Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Левкова В.М., звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить виключити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як батька дитини, з актового запису № 72 від 25.10.2024 року, про народження дитини - [PERSON] уродженки міста Харкова, громадянки України. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 20.11.2010 р. по 01.05.2024 р. Між позивачем та відповідачкою шлюбні відносини були припинені у вересні 2023 року. 01.05.2024 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено відповідний актовий запис №30 від 01.05.2024 р. Після розірвання шлюбу відповідачці присвоєно прізвище [PERSON] . 18.11.2024 р. [PERSON] випадково дізнався від відповідачки, що при реєстрації факту народження дитини [PERSON] батьком вказаний [PERSON] , оскільки дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. [PERSON] не знав про те, що його записано батьком дитини, згоди він не надавав. [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , оскільки фактичні шлюбні відносини з [PERSON] припинені у вересні 2023 р. [PERSON] позбавлений можливості зобов`язати [PERSON] та біологічного батька дитини звернутися до відповідних органів ДРАЦ, а тому змушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. Аргументи учасників справи. 27 березня 2025 року [PERSON] надала до суду заяву про визнання позову, не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі і просить справу розглядати за її відсутності. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, просить зменшити розмір до 3000 гривень. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про особу, як батька, з актового запису про народження дитини. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Участь у справі сторін та інших учасників справи. 27 березня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] , відповідно до якої вона зазначила, що позов визнає та просить справу розглядати за її відсутності за наявними у справі документами. Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просила зменшити суму до 3000 грн. 27 березня 2025 року від позивача надійшла заява, відповідно до якої просить слухати справу у його відсутність та відсутність його представника за наявними у справі матеріалами, позов підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на його користь. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01.05.2024 р. Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 01.05.2024 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено відповідний актовий запис №30 від 01.05.2024 р. Після розірвання шлюбу відповідачці присвоєно прізвище [PERSON] . Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20.11.2010 р. по 01.05.2024 р. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] у м. Харкові про що, 14.11.2024 р. Безлюдівською селищною радою складено відповідний актовий запис №72, де зазначені батьками [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] про визнання позову відповідач позов визнає, [PERSON] записали батьком в Безлюдівській селищній раді у зв`язку з тим, що дитина народжена до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу. [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , народженої [INFO] . У зв`язку з наведеним позов визнає та просить його задовольнити. Відповідно до результату дослідження №45789-51232 від 05.12.2024 аналізу ДНК на батьківство, виконаного ТОВ "МАМА ПАПА", виходячи з результату дослідження, отриманих шляхом аналізу вищезазначених STR-лоскутів ДНК, ймовірність батьківства передбачуваного батька [PERSON] щодо дитини [PERSON] становить 0%. Передбачуваний батько виключається як біологічний батько дитини. Вказане свідчить про відсутність кровного споріднення між зазначеними особами. [PERSON] позбавлений можливості захистити свої права, а тому змушений звернутися з позовом до суду. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані судом норми права За змістом ст. ст. 4, 5ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. ст.15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ч.1-3 ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документами закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України , Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття . До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Як роз`яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як вбачається з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині виключення запису про особу, як батька, з актового запису про народження дитини, підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень. Що стосується стягнення витрат на оплату правничої допомоги, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначається, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19). Суд зазначає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. є неспівмірними із складністю справи, є завищеними та не відповідають критерію розумності, тому задовольняє їх частково у розмірі 3000,00 грн., проти чого не заперечував позивач. На підставі викладеного і

Outcome: approved