Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (надалі КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради) звернулося до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради здійснює забезпечення тепловою енергією житла, яке займають відповідачі. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] користуються послугами з централізованого опалення, однак, передбачених законом обов`язків щодо оплати за ці послуги належно не виконують, внаслідок чого за період з 01.03.2018 по 01.03.2024 у них наявна заборгованість за отримані послуги в розмірі 152\~157,95 грн. Добровільно відповідачі відмовляються сплатити борг. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 152\~157,95 грн, а також понесені судові витрати по справі в розмірі 3 028,00 грн сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідачі не скористалися та не подали заяву про розгляд справи без їх участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] подала заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки позивач просить стягнути борг з відповідачів за період з 01.03.2018 по 01.03.2024, оскільки строк закінчується 01.03.2021, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , про що свідчить довідка про осіб зареєстрованих за адресою за період з 01.02.2021 по 01.02.2024 КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради від 01.02.2024. Позивач КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради здійснює забезпечення тепловою енергією зазначеного житла, в якому проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на яке відкрито особовий рахунок для проведення нарахування та оплати послуг за спожиту теплову енергію № 30241. З 01 грудня 2021 року відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1105 від 01.12.2021, у Тернополі впроваджено двоставковий тариф на послугу постачання теплової енергії. Отже, за період з 01.03.2018 по 30.11.2021 надавалися послуги за назвою з централізованого опалення та постачання гарячої води, а з 01.12.2021 по 01.03.2024 надавалися послуги за назвою за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Згідно з актами про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період від 23 жовтня 2017 року, 24 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2019 року, 16 жовтня 2020 року, 12 жовтня 2021 року, 04 листопада 2022 та 17 жовтня 2023 року подано теплоносії для забезпечення можливості надання послуг з централізованого опалення, в тому числі за адресою по [ADDRESS] . Як вбачається із виписки з особового рахунку (о/р [NUMBER] ) про заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, наданої КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради від 11.03.2024, відповідачі не у повному обсязі проводили оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого за період з 01.03.2018 по 01.03.2024 в них утворилася заборгованість у розмірі 152\~157,95 грн. З письмового повідомлення, надісланого на адресу відповідачів від 20 лютого 2024 року за № 370/17/240 вбачається, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради повідомило відповідачів про наявність станом на 01.02.2024 заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити зазначену заборгованість впродовж 15 днів. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідачів на його користь заборгованість в розмірі 152\~157,95 грн, у зв`язку із неналежним виконанням з боку боржників умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Частини 1, 2\~ст. 509 ЦК України\~визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.\~11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України). Частина 1\~ст. 526 ЦК України\~визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, та регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про теплопостачання»\~та іншими нормативно-правовими актами України. Так, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2\~ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч. 4\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1\~ст. 901 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки,температури та величини тиску. Параметри якості гарячої води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам (ч. 2, 3\~ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Судом встановлено, що позивач здійснює забезпечення помешкання відповідачів теплопостачанням, у тому числі надавав послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в період з 01.03.2018 по 01.03.2024. Відповідачі не вносили оплату за спожиті послуги в повному розмірі, а лише здійснювали часткову оплату, а саме, ними було оплачено суму 15\~930,38 грн, яку було зараховано на погашення залишку, що існував на 01.03.2018, у зв`язку з чим за період з 01.03.2018 по 01.03.2024 утворилася заборгованість в розмірі 152\~157,95 грн, про що свідчить виписка з особового рахунку про заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води від 11.03.2024. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявні порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (за період з 01.03.2018 по 30.11.2021) та за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (за період з 01.12.2021 по 01.03.2024) в розмірі 152\~157,95 грн. Посилання відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору, суд зазначає наступне. Статтею 256\~ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до ст.\~257\~ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності\~Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого\~розділ «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки,визначені статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~продовжено на строк дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500. Дію карантину, встановленого цією\~постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені\~постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 9 грудня 2020 року № 1236. У подальшому, дію карантину, встановленого цією\~постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені\~постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 19 березня 2022 року № 318, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 року № 928. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. №651\~відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та тривав до 30.06.2023. 24 лютого 2022\~року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. Відповідно до п. 19\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Оскільки позов про стягнення заборгованості за період з 01 березня 2018 року по 01 березня 2024 року, подано до суду 09 квітня 2024 року під час дії карантину та воєнного стану, слід дійти висновку, що позовну заяву подано в межах строків позовної давності. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на\~професійну\~правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у\~разі\~задоволення позову\~-\~на\~відповідача; 2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позов задоволено, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача 3 028,00 грн сплаченого судового збору в рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved