Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про стягнення заборгованості до відповідача Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Маєток Миколаївський". Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. Між Обслуговуючим кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» та [PERSON] , 20 травня 2021 року укладено Договір № Т/2/4/7 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», за умовами якого ЖБК взяло на себе зобов`язання організувати будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за рахунок внесків Учасника да внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати Учаснику квартиру в Об`єкті будівництва, обумовлену цим Договором та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього, в свою чергу Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах та порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього. Крім того, умовами договору визначено, що Договір вважається сторонами заявою Учасника про вступ до асоційованих членів ЖБК. Після зарахування вступного та цільового внеску на рахунок ЖБК даний договір вважається рішенням голови ЖБК npо прийняття Учасника до асоційованих членів ЖБК. У відповідності до Додатку до Договору № Т/2/4/7 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», підтверджена сплата 20.05.2021 року суми в розмірі 1213767 (один мільйон двісті тринадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 50 коп. в тому числі - вступний внесок, цільовий внесок, пай та комісія банку за об`єкт нерухомості - квартира, зона (лінія) - II (4), загальною площею - 104,50 кв.м., номер VII, за адресою: хутір Мальованка, с. Кам`яна, Сторожинецького району, Чернівецької області. Крім того факт оплати підтверджується Повідомленням Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» від 25.05.2021 року, вих.№25/05-1. Станом на 20.05.2021 року, [PERSON] являвся асоційованим членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» та виконав всі умови та зобов`язання передбачені Договором. Згідно п. 5.2. Договору, Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», зобов`язаний організувати будівництво Об`єкту та здачу його в експлуатацію у строк до 30.06.2022 року. Крім того, у відповідності до п.п. 5.2.3 та 5.2.4. Обслуговуючий кооператив «Житлово - будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» зобов`язаний надавати Учаснику інформацію, що стосується питань будівництва та про всі обставини, що роблять неможливим виконання договору. Задля отримання інформації від Обслуговуючого кооперативу «Житлово- будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» з питань будівництва та введення в експлуатацію об`єкту, а також причин не проведення будівельно-монтажний робіт, позивачем 28.09.2023 року направлено відповідний лист від 27.09.2023 року. Відповіді на даний лист не отримано. Вважає, що Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», допущено порушення умов Договору № Т/2/4/7 від 20 травня 2021 року «про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», а саме не виконано умови п. 5.2. Договору щодо організації будівництва Об`єкту та здачі його в експлуатацію у строк до 30.06.2022 року. Отже, у зв`язку із викладеним вище вважає, що з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» підлягає стягненню на користь [PERSON] сума коштів в розмірі - 1213767 (один мільйон двісті тринадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 50 коп. Також, позивач вважає, що Договір № Т/2/4/7 від 20 травня 2021 року «про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» підлягає розірванню в судовому порядку за ініціативою Позивача у зв`язку із істотним порушення договору Відповідачем. Вказує на те, що у зв`язку із невиконанням Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», умов Договору № Т/2/4/7 від 20 травня 2021 року «про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», а саме не виконано умови п. 5.2. Договору щодо організації будівництва Об`єкту та здачі його в експлуатацію у строк до 30.06.2022 року, вважає, що до відповідача застосовуються норми ст. 625 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Просив розірвати Договір № Т/2/4/7 від 20 травня 2021 року «про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» укладений між обслуговуючим кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» (код ЄДРПОУ 40343270) та [PERSON] , стягнути заборгованість в розмірі 1438193,55 гривень та понесені судові витрати. Провадження у справі відкрито 20.05.2024 року з призначенням до підготовчого судового засідання на 13.06.2024 року та до судового розгляду по суті на 24.10.2024 року, з повідомленням сторін про день, час та місце проведення судового засідання. 03.01.2025 року до суду надійшла заява про вступ у справу як представника позивача - адвоката Карпюка М.С., у зв`язку з відкликанням повноважень представника [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову промову в якій, підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву. Суд неодноразово направляв на офіційно зареєстровану адресу місцезнаходження відповідача судові повістки, інформуючи про дату та час судових засідань. Однак, відповідач ігнорує та не отримує листи. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25 квітня 2018 року (справа №800/547/17) дійшла до висновку, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення/надсилання належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а тому не може свідчити про неправомірність його дій. \~ \~ \~ \~ Окрім того, згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 січня 2023 року (справа №496/4633/18) листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Таким чином, судом дотримано вимоги щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи. Водночас, відповідач в судові засідання не з`являється, відзиву не подав, а тому існують всі необхідні підстави для ухвалення судом заочного рішення. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року (справа №361 /8331/18) зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на не виправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Враховуючи тривалість розгляду справи та явне небажання відповідача отримувати судові повістки, подальше відкладення судових засідань може вплинути на ефективність захисту прав та інтересів позивача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 травня 2021 року між Обслуговуючим кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» та [PERSON] укладено Договір № Т/2/4/7 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», за умовами якого ЖБК взяло на себе зобов`язання організувати будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за рахунок внесків Учасника да внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати Учаснику квартиру в Об`єкті будівництва, обумовлену цим Договором та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього, в свою чергу Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах та порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього. Відповідно до п.5,2 укладеного між сторонами договору Відповідач був зобов`язаний організувати будівництво об`єкту та здачу його в експлуатацію в строк до 30 червня 2022 року. Позивач своєчасно та в повному обсязі виконав свій обов`язок, що підтверджується матеріалами справи. Однак, Відповідач свого обов`язку не виконав, порушивши строки будівництва і введення об`єкта будівництва в експлуатацію вже більш ніж на два роки. Вказане є істотним порушенням умов договору, адже Позивач взагалі не отримав того, на що розраховував укладаючи договір. Позивач звертався до Відповідача із листом в якому просив пояснити причини невиконання Відповідачем його зобов`язань згідно договору, однак Відповідач проігнорував звернення Позивача (а.с.19-22). Таким чином, Позивач вправі вимагати розірвання договору в судовому порядку на підставі ст.651 ЦК України і його вимоги є обґрунтованими. Ч. 1. Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до рвичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у йей строк (термін). Ст. 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язавшу є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 Цивільного кодексу У країни). Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, Яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Цією нормою права передбачено відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до статей 525, 526, 530, 614, 615 ЦК Украйш одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння вімова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Отже, Договір № Т/2/4/7 від 20 травня 2021 року «про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» підлягає розірванню в судовому порядку за ініціативою Позивача у зв`язку із істотним порушення договору Відповідачем. У п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом договір розірвано за рішенням суду, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі п.3 ч.3 ст. 1212 ЦК України (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі № 537/4259/15-ц). Враховуючи те, що Позивач сплатив Відповідачу кошти в розмірі 1 213 767 гри 50 коп. і взамін не отримав нічого з того, на що розраховував укладаючи договір, вказана сума піддягає поверненню. Окрім того, після 30 червня 2022 року (термін до якого Відповідач повинен був виконати свої зобов`язання згідно договору) Відповідач фактично без достатньої правової підстави користується коштами Позивача, який несе значні інфляційні втрати. Враховуючи вищезазначене, з Відповідача підлягає стягненню інфляційні втрати та 3% річних. Так, договором між сторонами не встановлено як термія повернення невикористаної попередньої оплати, так і розмір процентів за користування грошовими коштами Позивача, отже, право на нарахування та отримання процентів за користування коштами у разі їх безпідставного одержання передбачено законом. У випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно- правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі №6- 113цс14 зазначено, що за змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на те, що Відповідач не надав суду будь-яких доказів чи пояснень на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості, як і не надав доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань, наявні всі підстави для стягнення із Відповідача інфляційних втрат та 3% річних. Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. ст.ст.\~4,\~175,\~177,\~184,\~187,\~259\~ЦПК України,\~ст.ст.509,\~525,\~526,\~530,\~610,\~612,\~614,\~615,\~625,\~627,\~629,\~651,\~653\~ЦК України,\~ -

Outcome: approved