Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Зміст позовних вимог У червні 2024 року Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення «Тернопільміськсвітло» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 4439,79 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] 23.04.2021 здійснив наїзд на електроопору. Внаслідок даного зіткнення було пошкоджено електроопору, яка знаходиться на балансі КП «Тернопільміськсвітло», чим підприємству була завдана матеріальна шкода. Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду від 11.05.2021 у справі № 607/7841/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На рахунок підприємства із загальної суми 13586,79 грн надійшли кошти від ПрАТ «УАСКА АСКА» в сумі 9147 грн, до стягнення залишилося 4439,79 грн. Незважаючи на звернення до винуватця ДТП - [PERSON] щодо досудового врегулювання відшкодування шкоди, жодного відшкодування щодо пошкодженої електроопори у сумі 4439,79 грн підприємством отримано не було. Повідомлення учасників про розгляд справи Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Третя особа повідомлялася про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою, а також шляхом направлення поштою ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] 23.04.2021 о 15 год 50 хв, керуючи транспортним засобом марки «МАН», [NUMBER] , «Когел» [NUMBER] . в м. Тернополі по вул. Лучаківського, 14 не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створюватиме перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на електроопору. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.9, 12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 11.05.2021 у справі № 607/7841/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за травень 2021 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2021 року вартість ремонту (внаслідок ДТП 23.04.2021) вуличного освітлення по вул. Лучаківського в м. Тернополі становить 13586,79 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «УАСКА АСКА» (правонаступником якого є ПрАТ «СК «ВУСО»), яке виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 9147,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 20.05.2022. Позивач звертався до відповідача листами № 132 від 23.05.2022 та № 266 від 18.11.2022, однак відповіді не отримав. Норми права та мотиви суду Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19) та в постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 757/29950/14-ц (провадження № 61-17433 св 19). Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Водночас, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Таким чином, шкода, завдана позивачу в результаті ДТП, становить 13586,79 грн та відшкодована страховиком відповідача частково в розмірі 9147,00 грн, у зв`язку з чим відповідачем має бути здійснено повне відшкодування, завданої майнової шкоди. Однак, з огляду на те, що у позовній заяві заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 4439,79 грн (13586,79 грн - 9147,00 грн), тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення звідповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4439,79 грн. Щодо судових витрат Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, тому судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved