INFO] ; -за 2011-2020 роки: [PERSON] , 1940 року народження; голова домогосподарства; -за 2021-2025 роки: [PERSON] , 1940 року народження; голова домогосподарства; померла [INFO] . 08 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON] на земельні ділянки та грошовий вклад, на 1/2 частку вказаного майна кожна (а.с.\~90-91). 10 грудня 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , проте отримали відмову на тій підставі, що будинок не зареєстрований в жодному з реєстрів та на нього відсутні правовстановлюючі документи (а.с.\~16). Згідно з довідкою КП «Прилуцьке МБТІ» право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.\~25). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 12\~травня 1999 року, житловий будинок належить [PERSON] та збудований у 1969 році, а господарські будівлі та споруди - протягом 1970-1975 років (а.с.\~19-21). Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовлений станом на 04\~липня 2024 року, також підтверджує, що житловий будинок та прибудова збудовані у 1969 році. Господарські будівлі та споруди збудовані протягом 1970-1990 років, тамбур у 2000 році (а.с.\~22-24). У 1948-1988 роках питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), який був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт побудови його з додержанням вимог цих актів законодавства. Вказані правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, а також Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України, до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Наявність у погосподарських книгах записів про належність житлового будинку [PERSON] свідчить про те, що за життя він набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на будинок не може бути визнано та зареєстровано за [PERSON] , оскільки згідно з п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Статтями 15, 16, 20 \~ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. За змістом ст.ст. 1217-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачі [PERSON] та [PERSON] виявили свою волю на прийняття спадщини шляхом подання нотаріусу заяв від 16\~лютого 2010 року та 25 лютого 2010 року відповідно про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] та шляхом подання позовної заяви про визнання за ними права власності на житловий будинок в [ADDRESS] , по 1/2 частці за кожною, в порядку спадкування за заповітом. Інших спадкоємців на житловий будинок, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , та спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадкових договорів спадкодавець не укладав. Варвинська селищна\~рада Прилуцького\~району Чернігівської\~області не\~оспорює право\~власності на\~будинок з господарськими будівлями та спорудами, не заперечує проти визнання права власності за позивачами. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити. \~\~

Outcome: approved