Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Представник позивача Незамай А.Д. 22.01.2025 звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира в інтересах ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 102963061 від 22.06.2023 в сумі - 21892,91 грн. Позов обгрунтовано тим, що [PERSON] 22.06.2023 уклала із ТОВ «МІЛОАН» кредитний договір № 102963061. Наразі право вимоги за цими договорами має Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі договорів факторингів. Ухвалою суду 05.02.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 21.02.2025 відповідачем [PERSON] на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого остання заперечує щодо укладення кредитного договору та його існування. Вказує, що відсутні докази її ідентифікації та підписання договору одноразовим ідентифікатором. Також вказує, що неможливо перевірити підписання договору такожкредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів, проте з паперової копії електронного документу неможливо встановити наявність на ньому електронних підписів Сторін. Зазначила, що копія платіжного доручення не може вважатися належним доказом надання їй кредиту, оскільки не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21.01.2004 року №22 "Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті". Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання 07.03.2025 не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідно них визначив правовідносини, що склалися між сторонами. За умовами кредитногодоговіру № 102963061 від 22.06.2023 ТОВ «МІЛОАН» зобовязалося надати [PERSON] у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № [NUMBER] кредит в сумі 7500,00 грн. строком на 105 днів, пільговий період 15 днів до 07.07.2023, поточний період 90 днів до 05.10.2023 під 1,50 відсотків (пільговий період) та 3,0 % в день (стандартна ставка). Згідно графіку платежів [PERSON] мала у строк до 05.10.2023 повернути ТОВ «МІЛОАН» - 7500,00 грн. кредиту та 21937,50 грн відсотків за користування кредитом, що сукупно становить 30187,50 нрн (а.с.11 зворот) Аналогічні умови прописані в паспорті споживчого кредиту № 102963061 від 22.06.2023 (а.с.12. Відповідно до платіжного доручення № 67101649 ТОВ "МІЛОАН" 22.06.2023 перераховано кошти в сумі 7500,00 грн. на платіжну картку клієнта № [NUMBER] (а.с. 13) Договір № 102963061\~від 22.06.2023 ні додаток до нього №1 та паспорт споживчого кредиту не містять будь-яких підписів сторін (ні [PERSON] ні уповноваженої особи ТОВ "МІЛОАН"- генерального директора Вініченко О.В.) . Згідно відомостей ТОВ "МІЛОАН" про щоденні нарахування та погашення 23.12.2023 відбулося: - списання простроченої комісії за рахунок фінансового результату - 750,00 грн; - списання простроченого тіла кредиту за рахунок фінансового результату - 4875,00грн; - списання прострочених відсотків за рахунок фінансового результату - 16267,91 грн; 26.12.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «МІЛОАН» укладено Договір факторингу № 26122023, у відповідності до умов якого ТОВ«МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 14-17). Згідно п. 1.1. Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (копія Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 від 26.12.2023 до Договору факторингу № 26122023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача: за кредитним договором №102963061 в розмірі 21892,91 грн., з яких: - 4875,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 16267,91 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 750,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 17). Таким чином суд встановив, що між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно -правові правовідносини, що регулюються нормами\~ЦК України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За умовами кредитного договіру № 102963061 від 22.06.2023 ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати [PERSON] у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № [NUMBER] кредит в сумі 7500,00 грн. строком на 105 днів, пільговий період 15 днів до 07.07.2023, поточний період 90 днів до 05.10.2023 під 1,50 відсотків (пільговий період) та 3,0 % в день (стандартна ставка). Згідно графіку платежів [PERSON] мала у строк до 05.10.2023 повернути ТОВ «МІЛОАН» - 7500,00 грн. кредиту та 21937,50 грн відсотків за користування кредитом, що сукупно становить 30187,50 нрн (а.с.11 зворот) Аналогічні умови прописані в паспорті споживчого кредиту № 102963061 від 22.06.2023 (а.с.12. Разом з тим ні спірний кредитний договір № 102963061\~від 22.06.2023 ні додаток до нього №1 та паспорт споживчого кредиту не містять будь-яких підписів сторін (ні [PERSON] ні уповноваженої особи ТОВ "МІЛОАН"- генерального директора Вініченко О.В.) . Як вже зазначалося, згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Представник позивача\~стверджує,\~що кредитний договір № 102963061 від 22.06.2023 та його додаток підписано сторонами, та на виконання його умов відповідачу надано в строкове користування 7500,00 грн під визначені договором відсотки. Разом з цим, надані переставником позивача докази не містядь відомостей, що кредитний договір № 102963061 від 22.06.2023, додаток до нього №1 підписані сторонами Отже позивач не довів, що за кредитним договіром № 102963061 від 22.06.2023 виникли правовідносини та відповідач отримав кошти, які має повернути з урахуванням відсотків та комісії. Також платіжне доручення № 67101649 ТОВ "МІЛОАН" від 22.06.2023 про перерахування коштів в сумі 7500,00 грн. на платіжну картку клієнта № [NUMBER] (а.с. 13) не містить відмітки банку про проведення платежу. Представник позивача не звертався до суду з клопотанням про витребовування доказів та не вказував, що у нього існують труднощі в наданні доказів та він не може подати їх з якихось причин (наприклад, виписку банку про зарахування коштів на картку видану [PERSON] ) Відповідно до п. 1 ч. 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України\~визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Отже, для набуття права вимоги до відповідача у цій справі необхідно було довести перш за все факт укладення договору № 102963061 від 22.06.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] та перерахування коштів на виконання договору в сумі 7500,00 грн . Оскільки такі належні та допустимі докази суду не надані, то відповідно і відсутні докази того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права вимоги за кредитним договором № 102963061 від 22.06.2023, а суд приймає рішення про відмову в позові. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., що підтверджено платіжною інструкцією №92948 від 27.12.2024 , яка міститься у матеріалах справи. Оскільки в позові відмовлено судові витрати розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed