Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

21 лютого 2025 року до Фрунзівського районного суду Одеської області з Роздільнянського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 14 червня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» був укладений договір про споживчий кредит № 4221559. Відповідно до умов вказаного договору кредитодавець надав позичальниці кредит в сумі 18000 грн, а позичальниця зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в строк до 14 липня 2021 року. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальниці кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. Відповідачкою умови кредитного договору порушені кредитні кошти та проценти за користування коштами не сплачені. 11 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення прав вимоги № 12Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 4221559 від 14 червня 2021 року. Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» наділене правом грошової вимоги до відповідачки. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 4221559 від 14 червня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідачки відповідно до розрахунку заборгованості становить 61739 грн 93 коп, з яких: 13720 грн заборгованість за тілом кредиту; 46039 грн 93 коп заборгованість за відсотками; 1980 грн заборгованість за комісійними винагородами. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому з урахуванням викладеного позивач простить суд ухвалити рішення, яким стягнути з неї заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4221559 від 14 червня 2021 року у розмірі 61739 грн 93 коп. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 січня 2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за територіальною підсудністю до Фрунзівського районного суду Одеської області. Вказана ухвала набрала законної сили 11 лютого 2025 року (а.с. 47). Ухвалою Фрунзівського\~районного суду\~Одеської області\~від 26\~лютого 2025\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~її розгляд\~відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~279\~ЦПК України\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~сторін(а.с. 52). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 56). Водночас, у прохальній частині позовної заяви, просив суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (зв.а.с. 6). Відповідачка в судове засідання, не з`явилась, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 58). Про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву до суду не подала. Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 511/202/25 на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якої остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51). Вказана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, повністю співпадає з інформацією щодо її місця реєстрації наданою Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області у довідці № 01/17/428 від 26 лютого 2025 року (а.с. 50). Суд вважає, що відповідачка не з`явилась до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 червня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» був укладений договір про споживчий кредит № 4221559 (далі Договір) (а.с. 22-25). Відповідно до пункту 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 18000 гривень. Згідно із пунктом 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 14 червня 2021 року (дата кредитування). Відповідно до п. 1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14 липня 2021 року. Згідно із п.п. 1.5.1, 1.5.2 Договору комісія за надання кредиту: 1980 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 6750 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 3.3.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені Договором. ТОВ «МІЛОАН» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальниці кошти, в порядку та сумі передбаченими умовами кредитного договору, що підтверджується копією платіжного доручення 48690772 від 14 червня 2021 року, згідно якого платник ТОВ «МІЛОАН» перерахував отримувачу [PERSON] грошові кошти у сумі 18000 грн (а.с. 29). Відповідачка свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконала, в зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. 11 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення прав вимоги № 12Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4221559 від 14 червня 2021 року (а.с. 16-18). Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 12Т від 11 листопада 2021 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4221559 від 14 червня 2021 року в сумі 61739 грн 93 коп, з яких: 13720 грн заборгованість за тілом кредиту; 46039 грн 93 коп заборгованість за відсотками; 1980 грн заборгованість за комісійними винагородами (а.с. 12). 27 вересня 2024 року (вих.№ 3197914328-АВ) представником позивача на зазначену в кредитному договорі адресу відповідачки було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору (а.с. 31). Проте, відповідачкою дане повідомлення було проігноровано, кредитні кошти добровільно повернуті не були. Оскільки, відповідачка свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконала, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачкою умови договору не виконуються, кошти, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачка, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, [PERSON] має перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4221559 від 14 червня 2021 року в сумі 61739 грн 93 коп, з яких: 13720 грн заборгованість за тілом кредиту; 46039 грн 93 коп заборгованість за відсотками; 1980 грн заборгованість за комісійними винагородами. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4221559 від 14 червня 2021 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 13-14). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 10 січня 2025 року № 4221559 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 грн 40 коп (а.с. 8). Отож, з урахуванням задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію акта № 4221559 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, згідно якого правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій 1,5 години 2250 грн, складання позовної заяви 3 години 3000 грн, формування додатків 1 година 750 грн, загальна сума 6000 грн (а.с. 9), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 30 вересня 2024 року, відповідно до якого вартість послуг (гонорар) адвоката становить 6000 грн (а.с. 15), копію договору № 42649746 від 01 листопада 2024 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» і адвокатом Стародуб І.В. (а.с. 20-21), копію додаткової угоди № 4221559 від 30 грудня 2024 року до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року (а.с. 28), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6585/10 виданого 26 квітня 2018 року на ім`я Стародуб І.В. (а.с. 35), Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, а отже такими, що підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved