Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є дочкою [PERSON] . Її батько був мобілізований у 2022 році та з січня 2023 року перебував у складі Збройних Сил України у складі військової частини [NUMBER] . На момент мобілізації батька [PERSON] була неповнолітньою. Досягла повноліття [INFO] . Наказом № 163 від 06.06.2023 командира військової частини [NUMBER] [PERSON] був призначений старшим навідником 2 гранатометного відділення гранатометного взводу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] та загинув [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу с. Авдіївка, Бахмутського району, Донецької області. Отримати свідоцтво про смерть батька заявник не має можливості з об`єктивних причин, не має можливості реалізувати свої спадкові права, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька та припинити тривалий період правової та психологічної невизначеності щодо смерті батька та його статусу. Щодо обставин загибелі батька їй відомо, що старший навідник [PERSON] не повернувся з позиції 18.08.2023, неймовірними зусиллями вночі його тіло було винесено товаришами із позиції разом з тілами деяких інших загиблих військовослужбовців до села (на іншу позицію). Евакуювати тіла далі об`єктивної можливості не було. Інтенсивні обстріли продовжувались. Населений пункт невдовзі був залишений повністю. Тіла загиблих, у тому числі і [PERSON] , були вимушено залишені у селі. Згодом Наталії Олександрівні передали деякі особисті речі чоловіка, які вдалося врятувати. Наразі с. Авдіївка та с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області не підконтрольні Збройним Силам України, що є загальновідомим, а відповідна територія окупована. Вже 21.08.2023 до [PERSON] звернулись представники [INFO] , від яких вона отримала Сповіщення сім`ї № 49 від 21.08.2023 про те, що її чоловік, солдат [PERSON] , старший навідник 2 гранатометного відділення гранатометного взводу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , зник безвісти 18.08.2023 за особливих обставин біля с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області. Всупереч наявній інформації про загибель чоловіка їй та заявнику пояснили, що всі обставини ще мають бути розслідувані у встановленому порядку військовою частиною та іншими компетентними органами. [PERSON] 23.08.2023 звернулась до Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою про зникнення безвісти чоловіка. Відповідно до відповіді Відділу поліції № 3 Вінницького РУП на адвокатський запит, відомості про події зникнення безвісти [PERSON] було належним чином внесено в ЄРДР за № 12023020050000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а кримінальне провадження направлено за підсудністю до Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області. Згідно відповіді Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області на адвокатський запит, у провадженні слідчого відділу Бахмутського РВП перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12023020050000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] . Згодом [PERSON] та заявник [PERSON] отримали від військової частини [NUMBER] матеріали службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.08.2023 № 1245 «Про призначення службового розслідування за фактом безвісти зникнення солдата [PERSON] », за результатом якого вони впевнились у тому, що їх чоловік та батько [PERSON] загинув і смерть його настала на окупованій території України [INFO] . Для перевірки найменшої можливості знайдення [PERSON] , виявлення його останків чи отримання будь-якої інформації про нього заявником та дружиною [PERSON] було вчинено всі можливі дії та зроблено ряд запитів до компетентних органів держави та установ, які дотичні до пошуку загиблих та обробки відповідної інформації. Для заявниці [PERSON] встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті її батька [PERSON] є необхідним для отримання свідоцтва про його смерть та в подальшому використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах, зокрема: спадкування, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця тощо. За вказаних обставин заявниця просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця Збройних Сил України, військова частина [NUMBER] , яка настала [INFO] під час воєнних дій при виконанні ним бойового завдання із захисту Батьківщини біля с. Андріївка Бахмутського району Донецької області (а.с. 1 - 9). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 відкрито провадження у справі, залучено в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с. 76). Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Москаленко А.О. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою. Аналіз змісту заяви [PERSON] свідчить про те, що заявниця фактично просить суд встановити факт смерті її батька [PERSON] в певний час, а саме [INFO] біля с. Андріївка, на підставі акту службового розслідування військової частини [NUMBER] , але в ньому зазначено про вірогідне припущення про загибель [PERSON] . Достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель [PERSON] розслідуванням не здобуто. Зокрема зазначається, що з позиції 18.08.2023 солдат [PERSON] не повернувся, ознак загибелі військовослужбовця на позиції та по маршруту пересування виявлено не було. Пошуки по маршрутам пересування та ймовірним місцям знаходження в районі виконання бойового завдання результатів не дали. Надані позивачкою докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , а лише дають підстави для обгрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. З огляду на викладене, представник заінтересованої особи вважає, що підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] у певний час, а саме 18.08.2023 біля с. Андріївка, немає (а.с. 85 - 87). Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, однак заінтересована особа повідомлена судом про дату, час та місце проведення судового засідання у встановленому законом порядку. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, однак заінтересована особа повідомлена судом про дату, час та місце проведення судового засідання у встановленому законом порядку. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити заяву [PERSON] . Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник заявниці, адвокат Мотилюк О.В., в судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Вважає, що факт смерті [PERSON] у вказаний ча ста місці є достовірно встановленим наданим доказами. Він здійснив запити до всіх можливих органів щодо встановлення місця перебування [PERSON] . Всі можливості знайти зниклого вичерпано. Представник заявниці вважає, що встановлення даного факту призведе до відновлення справедливої рівноваги, оскільки в статусі зниклого безвісти за особливими обставинами особа може перебувати вічно, але загибель [PERSON] доведено наданими доказами та в його родини припиниться статус юридичної невизначеності, а також надасть можливість реалізувати цивільні права, пов`язані із членами сім`ї загиблого військовослужбовця. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно наданих заявницею доказів, вона є дочкою [PERSON] , а заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] , дружиною та сином (а.с. 17, 71, 72). 21.08.2023 [INFO] [PERSON] надіслано сповіщення сім`ї, відповідно до якого, її чоловік солдат [PERSON] , [INFO] , старший навідник 2 гранатометного відділення гранатометного взводу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] зник безвісти 18.08.2023 за особливих обставин біля с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області (а.с. 14). Відповідно до відповіді Відділу поліції № 3 Вінницького РУП на адвокатський запит, відомості про події зникнення безвісти [PERSON] було належним чином внесено в ЄРДР за № 12023020050000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а кримінальне провадження направлено за підсудністю до Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області (а.с. 15). Згідно відповіді Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області на адвокатський запит, у провадженні слідчого відділу Бахмутського РВП перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12023020050000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] та по цьому провадженню призначено групу слідчих (а.с. 16). Також судом досліджено копію матеріалів службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.08.2023 № 1245 «Про призначення службового розслідування за фактом безвісти зникнення солдата [PERSON] ». У ході проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини [NUMBER] , старший навідник 2 гранатометного відділення гранатометного взводу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] ., [INFO] , призваний до лав Збройних Сил України [INFO] . Відповідно до бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] від 16.08.2023 №108, командиром 5, 6 механізованих рот, гранатометного взводу у взаємодії з представниками 3 окремої штурмової бригади для виконання бойових завдань було сформовано 1 штурмову групу у складі 6 військовослужбовців, які висунулись в район зосередження для здійснення ротації та виконання бойових завдань на вогневих позиціях "АТБ", "ЩИТ", " [INFO] ", "ГУСЬ", " [INFO] ". 18.08.2023 після штурму противником вогневої позиції "АТБ", поблизу населеного пункту Андріївка, Краматорського району, Донецької області, який розпочався близько 12 години 30 хвилин, місцезнаходження солдата [PERSON] невідоме, на зв`язок не виходить. В нічний час 19.08.2023 солдат [PERSON] разом з солдатом [PERSON] , солдатом [PERSON] та 2 військовослужбовцями з 5 механізованої роти на ношах винесли з окопу до вогневої позиції "ЩИТ" тіло військовослужбовця схожого на солдата [PERSON] . На даний час тіло невідомого військовослужбовця не евакуйовано з вогневої позиції "ЩИТ". Згідно з витягом з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] № 20т від 06.05.2023, в результаті дій противника солдат [PERSON] безвісно зник. З пояснень інших військовослужбовців було встановлено обставини, за яких [PERSON] імовірно загинув внаслідок штурму, але достовірно дана обставина не встановлена, так як його тіло не було евакуйовано з місця обстрілу. Село наразі не підконтрольне Україні (а.с. 17 - 53). 20.04.2024 [PERSON] набув стсатусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а.с. 54 - 56). Також представником заявниці було надіслано запити до управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, Бахмутський районний відділ поліції ГУНП в Донецькій області, ДП «Український національний центр розбудови миру», координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, однак відомостей про перебування [PERSON] у полоні, стану його здоров`я та місця утримання до вказаних органів не надходило (а.с. 63 - 64, 65 - 66, 67 - 68, 69). Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці 13.09.2024 відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті, у зв`язку з пред`явленням документів, які не є підставою для державної реєстрації смерті і не відповідають Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (а.с. 70) Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас, пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Отже, чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305 - 309 ЦПК України). Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В постанові від 25.09.2024 в справі № 759/980/24 Верхвний Суд зазначив, що у постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. При цьому Верховний Суд вважав за необхідне звернути увагу заявника на те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Вказані висновки застосовані Верховним Судом у постановах від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23), від 06 червня 2024 року у справі № 188/56/24 (провадження № 61-6215св24). Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких обставин настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної влади факту смерті. Натомість, за наявності обставин зникнення особи, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, особа може бути оголошена померлою, в тому числі від дня її вірогідної смерті (ст. 46 ЦК України). Відповідно до змісту ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. У своїй постанові від 28.02.2024 по справі № 506/358/22, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судудійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи. Аналіз змісту заяви [PERSON] свідчить про те, що заявниця фактично просить суд встановити факт смерті її батька [PERSON] (військовослужбовця) у певний час - [INFO] під час виконання бойового завдання, з метою оформлення спадкових прав та прав члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Як на фактичні підстави звернення до суду заявниця посилалась на те, що [INFO] її батько [PERSON] загинув під час бойових дій, що підтверджується матеріалами службового розслідування. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відмовив її матері [PERSON] у реєстрації смерті чоловіка та вказав на те, що документи, представлені нею для державної реєстрації смерті [PERSON] не є підставою для державної реєстрації смерті. Вказані заявницею докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] [INFO] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. Отже, на думку суду, відповідач не надала достовірних доказів, що свідчать про смерть [PERSON] , оскільки внаслідок службового розслідування було встановлено обставини, які дають підстави припускати смерть особи під час виконання бойового завдання, але достовірних доказів його смерті здобуто не було, інші солдати, які повернулися з позиції, повідомили, що [PERSON] перестав виходити на зв`язок 18.08.2023 та 19.03.2023 вони винесли тіло військовослужбовця, схожого на солдата [PERSON] , тіло невідомого військовослужбовця не евакуйовано з позиції, тому [PERSON] був визнаний безвісти зниклим за особливих обставин під час воєнних дій. В зв`язку з чим, заява [PERSON] , подана на підставі п. 8 ч. 1 статті 315 ЦПК України, не підлягає до задоволення. Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть [PERSON] (військовослужбовця) у певний час - 18.08.2023, заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. При цьому, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed