Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У жовтні 2024 року Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Профіт Капітал»\~ (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами № С-303-004568-18-980 та №R01.00303.005984014 на загальну суму 73\~945,34 грн., суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 19.06.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № С-303-004568-18-980, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5 000,00 грн., строком до 19.06.2024 року, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 48% річних. Також 22.11.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 28 299,70 грн., за користування яким позичальник сплачує проценти у розмірі 35,85% річних від залишкової суми кредиту. Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином, надавши відповідачеві кредит. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконала, в зв`язку з чим за договором № С-303-004568-18-980 від 19.06.2018 року станом на 19.12.2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 601,64 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4\~962,05 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 7 639,59 грн; та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. Також виникла заборгованість за договором № R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року станом на 19.12.2023 року у розмірі 61 343,70 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 27 994,77 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 33 348,93 грн; та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. Позивач зазначає, що 19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами № С-303-004568-18-980 від 19.06.2018 року та № R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року відступлено ТОВ «Оптіма Факторинг». Також, 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК Профіт Капітал» був укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК Профіт Капітал» прийняв права вимоги за вищевказаними кредитними договорами, укладеними між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просить суд стягнути з відповідача на його користь: суму заборгованості: - за кредитним договором № С-303-004568-18-980 від 19.06.2018 у розмірі 12 601,64 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4 962,05 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 7 639,59 грн; - за кредитним договором № R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року станом на 19.12.2023 року у розмірі 61 343,70 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 27 994,77 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 33 348,93 грн; - судові витрати зі сплоати судового збору та витрат за надану професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн. Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2024 року справа передана для розгляду судді Римарю І. А. Ухвалою суду від 07.11.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків щодо сплати судового збору. Ухвалою суду від 18.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2024 року позов ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості у розмірі 73 945 (сімдесят три тисячі дев`ятсот сорок п`ять) грн. 34 копійок, що складається з: За договором № С-303-004568-18-980 від 19.06.2018 року: -Заборгованості за основним боргом 4962.05 грн; -Заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 7639.59 грн; -Заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн.; За договором №R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року: -Заборгованості за основним боргом 27994.77 грн; -Заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 33348.93 грн; -Заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму сплаченого судового збору в розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп та 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. В іншій частині вимог відмовлено. 27 січня 2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 28 січня 2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2025 року заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2024 року скасовано. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судові засідання представник позивача не прибув, при цьому подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність. Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву У березні 2025 року [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що вона частково погашала кредити, з нарахованими відсотками за користування кредитами не згодна. Просить відмовити у задоволенні позову. При цьому відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, у якому вона посилається на пропущення позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості. Доводи особи, яка подала відповідь на відзив У березні 2025 року представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» подав відповідь на відзив, у якому зазначив про необгрунтованість посилань відповідачки на відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, вказав, що заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки на період дії карантину на території України та на періоддії в Україні воєнного стану, строки, визначені статтями 257-259 ЦПК України, не застосовуються. Фактичні обставини справи 19.06.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори № С-303-004568-18-980 та № R01.00303.005984014 (а.с.5-7,15). Згідно договору № С-303-004568-18-980 від 19.06.2018 року банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5\~000,00 грн., але своїх зобов`язань відповідач не виконала, в зв`язку з чим станом на 19.12.2023 року за нею виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 12601.64 грн, яка складається з: - заборгованості за основним боргом 4\~962,05 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 7\~639,59 грн; та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. Згідно договору № R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 28\~299,70 грн., але своїх зобов`язань відповідач не виконала, в зв`язку з чим станом на 19.12.2023 року за нею виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 6 1343,70 грн, яка складається з: - заборгованості за основним боргом 27\~994,77 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 33\~348,93 грн; та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. 19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023 (а.с.47-53). 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК Профіт Капітал» був укладений знову договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК Профіт Капітал» прийняв права вимоги за вищевказаними кредитними договорами (а.с.60-64). За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними договорами № С-303-004568-18-980 та № R01.00303.005984014року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Під час розгляду справи відповідачка частково визнавала заборгованість за кредитними договорами, зокрема, вона погоджувалася із заборгованістю за тілом кредитів та частково не визнавала заборгованість за нарахованими та несплаченим відстотками. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання за договорами від 19.06.2018 року № С-303-004568-18-980 та № R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредити у розмірах, встановлених договорами. Відповідно до наявних у матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 19 грудня 2023 року сформувалася наступна заборгованість за договором від 19.06.2018 року № С-303-004568-18-980 у розмірі 12 601,64 грн, яка складається з 4 962,05 грн заборгованість за основним боргом, 7 639,59 заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а. с. 36). Відповідно до наявних у матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 19 грудня 2023 року сформувалася наступна заборгованість за договором від 22.11.2019 року № R01.00303.005984014 у розмірі 31 343,70 грн, яка складається з 27 994,77 грн заборгованість за основним боргом, 33 348,93 заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а. с. 39). При цьому у матеріалах справи наявні виписки з рахунків [PERSON] , відповідно до яких вона активно користувався кредитними коштами за договорами від 19.06.2018 року № С-303-004568-18-980 та № R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року. Отже, суд вважає доведеною обставину надання відповідачеві кредитних коштів на користування ними відповідачем. У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24) зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Враховуючи,\~що відповідач\~взяті на\~себе зобов`язання\~за договорами у повному обсязі не виконала, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, на день винесення судом рішення доказів оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі за вищевказаними кредитами суду не надано, позов підлягає частковому задоволенню. При цьому судом враховано, що заперечуючи проти стягнення нарахованих та несплачених відсотків за договорами, відповідачка не надала свого розрахунку, який би вважала правильним. Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями статті 14 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати факт укладення договору чи розмір існуючої заборгованості. Враховуючи викладені вище норми та обставин справи, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 19.06.2018 року № С-303-004568-18-980 та № R01.00303.005984014 від 22.11.2019 року. Суд враховує, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами виконала не у повному обсязі, доказів на спростування вказаних позивачем обставин суду не надала, на день винесення судом рішення доказів оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі за вищевказаними договорами, суду не надано. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з пунктом 19 прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан в Україні введений на підставі вказаного вище Указу Президента України неодноразово було продовжено, востаннє Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року №4024-IX. Таким чином на момент звернення з позовом у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача. Щодо розподілу судових витрат Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи зазначене, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 6 056,00 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до пункту 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також, чинним законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. У цьому випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу такими доказами, а саме: договір про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024 р з Адвокатським об`єднанням «ПРАВНИЧИЙ КУРС». Відповідно до Акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 01.07.2024 року, Адвокатське об`єднання «ПРАВОВИЙ КУРС» надав клієнтові ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» послуги, а саме, провів консультацію з клієнтом, здійснював вивчення документів та підготував проект позовної заяви для направлення до суду за кредитними договорами № С-303-004568-18-980 та № R01.00303.005984014, де боржником значиться [PERSON] , розмір винагороди по 7 000 грн. за кожен договір, що в сумі становить 14\~000,00 грн. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14 000,00 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює очікувані понесення позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, суд вважає необхідним зменшити розмір заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу до 1 500,00 грн. На підставі статей 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial