Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК») в особі представника Альховської І.Б. (довіреність № 023091/24 від 01.10.2024) звернулося в суд з позовом до відповідача та просить: - стягнути з відповідача заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту № 500751087 від 23.02.2023 у розмірі 82846,39 грн; - стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422, 40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.02.2023 АТ «СЕНС БАНК», та відповідач уклали угоду про надання споживчого кредиту № 500751087 (далі - угода), згідно з якою відповідач отримав кредит у розмірі 78008,21 грн строком на 120 місяців. Відповідно до її умов Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Відповідачу кредиту. Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 82846,39 грн, з яких 77 683,97 грн - заборгованість по тілу кредиту, 4 038,00 грн - заборгованість по відсотках, по комісії - 1124,42 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за указаними вище договорами, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, та просить стягнути з відповідача цю заборгованість. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 16.01.2025 за його зареєстрованим місцем проживання, що відповідає місцю проживання, вказаним в позовній заяві та витязі з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштовий конверт вручено 24.01.2025. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 06.01.2025 (а.с. 59). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 23.02.2023 між АТ «СЕНС БАНК» та відповідач уклали угоду про надання споживчого кредиту № 500751087 (далі - угода), що підтверджується офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту, паспортом споживчого кредиту, а також графіком платежів. Відповідно до вступної частини оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500751087 (далі - оферта), підставою для її укладення є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «СЕНС БАНК» (а.с 18 зворот, 19 зворот). У цьому документі визначено наступні умови: тип кредиту - кредити готівкою; сума кредиту - 78008,21 грн; процентна ставка, % річних - 4,99, фіксована; строк кредитування - 120 місяців. У п. 1 оферти відповідач погодився, на послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом, за надання яких встановлюється комісійна винагорода від суми кредиту, а саме за надання кредиту - 0,00 %; за період з 1 о 12 місяць користування кредитом - 0,10 %; за період з 13 по 24 місяць - 1,00 %; за 25 по 120 місяць - 1,50 %. Також, у п. 2 цього документу сторони встановили дату повернення кредиту - 23.02.2033 та визначили рахунок на який необхідно повернути кредит - № UA163003460000029095500751087. У п. 3 оферти визначено, що кредит надається для повернення заборгованості за кредитним договором № 500729309 від 04.11.2022 у розмірі 78008, 21 грн. З довідки про ідентифікацію, яка видана АТ «СЕНС БАНК», вбачається, що [PERSON] ідентифікований банком одноразовим ідентифікатором «4243», який відправлений позичальнику 23.02.2023 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 26). Згідно з акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500751087, АТ «СЕНС БАНК» прийняло пропозицію [PERSON] , яка викладена в оферті (а.с. 20-21). Факт перерахування коштів в сумі 78008,21 грн за угодою підтверджено АТ «СЕНС БАНК» меморіальним ордером № 1607727221 від 23.02.2023 (а.с. 57). З аналізу виписок про надходження та списання грошових коштів по особових рахунках за період з 23.02.2023 по 08.03.2024, встановлено, що на виконання умов указаної вище угоди [PERSON] погашено суму 324,24 грн (а.с. 46- 52). Указана вище сума заборгованості міститься в розрахунку, який складено АТ «СЕНС БАНК» (а.с. 15). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд доходить до висновку, що позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, умовами угоди про надання споживчого кредиту встановлюється, що АТ «СЕНС БАНК» надає відповідачу кредит у сумі 78008,21 грн, з яких останній погасив лише 324,24 грн, а тому вимога про стягнення тіла кредиту в сумі 77683,97 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню (78008,21 грн - 324,24 грн = 77683,97 грн). Окрім того, обґрунтованою є вимога про стягнення відсотків за кредитом в розмірі 4038,00 грн, оскільки така сума нарахована АТ "СЕНС БАНК" на підставі ставки, визначеної в угоді - 4,99 %, що становить 0,42 % в місяць. АТ «СЕНС БАНК» припинив нарахування відсотків за угодою в березні 2024 та 07.03.2024 звернувся до [PERSON] з листом про усунення порушень та повернення заборгованості за указаним вище правочином (а.с. 17, 25). Також представник позивача просив стягнути з відповідача 1124,42 грн комісії за обслуговування кредиту. У п. 1 оферти та акцепту на укладення угоди визначено на які цілі встановлена комісія, а саме надання послуг з розрахунково - касового обслуговування. Оскільки відповідно до статті ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі й розрахунково-касове обслуговування. Враховуючи, що умовами угоди визначено у зв`язку з чим установлена комісія у відповідних розмірах, сума та порядок нарахування узгоджено сторонами, вимога про її стягнення з відповідача підлягає задоволенню. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ «СЕНС БАНК» слід стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved