Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

21.11.2024 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою 27.06.2019 було укладено кредитний договір № Z41.25966.005423563, за умовами якого АТ «Ідея Банк» (надалі Банк) надає позичальниці кредит у розмірі 23616 грн, а позичальниця зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості). Кредит надається строком на 24 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % річних. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором по видачі відповідної суми кредиту виконало в повному обсязі. Проте, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість по вказаному кредитному договору, яка станом на дату подачі позову становить 57991,52 грн та складається з: 18499,77 грн заборгованість за основним боргом, 5,95 грн заборгованість за відсотками, 39485,80 грн заборгованість за іншими процентними платежами (комісіями). ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») 25.07.2023 уклало договір факторингу № 01.02-31/23 з АТ «Ідея Банк», за умовами якого набуло право вимоги за договорами до боржників Банку, визначених в реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № Z41.25966.005423563 від 27.06.2019. Ухвалою судді від 06.12.2024 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 01.11.2024 листом. Судом направлена копія ухвали про відкриття провадження, яку [PERSON] отримала за зареєстрованою адресою місця проживання 20.12.2024, про що свідчать дані рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згоди позивача, що викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 27.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z41.25966.005423563, за умовами якого Банк надає позичальниці кредит в сумі 23616 грн на поточні потреби на строк 24 місяців, процентна ставка змінювана 0,01 % річних, дата повернення кредиту 27.06.2021. Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору Банк надає позичальниці кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 23616 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Пункт 1.4 кредитного договору передбачає, що за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором. \~При цьому пунктом 3.2.4. кредитного договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у Банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та становить 1039,10 грн щомісячно протягом строку кредитування. Пунктом 1.6. кредитного договору передбачено, що позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позивача як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя. Відповідачкою також підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого визначено суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Лайф» договір від 27.06.2019 добровільного страхування життя. Страхова премія за цим договором становить 3936 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. Також між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-МЕДСЕРВІС» укладено договір добровільного страхування майна №246523188\\19MR від 27.06.2019 строком на один рік, страховий платіж становить 2000 грн. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачці кредит у вказаній сумі та перерахував визначений договором страховий внесок, що підтверджується даними ордерів-розпоряджень № 1 та № 2 від 27.06.2019. З виписки про рух коштів по кредитному договору №Z41.25966.005423563 від 27.06.2019, наданої АТ «Ідея Банк», убачається, що відповідачка вносила платежі для погашення заборгованості. За даними довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z41.25966.005423563 від 27.06.2019, станом на 25.07.2023 розмір боргу складає 57991,52 грн, з яких: заборгованість за основним боргом\~18499,77 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками\~5,95 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями\~39485,8 грн. 25.07.2023 між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та АТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №01.02-31/23, за умовами якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (фактор) набувало за плату права вимоги за первинними договорами до боржників Банку, які визначені в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до вказаного договору факторингу Фактор набув право грошової вимоги до відповідачки за договором кредиту Z41.25966.005423563 від 27.06.2019 в сумі 57991,52 грн, з яких: 18499,77 грн заборгованість за основним боргом, 5,95 грн заборгованість за відсотками, 39485,80 грн заборгованість за комісіями. Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25.03.2024 змінено назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відтак відповідно до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідачки. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 статті 1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтями\~525,\~526 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.514\~ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відтак судом встановлено, що Банк та відповідачка уклали кредитний договір та погодили його умови щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати таких процентів, однак позичальниця не виконала свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, в результаті чого виникла кредитна заборгованість. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржниці за кредитним договором № Z41.25966.005423563 від 27.06.2019. Відповідачка не надала відзив на позов, не спростовувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18499,77 грн та заборгованості по процентах за користування кредитними коштами в сумі 5,95 грн підлягають задоволенню. Що стосується пред`явленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості по комісії, суд зазначає наступне. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії\~Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У той же час у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. При цьому одночасно пунктом 3.2.4. кредитного договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Зміст пункту 3.2.4. кредитного договору контекстуально дублює положення пункту 1.4 кредитного договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості тощо), але в пункті 3.2.4. кредитного договору безоплатно, а в пункті 1.4 кредитного договору - з оплатою наданих послуг. Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту пункту 3.2.4. кредитного договору, так і вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позичальнику було встановлено плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальниці щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 39485 грн 80 коп. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. З огляду на нікчемність пунктів договору щодо сплати комісії за користування договором, має бути здійснений перерахунок заборгованості позичальниці за кредитним договором, що забезпечує захист інтересу відповідача у правовій визначеності. Як встановлено судом заборгованість за кредитом по відсотках за користування кредитом складає 18505,72 грн, однак за даними виписки по рахунку відповідачкою було сплачено оплату за обслуговування за користування кредитом за весь час кредитування в сумі 6234,6 грн, у зв`язку з чим суд вважає, що дані сплачені кошти підлягають зарахуванню в суму погашення основного боргу, яка у зв`язку з цим буде складати 12265,17 грн. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 12271,12 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 12265,17 грн та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 5,95 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 21,2% від 2422,40 грн, що становитиме 513,5 грн.

Outcome: partial