Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

19.05.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі філії «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська Залізниця», у якій просить визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.05.2020 року його було звільнено з посади механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації Фастівського рефрижераторного відділення за появу на роботі у нетверезому стані на підставі пункту 7 статті 40 КЗпП України. Вважає таке звільнення незаконним, заздалегідь спланованим. Його звільнення пов`язане із перевіркою, що мала місце 19.04.2020 року, за результатами якої відносно нього були складені акти, про те, що він нібито перебував у стані алкогольного сп`яніння. Однак, він не вживав алкогольні напої і в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Документи, на підставі яких його було звільнено, зокрема, акти, були складені виключно керівництвом філії, які не відповідають дійсності. Він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не був у стані алкогольного сп`яніння, вів себе звичайно, не завдавав ніякої шкоди майну, не шумів, а вимоги керівництва пройти огляд сприйняв як штучне створення приводу для догани або звільнення. Результатам огляду в медичному пункті філії він не міг довіряти, оскільки розумів, що результати можуть бути неправдивими та такими, які потрібні керівництву. Факт того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння можуть підтвердити інші співробітники, які на той час теж були на роботі. Крім того, його звільнення відбулося без згоди Первинної профспілкової організації ВПМУ «Філії» «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Українська залізниця», членом якої він є. Вважає, що роботодавцем було грубо порушено його трудові права, та звільнено його без дотримання порядку, встановленого законодавством. Відповідно просить суд визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення №\~127/ос від 05.05.2020, поновити його на посаді механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації Фастівського рефрижераторного віділення Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Українська залізниця», та стягнути з Відповідача судові витрати. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 13.08.2020 року відкрито провадження у справі і призначення її до підготовчого судового розгляду (т.1 а.с.21). Ухвалою Яремчанського\~міського суду\~Івано-Франківської\~області від\~22.01.2021\~року витребувано в Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» довідку про\~заробітну плату\~ [PERSON] за\~останні два\~календарні місяці\~роботи,\~що передують\~звільненню його\~з роботи;Табель обліку робочого часу та інші документи (у разі їх ведення), які містять інформацію про число відпрацьованих робочих днів (годин) за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню [PERSON] з роботи (т.1, а. с. 188) Ухвалою суду Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 24.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.50). Ухвалою суду від 06.05.2021 року зупинено провадження по справі у зв`язку із перебуванням позивача у складі Збройних Сил України (т.2 а.с.92). Ухвалою суду від 14.10.2024 року за клопотанням позивача поновлено провадження у справі за позовом позивача (т.2 а.с.104). Ухвалою суду від 13.01.2024 року залучено до участі у справі Ліквідаційну комісію філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця». У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача та член Ліквідаційної комісії філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» Гніздицька Л.В. категорично заперечила щодо задоволення позовних вимог. Зазначила, що 19 квітня 2020 року при проведенні чергової перевірки виконання своїх обов?язків механіками Фастівського рефрижераторного відділення Філії «РВК» представниками адміністрації Філії «РВК» та членом профспілкового комітету Первинної профспілкової організації філії «Рефрижераторна вагонна компанія» ПАТ «Укрзалізниця» Марченко А.В. було виявлено, що механік СТП вагона [PERSON] знаходився на своєму робочому місці з ознаками алкогольного сп?яніння. По даному факту було складено Акт від 19.04.2020 року. Позивач відмовився від ознайомлення з цим актом, а також відмовився пройти як у медпункті підприємства так і добровільно медичне обстеження на стані алкогольного сп`яніння в медичному закладі. У зв`язу з чим було складено Акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду. Зауважили, що Позивачу пропонувалось пройти медичний огляд у будь-якому медичному закладі, а не виключно в медичному пункті Філії, як стверджує останній. Крім того, Позивачу було запропоновано надати письмові та усні пояснення, проте Позивач відмовився, про що зазначено в Акті фіксації відмови від надання письмових пояснень від 19.04.2020 року. На підставі виявленого [PERSON] від виконання своїх обов?язків був відсторонений. 22 квітня 2020 року під час проведення оперативної наради при заступнику директора філії з експлуатації філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» Колісняку А.Я., на якій розглядалось питання порушення трудової дисципліни працівниками Фастівського рефрижераторного відділення під час перевірки роботи механіків рефрижераторних секцій, Позивач визнав, що 19.04.2020 року, перебуваючи на своєму робочому місці, дійсно вживав алкоголь, оскільки 17.04.2020 року у нього був день народження, який він не зміг відзначити, бо був [PERSON] . Тому, 19.04.2020 року на Великдень Позивач вирішив відзначити обидва свята разом, вживаючи алкогольні напої. Зазначену інформацію можуть підтвердити присутні на оперативній нараді свідки: заступник директора філії з експлуатації [PERSON] , заступник директора філії з технічних питань [PERSON] , начальник Фастівського рефрижераторного відділення [PERSON] , інструктор (рефрижераторних поїзних бригад Фастівського рефрижераторного відділення) - голова цехового комітету цехової профспілкової організації Фастівського рефрижераторного відділення [PERSON] . Твердження позивача що пропозиції адміністрації щодо проходження медичного огляду спрямовані на штучне створення приводу для догани чи звільнення не підтверджуються жодними доказами, є надуманими домислами. 23.04.2020 року було направлено подання № РВК-7/1361 Голові первинної профспілкової організації філії «РВК» АТ «Укрзалізниця», членом якої є Позивач, з проханням надати згоду на розірвання трудового договору з Позивачем згідно з пунктом 7 статті 40 КЗпП України. 05.05.2020 року Філією отримано витяг з протоколу №51 від 05.05.2020 року за підписом Голови профкому В.В. Шульги, в якому профком, не надав згоди на звільнення Позивача. Разом з тим, законодавство надає право роботодавцю звільнити працівника без згоди профспілкового органу, у випадку, коли рішення профкому є необґрунтованим. На думку Відповідача незгода профспілкової організації на розірвання трудового договору із [PERSON] є необґрунтованою. У Витязі до Протоколу прослідковується особистий мотив Голови профкому щодо перекручування інформації, зокрема, зауваження щодо помилки прізвища Позивача, незрозумілі для профкому ознаки алкогольного сп`яніння, тощо. Щодо ненадання копії протоколу оперативної наради від 22.04.2020 року профспілковому комітету, то такий обов`язок у роботодавця відсутній. Щодо пояснень Голови профспілкового комітету з приводу звільнення інших працівників Філії, то звільнення інших працівників філії не має жодного відношення до порушення трудової дисципліни [PERSON] . А тому вважають, що рішення профкому є необгрунтованим, без зазначення вагомих прчин та підстав, а тому роботодавець мав право звільнити відповідача без згоди профкому. 05.05.2020 року наказом №121/ос Позивача\~було звільнено\~з роботи\~на підставі\~пункту 7\~статті 40\~КЗпП України\~за появу\~на роботі\~в нетверезому\~стані.\~05.05.2020\~року позивача\~ознайомлено з\~наказом про\~звільнення (в\~голос прочитано)\~та запропоновано\~поставити підпис,\~однак [PERSON] \~відмовився ознайомлюватися\~під підпис\~а також\~отримувати трудову\~книжку,\~про що\~було складено\~акт.\~05.05.2020\~Позивачу на\~його поштову\~адресу було\~направлено повідомлення\~про необхідність\~отримання трудової\~книжки або\~надання згоди\~на пересилання\~трудової книжки\~засобами поштового\~зв`язку.\~Відповідно до\~витягу з\~Журналу трудових\~книжок та\~вкладишів до\~них Позивач\~отримав трудову\~книжку.\~Таким чином\~Філією «РВК»\~було дотримано\~вимог законодавства\~при звільненні\~Позивача.\~Також представник\~відповідача повідомила,\~що всічні 2023 відбулась реорганізація філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця». 23 січня 2023 рішенням правління АТ «Укрзалізниця» ( протокол № Ц-85/3 Ком.т.) було затверджено нову організаційну структуру філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця». Зі структури Філії було вилучено вертикаль експлуатації, до якої входило Фастівське рефрижераторне відділення філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця», в якому раніше працював Позивач. З 01.05.2023 затверджено та введено в дію новий штатний розпис філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» (виробничий штат), з якого було вилучено посади Фастівського рефрижераторного відділення Філії, зокрема посади механіка рефрижераторної секції ІІ гр. у кількості 119 штатних одиниць. Функції експедирування філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» були передані до філії "Центр транспортної логістики" АТ "Укрзалізниця". Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 11.03.2024 (протокол № Ц-82/16 Ком.т.) схвалено утворення філії «УЗ Вагон-сервіс» акціонерного товариства «Українська залізниця» (п. 12.2 протоколу № Ц-82/16 Ком.т.) та ліквідацію філії «Рефрижераторна вагонна компанія» «Українська залізниця» (п. 12.4.4 протоколу № Ц-82/16 Ком.т.). 22.03.2024 наглядовою радою АТ «Укрзалізниця» прийнято рішення про утворення відокремленого підрозділу філії «УЗ Вагон-сервіс» акціонерного товариства «Українська залізниця» (п. 1 протоколу від 22.03.2024 № А-10/4-24 Ком. т.) та про ліквідацію з 01.10.2024 філії «Рефрижераторна вагонна компанія» «Українська залізниця» (підпункт 3.4 пункту 3 протоколу від 22.03.2024 № А-10/4-24 Ком. т.). Наказом АТ «Укрзалізниця» від 03.09.2024 №294 утворено та затверджено склад ліквідаційної комісії філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця». Відтак, на даний момент Філія «Рефрижераторна вагонна компанія» «Українська залізниця» знаходиться в стані ліквідації. Працівників Філії попереджено про майбутнє звільнення у зв`язку з ліквідацією. Просила відмовити у задоволенні позову повністю. Представник Третьої особи Первинної профспілкової організації філії «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у судове засідання не з`явився, однак, подав письмові пояснення та клопотання про розгляд справи у відсутності представника. У письмових пояснення третя особа Первинна профспілкова організація філії «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» зазначає, що звільнення [PERSON] є незаконним, оскільки адміністрацією філії рішення профкому щодо відмови у наданні згоди на звільнення було повністю проігнороване. Звільнення позивача відбулося без згоди виборчого органу первинної профспілкової організації, членом якої є [PERSON] , чим було порушено його трудові права і статтю 43 КЗпП України, яка передбачає, що розірвання трудового договору за пунктом 7 статті 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. За результатами розгляду письмового подання адміністрації № PBK-7/1361 від 23.04.2020 року, враховуючи результати власного розслідування та звернення свідків події до профкому, профспілковий комітет прийняв обгрунтоване рішення про відмову в наданні згоди на звільнення [PERSON] за п. 7 ст. 40 КЗпП України. Витяг із протоколу був наданий адміністрації філії через відділ кадрів 05.05.2020 року. Однак, всупереч цьому, адміністрацією Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» рішення профкому щодо відмови у наданні згоди на звільнення [PERSON] було повністю проігнороване, а [PERSON] незаконно звільнили. При цьому, профком не було повідомлено про те, що рішення не має належного обгрунтування, або будь-які інші причини не взяття його до уваги. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Зважаючи на те, що рішення Первинної профспілкової організації філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Українська Залізниця» було законним і обгрунтованим, вважають звільнення позивача безпідставним та таким, що порушує його права та законні інтереси, а тому Первинна профспілкова організації філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Українська Залізниця» підтримує позовні вимоги [PERSON] .3. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював з позивачем з 2001 року по 2012 рік, тобто одинадцять років, у компанії ТОВ «Аргус Універсал-к». Позивач ніколи не вживав алкоголь, не курив, до роботи ставився відповідально. Робоче місце завжди було прибране та чисте. Неодноразово отримував премії та відзнаки за дотримання належного стану робочого місця та за сумлінну працю. Після 2012 року з позивачем більше не працював. 19 квітня 2020 року на території Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» не перебував, очевидцем обставин, які мали місце у цей день і стали підставою для звільнення [PERSON] з роботи не був. Свідок [PERSON] розповів, що працює заступником директора філії з експлуатації філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Українська залізниця». Під його керівництвом проводилася оперативна нарада щодо з`ясування обставин порушень трудової дисципліни Позивачем, що мало місце 19.05.2020 року. Пояснив, що позивач обіймав посаду механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації Фастівського рефрижераторного відділення Філії. Рефрижераторна секція забезпечує працездатність вагона, виконання вимог з охорони праці та збереження державного майна. [PERSON] був відповідальний за вагон, переобладнаний для перевезення військової варти на замовлення Міністерства оборони України. Цей вагон є спеціального призначення та знаходився під наказом/заявкою Міноборони на перевезення війської варти у супроводі військових ешалонів. Наказ є таємним. Якщо видається такий наказ/заявка, то вагон у будь-який час протягом трьох днів дії цієї заявки відправляється до пункту призначення. Відносно вказаного вагону було видано такий наказ. Перед відправкою вагон проходить певні процедури перевірки відносно екіпірування та технічного стану. Вагон пройшов вказану перевірку та станом на 19.04.2020 року був готовий у будь-який час відправитися. Позивач мав відправлятися у цьому вагоні на підставі заявки Міністерства оборони України. Він був відповідальний за технічний стан вказаного вагона. До його обов`язків входило забезпечити працездатність вагона, виконувати вимоги щодо охорони праці, вжити заходи щодо збереження державного майна. Оскільки вагон знаходився на станції відправки, то [PERSON] мав забезпечити належне опалення вагону, справність дизель-електрогенератора, акумуляторних батарей. Коли у вагоні знаходиться військова варта, механік їде разом з ними і на той час безпосередньо підпорядковується начальнику караула військової варти. Покидати місце роботи без погодження начальника караула він не має права. Такі перевезення є секретними. Вказаний вагон для перевезення військової варти закріплювався за [PERSON] терміном на 45 днів відповідно до маршрутного листа з 28.02.2020 по 21.04.2020 року. Протягом цього часу [PERSON] мав постійно забезпечувати працездатність цього вагону, незалежно від того чи вагон на станції відправки чи у стані простою. Вихідні працівникові надаються у рівнозначній кількості після закінчення терміну визначеного у маршрутному листі. Зазначає, що особисто не приймав участь у перевірці, яка мала місце 19.04.2020 року. Цього дня було державне свято Великдень. На підприємстві було визначено графік чергувань відповідальних осіб. Відповідальною особою за дотримання трудової дисципліни було визначено [PERSON] , заступника директора філії з технічних питань філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця». Відповідальна особа зобов`язана проходити територію підприємства, на якій знаходяться люди. Про обставини 19.04.2020 року йому стало відомо на перший робочий день після вихідних у першій половині дня. Про це йому доповів [PERSON] начальник Фастівського рефрижераторного відділення. Тоді він попросив [PERSON] щоб він разом із [PERSON] зайшли до нього в кабінет. Під час розмови із [PERSON] , останній йому пояснив, що він є християнином, дотримувався Великого посту, у період якого було його день народження, а тому він відмітив своє день народження на Великдень. Зізнався, що випив 250 грам горілки. Письмові пояснення відмовився надавати, не каявся, не шкодував про вчинене. Тоді він призначив оперативну нараду за участю всіх керівників, які були відповідальні 19.04.2020 року щодо обговорення цієї ситуації. На цій нараді він запитав знову [PERSON] чи вживав він алкоголь 19.04.2025 року. Позивач відповів чітко перед всіма присутніми, що вживав алкоголь 19.05.2020 року. По закінченню оперативної наради було прийнято рішення у присутності [PERSON] та профспілки про те, що Позивача буде звільнено за присутність на роботі у нетверезому стані, яке оголошено в голос. На що заперечень не було ні з однієї ні з іншої сторонни. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що працює заступником директора філії з технічних питань філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Українська залізниця». Згідно з Графіком чергування керівного складу у вихідні та святкові дні, 19.04.2020 року чергував на підприємстві та був відповідальним за дотримання трудової дисципліни. Орієнтовно о 08 год 30 хв обходив підприємство. Проходячи повз Цех поточного ремонту почув, що голосно розмовляють люди, сміються. Йдучи далі по території, повідомив їх безпосереднього керівника начальника Фастівського рефрижераторного відділення [PERSON] . Останній прийняв рішення створити комісію, до складу якої входили він, [PERSON] та [PERSON] , та провести перевірку виконання посадових обов`язків працівниками, які знаходилися на військових вагонах і на секціях. О 09 год 30 хв працівники всі були присутні біля Цеху поточного ремонту, окрім позивача. Тому він разом з керівником Фастівського рефрижераторного відділення Харченком І.В. та інструктором [PERSON] направився до вагону позивача. Спочатку останній довго не відкривав вагон, а коли відчинив, то запитав чому вони його турбують. Спускаючись з вагону він мало не впав, йшов хиткою ходою, невиразно говорив. Було видно, що він п`яний. На пропозицію пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у будь-якому медичному закладі міста за рахунок підприємства позивач відмовився, про що складено акти. Тому було прийнято рішення відсторонити його від виконання обов`язків. На оперативній нараді у заступника директора філії [PERSON] , яка проводилася останнім 22.04.2020 року, [PERSON] зізнався, що вживав 19.04.2020 року алкогольні напої, оскільки було свято. Свідок [PERSON] суду пояснив, що обіймає посаду начальника Фастівського рефрижераторного відділення. Позивач перебуває у його безпосередньому підпорядкуванні з виконання своїх трудових обов`язків з 2018 року. 19.04.2020 року було державне свято Великдень. Йому зателефонував [PERSON] та повідомив, що на території Цеху поточного ремонту, зокрема, у місці знаходження вагонів для перевезення військової варти є незрозумілий шум. Тоді він приїхав на роботу, де вже була інструктор [PERSON] , та зібрав всіх механіків, згідно списку, які мали бути на роботі, на перекличку. Всі прийшли, крім [PERSON] . Він попросив хлопців, щоб ті повідомили [PERSON] з`явитися. Коли позивач виходив з вагону, то мало не впав, його хода була хитка, а підійшовши до нього ближче, було відчутно запах алкоголю. На всі вимоги пройти медичний огляд позивач відмовився і повернувся у вагон. Тоді він та інструктор [PERSON] пішли за ним до вагону, де побачили безлад. Оскільки позивач категорично відмовився проходити огляд, то були складені відповіді акти та прийнято рішення про відсторонення останнього від роботи. 19.04.2020 року позивач мав виконувати свої посадові обов`язки, що підтверджується маршрутним листом, який видається на кожен вагон окремо. Позивач зобов`язаний був забезпечувати працездатність вагону, та бути готовим у будь-який час відправитися. На запитання головуючої, свідок відповів, що після відсторонення [PERSON] від виконання своїх службових обов`язків, його не було замінено іншим працівником, вагон не відправлявся. У судовому засіданні свідок [PERSON] розповіла, що працює інструктором рефрижераторних поїзних бригад Фастівського рефрижераторного відділення. 19.04.2020, близько 09:00 год їй подзвонив безпосередній керівник [PERSON] з проханням вийти на роботу для комісійних зборів. Збори механіків проходили біля цеху поточного ремонту близько 09:30 год. Було викликано на збори всіх механіків, і всі з`явилися, крім [PERSON] . Хлопці його пішли будити, це тривало довго. Коли [PERSON] виходив з вагону, то ледь не впав, у нього було червоне обличчя та чутно сильний перегар. Позивачу запропонували пройти медичний огляд на перевірку алкоголю в крові, однак він відмовився, про що був складений акт, а також його було відсторонено від роботи. При огляді вагону, який був закріплений за [PERSON] було помітно неохайність та бруд. Цей вагон знаходився під наказом Міноборони на відправлення для перевезення військової варти, і міг вирушати у будь-який час. 19.04.2020 позивач перебував у службових обов`язках та мав бути готовим до відрядження та забезпечувати постійну працездатність вагону. Також свідок зазначила, що за період своєї професійної діяльності позивач сам не вживав алкогольних напоїв. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та співставленні, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Якщо особа вважає, що її права порушуються, не визнаються чи оспорюються, має право на звернення до суду за захистом, а Суд повинен установити, чи порушуються або не визнаються права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 43 Конституції України\~визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до частини п`ятої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення, поноволення його на посаді та стягнення середнього заробітку, оскільки вважає, що його незаконно звільнено з роботи. Судом встановлено, що на підставі наказу (розпорядження) №\~392/ос від 24.11.2017 позивач [PERSON] з 27.11.2017 року прийнятий на роботу у Філію «Рефрижераторна вагонна компанія» на посаду слюсаря з ремонту рухомого складу 4 розряду Цеху поточного ремонту вагонів Тернопільського рефрижераторного відділення (т.1, а. с. 45). Наказом №\~580/0с від 12.12.2018 року [PERSON] з 12.12.2018 року переведено на посаду механіка рефрижераторної секції Цеху експлуатації Фастівського рефрижераторного відділення (т.1, а. с. 46). У період з 12.12.2018 року по 05.05.2020 року (по дату його звільнення) позивач працював на вказаній посаді у рефрижераторній секції цеху експлуатації Фастівського рефрижераторного відділення, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (т.1, а. с. 12). Згідно з маршрутним листом рефрижераторної секції №\~37569282 від 28.02.2020 року, [PERSON] з 28.02.2020 року до 21.04.2020 год приступив до виконання своїх посадових обов`язків (т.1, а. с. 86). Відповідно до графіку роботи механіків рефрижераторних секцій, які обслуговують рефрижераторні службові вагони переобладнані під перевезення військової варти філії «РВК» ПАТ «Укрзалізниця» на квітень 2020 року, робочий час [PERSON] у період з 01.04.2020 року по 21.04.2020 року тривав з 00.00 год до 04.00 год; з 08.00 год до 12.00 год; та з 16.00 год до 20.00 год. Час відпочинку тривав: з 04.00 год 08.00 год; з 12.00 год 16.00 год; та з 20.00 год до 24.00 год (т.1, а. с. 69). 19.04.2020 року заступником в. о. заступника директора з технічних питань Ткаченком В.В., начальником Фастівського рефрижераторного відділення Харченком І.В. та інструктором Фастівського рефрижераторного відділення Марченко А.В. складено Акт про те, що 19.04.2020 року о 09 год 30 хв при проведенні перевірки виконання посадових обов`язків механіками Фастівського рефрижераторного відділення у механіка [PERSON] було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушена координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці (т.1, а. с. 47). [PERSON] відмовився надавати пояснення з цього приводу, а також відмовився пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та відмовився ознайомлюватися з Актом про знаходження його в стані алкогольного сп`яніння, про що складені 19.04.2020 року відповідні Акти та підписані в.о. директора філії з технічних питань Ткаченком В.В., начальником Фастівського рефрижераторного відділення Харченком І.В. та інструктором Фастівського рефрижераторного відділення Марченко А.В. (т.1, а. с. 47, 48, 49, 50). Наказом від 21.04.2020 №\~РВК-281 Цепецавера В.З. відсторонено від роботи механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації Фастівського рефрижераторного відділення філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» 19 квітня 2020 року з 09 год 30 хв до закінчення робочого дня без нарахування заробітної плати (т.1, а. с. 51). Як вбачається з пояснювальної, яка написана [PERSON] , останній визнає те, що відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння (т.1, а.с. 54). 22.04.2020 року заступником директора філії з експлуатації філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» Колісняком А.Я. проведено оперативну нараду з участю керівників і представників структурних підрозділів філії та голови первинної профспілкової організації філії «РВК» ПАТ «Укрзалізниця», де розглядалися питання порушення трудової дисципліни працівниками Фастівського рефрижераторного відділення під час перевірки механіків рефрижераторних секцій, зокрема, розглядалося питання про знаходження механіка рефрижераторної секції [PERSON] у нетверезому стані на своєму робочому місці у службово-технічному переобладнаному вагоні №\~37569282. За результатами наради вирішили рекомендувати директору філії «РВК» ПАТ «Укрзалізниця» механіка рефрижераторної секції Цепецавера В.З. звільнити згідно статті 40 пункту 7 КЗпПУ, а саме: за знаходження на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння та підготувати подання до первинної профспілкової організації філії «РВК» ПАТ «Укрзалізниця» з даного приводу (Протокол №\~7 від 22.04.2020 р. оперативної наради при заступнику директора філії з експлуатації філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» Колісняку А.Я. (а. с. 55-57, т.1). 23.04.2020 року керівництво філії звернулося до Первинної профспілкової організації філії «РВК» АТ «Укрзалізниця» з проханням надати згоду на притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме звільнення за пунктом 7 статті 40 КЗпП України механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації [PERSON] (Подання від 23.04.2020 №\~РВК-7/1361, т.1, а. с. 63-64). Відповідно до Витягу з протоколу №\~51 від 05.05.2020 року Профспілковий комітет Первинної профспілкової організації філії «РВК» АТ «Укрзалізниця» відмовив в наданні згоди на звільнення [PERSON] за пунктом 7 статті 40 КЗпП України (т.1, а. с. 65-66). Однак, наказом №\~127/ос від 05.05.2020 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі пункту 7 статті 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані без згоди Профспілкового органу. Підставами звільнення зазначені: пояснювальна записка працівника, доповідна записка начальника Фастівського рефрижераторного відділення, Акт від 19.04.2020 про алкогольне сп`яніння (т.1, а. с. 59). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з такого. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані за ініціативною роботодавця у випадках, визначених у статті 40 Кодексу законів про працю України. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України однією з підстав розірвання трудового договору є поява працівника на роботі в нетверезому стані. Нетверезий стан працівника може бути підтверджений як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку (висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 168/148/18, пункт 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від №\~9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Як вбачається з матеріалів справи, представниками адміністрації Філії у складі трьох осіб: заступника директора з технічних питань Ткаченка В.В., начальника Фастівського рефрижераторного відділення Харченка І.В. та інструктора Фастівського рефрижераторного відділення Марченко А.В. було складено Акт від 19.04.2020 року про перебування позивача [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння на час виконання своїх службових обов`язків, що було встановлено в ході перевірки. Також, Відповідачем надано Акт від 19.04.2020 року про відмову [PERSON] від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння (т.1, а. с. 47), Акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду від 19.04.2020 (т.1, а. с. 48), Акт фіксації відмови від надання письмових пояснень від 19.04.2020 (т.1, а. с. 49), Акт про відмову ознайомлюватися з актом про знаходження у стані алкогольного сп`яніння (т.1, а. с. 50), та Пояснювальну записку, написану [PERSON] на ім`я директора філії Мисніка А.В., у якій останній зазначає про те, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропонованого йому під час перевірки 19.04.2020 року. Свою помилку визнає, та обіцяє, що більше такого не повториться (т.1, а. с 54). Крім того, допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~які здійснювали\~безпосереднього перевірку\~та складали\~зазначені Акти ствердили, що поведінка, розмова та зовнішній вигляд Позивача свідчили про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. Суд враховує, що в матеріалах справи відсутній медичний висновок, або як альтернатива йому - роздруківка приладу ДРАГЕР, що підтверджує наявність або відсутність у позивача алкоголю в крові при виконанні ним посадових обов`язків. Проте, відсутність вказаних доказів пояснюється відмовою Позивача від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним Актом, та не заперечується самим Позивачем. У той же час самим Позивачем не надано суду доказів на спростування обставин, викладених в акті від 19.04.2020 про перебування його на роботі у нетверезому стані. Звернення працівників Філії до Профспілки «РВК» АТ «Укрзалізниця» з проханням не давати згоди на його звільнення, у якому останні засвідчують те, що [PERSON] не перебував у стані алкогольного сп`яніння 19.04.2020 року при проведенні перевірки (т.1, а.с. 14), свідчить про значну підтримку колективом Філії позивача, однак не є належним доказом, який заперечує стан алкогольного сп`яніння. Вказані працівники з приводу цього питання не допитувалися у судовому засіданні як свідки. Таким чином,\~дослідивши всі\~зазначені докази\~та проаналізувавши\~їх в\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що Відповідачем\~не порушено\~вимог законодавства\~щодо фіксування\~факту перебування\~позивача під\~час виконання\~посадових обов`язків\~у нетверезому\~стані та\~підставності розгляду\~питання про\~притягнення [PERSON] \~до дисциплінарної\~відповідальності на\~підставі пункту\~7\~статті 40\~КЗпП України\~у зв`язку\~із порушенням\~трудової дисципліни.\~В цій\~частині дії Відповідача є послідовними, логічними та правомірними з урахуванням того, що Позивач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, звільнення працівника за ініціативою роботодавця на підставі пункту 7 статті 40 КЗпП України (поява на роботі у стані алкогольного сп`яніння) можливе лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Так, відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 7 статті 40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. За змістом статті 43 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Роботодавець має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2020 року керівництво філії звернулося до Первинної профспілкової організації філії «РВК» АТ «Укрзалізниця» з проханням надати згоду на звільнення за пунктом 7 статті 40 КЗпП України (поява на роботі у стані алкогольного сп`яніння) механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації Цепецавера В.З. (Подання від 23.04.2020 №\~РВК-7/1361, т.1, а. с. 63-64). Відповідно до Витягу з протоколу №\~51 від 05.05.2020 року Профспілковий комітет Первинної профспілкової організації філії «РВК» АТ «Укрзалізниця» відмовив в наданні згоди на звільнення [PERSON] за пунктом 7 статті 40 КЗпП України (т.1, а. с. 65-66). Однак, наказом №\~127/ос від 05.05.2020 року [PERSON] все ж таки звільнено з роботи на підставі пункту 7 статті 40 КЗпП України без згоди Профспілкового органу (т.1, а. с. 59). Своє рішення Відповідач аргументує тим, що висновок Профспілкового комітету не був обгрунтованим, а тому роботодавець скористався своїм правом, передбаченим у абзаці сьомому статті 43 КЗпП України та звільнив позивача без згоди Профспілки. У свою чергу Позивач вважає, що його звільнення без згоди Профспілкового комітету є незаконним. Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначаються Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (далі - Закон). Згідно зі статтею 2 Закону професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки. Діяльність профспілок будується на принципах законності та гласності. Згідно зі статтею 19 Закону профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян. Відповідно до статті 21 Закону профспілки, їх об`єднання захищають право громадян на працю, беруть участь у розробленні та здійсненні державної політики у галузі трудових відносин, оплати праці, охорони праці, соціального захисту. Відповідно до статті 37 Закону профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Отже, основна мета діяльності профспілкової організації це захист трудових та соціально-економічних прав та інтересів працівників, які є членами Профспілки. Як уже зазначалося, виборний орган первинної профспілкової організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві профспілки. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим, в іншому випадку - роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (пункт 10 частини першої статті 38 Закону, абзац сьомий статті 43 КЗпП України). Законодавством не визначено конкретних вимог до рішення виборного органу первинної профспілкової організації щодо відмови у наданні згоди на звільнення працівника, не вказано, які саме причини можуть бути підставою для відмови у наданні такої згоди, не конкретизуються підстави відмови у наданні згоди. Єдина вимога до такого рішення воно має бути обґрунтованим. Тобто, на думку суду, має містити достатньо вагомі аргументи захисту, які роботодавець має врахувати при прийнятті кінцевого рішення щодо застосування до працівника того чи іншого виду дисциплінарного стягнення. Як вбачається зі змісту Витягу з\~протоколу №\~51\~від 05.05.2020\~року Профспілковий\~комітет Первинної\~профспілкової організації\~філії «РВК»\~АТ «Укрзалізниця» в основі обгрунтування відмови в наданні згоди на звільнення [PERSON] з роботи, акцентує увагу на порушенні принципу рівності у ставленні до нього з боку керівництва, де при вчиненні одного і того ж дисциплінарного правопорушення кількома працівниками Підприємства, накладаються різні стягнення, наводячи при цьому конкретні приклади. Так, у Протоколі зазначається, що з [PERSON] був інший механік, якому також було запропоновано пройти перевірку на виявлення ознак алкогольного сп?яніння, однак він самочинно покинув робоче місце і був відсутній протягом 1 години 30 хвилин. При цьому оперативною нарадою було рекомендовано оголосити йому догану за відсутність на робочому місці без поважної причини, а [PERSON] звільнити за появу на робочому місці в нетверезому стані. Також у Протоколі Первинної профспілкової організації наводиться і інший приклад, зокрема, зазначається наступне: «…Вважаємо, що до всіх працівників має бути рівне ставлення, як це передбачено ст. 2-1 КЗП України. Для порівняння профком враховує, що 16 квітня 2020 року інший працівник філії - фрезерувальник цеху з ремонту візків вантажних вагонів вже не вперше знаходився на робочому місці в нетверезому стані і наніс матеріальну шкоду, переробивши в металобрухт ремонтопридатну бокову раму візка вантажного вагону, чим створив загрозу своєму здоров?ю та здоров?ю оточуючих. Вміст алкоголю в крові становив 3,2 проміле, що зафіксовано в журналі медичного пункту. Даний працівник був звільнений 21.04.2020 року відповідно до п. 1 ст. 36 К3пП України за згодою сторін. Звільнення одного працівника за появу на роботі в нетверезому стані відповідно до пункту І статті 36 К3пП України за згодою сторін, а іншого за пунктом 7 статті 40 К3пП України вважаємо таким, що не відповідає принципу рівності.» (т.1, а. с. 65-66). Оцінюючи обґрунтованість рішення Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації філії «РВК» АТ «Укрзалізниця» із зазначених вище підстав, суд виходить з такого. Стаття 24 Конституції України закріплює основний принцип рівності, відповідно до якого громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. За загальними\~вченнями теорії\~держави і\~права рівність перед законом\~ одна з фундаментальних\~конституційних\~вимог, важлива умова існування\~правової держави. Принцип рівності є логічним продовженням\~принципу справедливості. Принцип рівності означає, зокрема те, що усі, хто знаходиться в однаковому становищі, мають рівні права, свободи та обов`язки і є рівними перед\~законом\~і\~судом. Законодавством у сфері праці саме на профспілкові організації покладено обов`язок захищати трудові, соціально-економічні права та інтереси працівників - членів профспілки, виявляти недоліки в організації та умовах праці, акцентувати увагу керівництва на чинниках, які впливають на «здорову атмосферу» у трудових колективах, зокрема, і піднімати питання про порушення принципу рівності, несправедливого ставлення до працівників, якщо таке має місце на підприємстві, тощо. Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №759/15338/17, попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, і це право на захист не може бути обмежено. Рішення профспілкової організації від 05.05.2020 року містить посилання на порушення принципу рівності до працівників, а саме на нерівне ставлення керівництва до працівників Філії, де за один і той же дисциплінарний проступок застосовуються різні стягнення та наводяться конкретні приклади, які мали місце. Вказане свідчить про відповідність вказаного рішення критеріям обґрунтованості відповідно до частини 7\~статті 43 КЗпП України, частини 6\~статті 39 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідач на спростування вказаного, зазначив, що притягнення інших працівників Філії до дисциплінарної відповідальності не є предметом даного судового спору. Відповідно до\~ст. 2-1 КЗпП України, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці. Суд вважає, що рішення Профспілкового комітету про відмову роботодавцю у наданні згоди на звільнення [PERSON] за пунктом 7 статті 40 КЗпП України у зв`язку із порушенням принципу рівності є обґрунтованим, його зміст не виходить за межі компетенції профспілкової організації, основним завданням якої є захист трудових та соціально-економісних прав працівників. Роботодавцем мали бути враховані зауваження та обґрунтування Профспілкового комітету при прийнятті рішення про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] в цій частині. А тому, прийняття наказу №\~127/ос від 05.05.2020 року про звільнення [PERSON] з роботи на підставі пункту 7 статті 40 КЗпП України без згоди Профспілкового органу відбулося з порушенням частини першої статті 43 КЗпП України та підлягає скасуванню. Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України "Про запобігання корупції"\~іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на те, що позивача було звільнено з роботи з порушенням встановленого законом порядку, то позовні вимоги в частині поновлення [PERSON] на посаді підлягають задоволенню, як похідні, адже в рамках спірних правовідносин відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права на працю. Позивач просить поновити його на посаді механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації Фастівського рефрижераторного відділення у Філію «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи.\~ З матеріалів справи вбачається та було встановлено судом, що [PERSON] працював на посаді механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації Фастівського рефрижераторного відділення у Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 23 січня 2023 року було затверджено нову організаційну структуру філії «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця», відповідно до якої вилучено вертикаль експлуатації, що включала Фастівське рефрижераторне відділення, у якому працював Позивач. З 01.05.2023 року введено в дію Штатний розпис філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця», затверджений 20.04.2023 року наказом директора філії «РВК» АТ «Укрзалізниця» А. Колісняк, яким не передбачено посади механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації рефрижераторного відділення. 13.03.2024 Правлінням АТ «Укрзалізниця» прийнято рішення про ліквідацію з 01.10.2024 року Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» та схвалено утворення філії «УЗ Вагон-сервіс». Наказом АТ «Укрзалізниця» від 03.09.2024 №\~294 утворено ліквідаційну комісію філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця». На даний час філія «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» знаходиться на стадії ліквідації. Отже, внаслідок реорганізації юридичної особи, відділення у якому працював позивач та посада, яку обіймав - відсутні, а Філія «Рефрижераторна вагонна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» перебуває на стадії ліквідації. Разом з тим, сама юридична особа АТ «Укрзалізниця» не ліквідована та продовжує здійснювати свою діяльність. У зв`язку з чим Суд вважає, що належним способом відновлення порушених прав [PERSON] є поновлення його з 05.05.2020 на посаді, рівнозначній посаді механіка рефрижераторної секції цеху експлуатації рефрижераторного відділення у АТ «Укрзалізниця». Крім того, представником відповідача не надано доказів неможливості поновлення позивача на ту саму посаду, на якій він працював у АТ «Укрзалізниця» чи у одному із новостворених підрозділів АТ «Укрзалізниця». Щодо позовної вимоги про стягнення з АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] середнього заробіту за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне. Частиною другою\~статті 235 Кодексу законів про працю України\~передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Разом з тим, відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач не зазначає, у якій сумі просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, не наводить жодних розрахунків. Ухвалою суду від 03.11.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням часу позивачу визначити суму середнього заробітку, який просить стягнути з відповідача та суму моральної шкоди (т.1, а. с. 173-174). У заяві від 08.11.2020 року позивач запевнив, що необхідний розрахунок буде зроблено ним в ході судового розгляду після отримання довідки про доходи від відповідача. Однак, до кінця судового розгляду позивач не визначився із сумою середнього заробітку, у судових дебетах також не вказав, яку суму середнього заробітку просить стягнути з відповідача. Визначення Судом самостійно суми середнього заробітку, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суперечитиме принципу диспозитивності, визначеному у статті 13 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Оскільки позивачем не заявлено у вимозі про стягнення середнього заробітку суму такого заробітку, то у задоволенні останньої слід відмовити. При цьому, за змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то вказана позовна вимога не була підтримана в ході судового розгляду та у судових дебатах позивачем. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову на підставі пункту 1 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», а суд дійшов висновку про часткове задоволення його позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60 грн (по 840, 80 грн за кожну із задоволених позовних вимог). На підставі викладеного та

Outcome: partial