Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позивач [PERSON] звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 06.02.1991 між сторонами зареєстровано шлюб у Чушецькій сільській раді Ніспоренського району, Республіка Молдова, про що 06.02.1991 складено актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Посилається на те, що впродовж останнього періоду спільного проживання виникали сварки, спільне життя не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Зазначає, що спільних неповнолітніх дітей немає. Фактичні шлюбні відносини припинено з 1995 року, спору щодо поділу майна немає. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі 22.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 27.02.2025 позивачем надано заяву про згоду на ухвалення заочного судового рішення, та про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). У визначену дату та час судового засідання 25.03.2025 сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Ухвалою суду від 25.03.2025 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Інші заяви та клопотання від учасників справи не надходили. Підсудність справи Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України за загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття. Відповідно до відомостей ГУ ДМС в Одеській області відповідач [PERSON] станом на 24.01.2025 на території Одеської області не зареєстрований, згідно відповіді № 1054168 від 22.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач не зареєстрований на території України. Згідно з довідкою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 26-25/190 від 27.02.2025 [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав з 10.07.1992 до 30.11.1995 року із позивачем [PERSON] , [INFO] , в с. Нова Кульна Котовського району Одеської області. Відтак, зважаючи на відоме останнє місце проживання та реєстрації відповідача на території Подільського району Одеської області, враховуючи норму ч. 9 ст. 28 ЦПК України, суд доходить висновку про підсудність справи Котовському міськрайонному суду Одеської області. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» 23.06.2005 № 2709-IV, шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду Суд установив, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 06.02.1991 укладено шлюб, про що у Чушецькій сільській раді Ніспоренського району, Республіка Молдова, складено актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.1991. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін існує формально та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення шлюбних відносин, окремого проживання, відсутності спільних поглядів на подальше життя, а також небажання примирення та збереження шлюбу, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних у справі доказів. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення, а даний позов є таким, що підлягає до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, зокрема позивача. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 41 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Відтак, зважаючи на задоволення позовних вимог позивача, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму, відповідно до підпункту 3 пункту 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved