Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухваленому 20 лютого 2024 року, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги відмовлено. Однак представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами, в якій просив суд скасувати ухвалене 20 лютого 2024 року рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити пред`явлені позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 8714 грн. 46 коп., інфляційні втрати у розмірі 224 грн. 11 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 62 грн. 08 коп., а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до змісту Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2024 року, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Житлосервіс-КР» стало не доручення до матеріалів позовної заяви жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження наявності у відповідача зобов`язання з оплати наданих позивачем позовних вимог, зокрема, матеріали справи не містили доказів перебування у власності відповідача квартири [ADDRESS] , по утриманню якої утворилась заборгованість, чи доказів укладення безпосередньо із відповідачем договору з приводу надання позивачем послуг тощо, оскільки згідно відповіді, отриманої з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради на запит суду, за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади також було встановлено відсутність інформації щодо реєстрації місця проживання відповідача у квартирі, по утриманню якої утворилась заборгованість. Однак, після ухвалення зазначеного судового рішення, позивачу стали відомі обставини, які є істотними для справи, але не були і не могли бути відомі під час розгляду справи, а саме те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №367293440 від 26.02.2024 року, яка надійшла на запит позивача, відповідачу на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування 1/2 частки квартири від 05.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Є.М., належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді від 21.03.2024 року відкрито провадження за заявою ТОВ «Житлосервіс-КР» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду та призначено її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник ТОВ «Житлосервіс-КР» у судове засідання надав письмову заяву, в якій просив суд скасувати ухвалене 20 лютого 2024 року рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити пред`явлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлялась про дату та час судового засідання, однак до суду не з`явилась, заяв по суті розгляду справи не надала. За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, дослідивши які приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України\~рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Згідно з ч. 4 ст. 423 ЦПК України\~не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України\~визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №19/028-10/13). Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (постанова Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі №726/938/18). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України\~нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі №127/10129/17). Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~429\~ЦПК України\~за результатами\~перегляду судового\~рішення за\~нововиявленими або\~виключними обставинами\~суд може: 1)\~відмовити в\~задоволенні заяви\~про перегляд\~судового рішення\~за нововиявленими\~або виключними\~обставинами та\~залишити відповідне\~судове рішення\~в силі; 2)\~задовольнити заяву\~про перегляд\~судового рішення\~за нововиявленими\~або виключними\~обставинами,\~скасувати відповідне\~судове рішення\~та ухвалити\~нове рішення\~чи змінити\~рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Отже, як убачається зі змісту ухваленого 20 лютого 2024 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення суду, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Житлосервіс-КР» стало не доручення до матеріалів позовної заяви жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження наявності у відповідача зобов`язання з оплати наданих позивачем позовних вимог, зокрема, матеріали справи не містили доказів перебування у власності відповідача квартири [ADDRESS] , по утриманню якої утворилась заборгованість, чи доказів укладення безпосередньо із відповідачем договору з приводу надання позивачем послуг тощо, оскільки згідно відповіді, отриманої з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради на запит суду, за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади також було встановлено відсутність інформації щодо реєстрації місця проживання відповідача у квартирі, по утриманню якої утворилась заборгованість. Між тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №367293440 від 26.02.2024 року, яка надійшла на запит позивача, відповідачу на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування 1/2 частки квартири від 05.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Є.М., належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] . Окрім того, згідно довідки КП «Криворізьке РБТІ» ДОР», яка надійшла 17 лютого 2025 року на запит суду, станом на 31 грудня 2012 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20 жовтня 2003 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстрованого за №у-1497. Таким чином, судом установлено, що [PERSON] , відповідач у цій справі, є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20 жовтня 2003 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстрованого за №у-1497 та договору дарування 1/2 частки квартири від 05.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Є.М., а відтак правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин справи, у своїй сукупності, дозволяють суду прийти до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду та як наслідок його скасування з ухваленням нового рішення із зазначенням наступного. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний\~утримувати майно,\~що йому\~належить,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Таким чином, власність зобов`язує нести тягар утримання майна. Відповідно до\~ ст.\~2\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до\~ п. 5 ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором.\~Споживач не\~звільняється від\~оплати житлово-комунальних\~послуг,\~отриманих ним\~до укладення\~відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги надаються безперебійно, виключно за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем. У відповідності до п. 1\~ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, судом із розрахунку заборгованості наданого позивачем, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2023 року становить суму у розмірі 8714 грн. 46 коп., яка підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі з відповідача, як власника зазначеної квартири, на якій лежить тягар утримання належного їй майна. При цьому, доказів про звернення до позивача із заявами та скаргами щодо неналежного надання послуг до вказаної квартири, матеріали справи не містять. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, зважаючи на вищевикладене, правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем є грошовим зобов`язанням, позаяк відповідач має зобов`язання перед позивачем оплатити надані послуги з управління багатоквартирним будинком, а позивач має право вимагати від відповідача відповідної оплати за надані послуги, однак, у зв`язку із несплатою належним чином відповідачем за отримані послуги, позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена у грошовому еквіваленті, а тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України та з відповідача на користь позивача, у зв`язку з наявною у неї заборгованістю за послуги з управління багатоквартирним будинком підлягають стягненню, з урахуванням набрання\~чинності Постановою\~КМУ від\~05.03.2022\~року №206\~«Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану», інфляційні збитки у розмірі 224 грн. 11 коп. та 3% річних у розмірі 62 грн. 08 коп., згідно наданих позивачем розрахунків, з якими погоджується суд. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2684 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved