Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] 157669 грн. 47 коп. завданої майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Мотивував позовні вимоги тим, що 22 липня 2024 року о 16 год. 00 хв. на вул. Липинського, буд. 54 «А», в м. Львові, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Мітсубісі» номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] під його керуванням, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. У зв`язку з відсутністю травмованих осіб, а також враховуючи те, що учасники пригоди досягнули згоди щодо обставин скоєння ДТП, складено європротокол, згідно якого [PERSON] визнав вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Зауважив, що автомобіль марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] був застрахований згідно договору обов`язкового страхування у ПрАТ «СК «Гардіан», а також на підставі договору добровільного страхування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Вказав, що згідно страхового акту № 45092/1, рахунку № 0000004619 від 06 серпня 2024 року та рахунку № 0000000604 від 07 серпня 2024 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] складає 237669 грн. 47 коп. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в межах страхового ліміту у розмірі 80000 грн., однак вказаної суми не достатньо для відшкодування завданих збитків. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Крім цього, зазначив, що орієнтований розрахунок суми судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги складає 30000 грн. Ухвалою від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 20 грудня 2024 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, прохальна частина якої замінити судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. Вказав, що відповідач не визнає позовних вимог, а для детального розгляду справи по суті та з`ясування всіх істотних обставин справи, необхідно здійснити допит свідків, витребувати докази і призначити судову інженерно-технічну експертизу. Ухвалою від 24 грудня 2024 року заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. 17 лютого 2025 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що наданий позивачем страховий акт № 45092/1 не є належним доказом на підтвердження розміру понесених збитків, оскільки у такому лише зазначено суми без проведення відповідних розрахунків. Крім цього, позивачем не доведено факту проведення відновлювальних робіт відносно автомобіля марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] та не надано доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту. Зауважив, що розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві. 24 березня 2025 року відповідачем подано клопотання, згідно мотивів якого просив витребувати у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» оригінал страхової справи № 45092 та після отримання вказаних доказів призначити у справі судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою від 25 березня 2025 року клопотання відповідача [PERSON] в частині витребування доказів залишено без задоволення, а в частині призначення судової автотоварознавчої експертизи залишено без розгляду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22 липня 2024 року о 16 год. 00 хв. на вул. Липинського, буд. 54 «А», в м. Львові, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Мітсубісі» номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху і недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , завдавши при цьому автомобілям механічних пошкоджень. З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 22 липня 2024 року вбачається, що [PERSON] визнав провину у скоєному ДТП. Із розташування транспортних засобів на проїжджій частині встановлено, що автомобілі рухались в попутному напрямку по вул. Липинського, в м. Львові, однак водій автомобіля марки «Мітсубісі» номерний знак [NUMBER] [PERSON] не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху і недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду перед пішохідним переходом. З огляду на вказане, винуватість відповідача у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову шкоду, доведена вищенаведеними доказами. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221755847 у ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] на момент вчинення ДТП забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 222272895 у ТзДВ «СК «ГАРДІАН» та договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.994263479.3068 від 21 листопада 2023 року у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Пунктом 33.2 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Порядок використання та відшкодування по Європротоколу регламентується Законами України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування». Європротокол це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол» Європротоколом можна скористатися при умовах коли відсутні травмовані (загиблі) люди, водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності, наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин, у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Якщо водії скористались Європротоколом, то вони мають право залишити місце ДТП, звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП, звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП, повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У травні 2022 року збільшено ліміт страхової виплати за Європротоколом та з 01 липня 2022 року відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022 року, такий ліміт становить 80000 грн. Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Протоколом технічного огляду КТЗ, складеного експертом (оцінювачем) 05 серпня 2024 року, встановлено скорочений перелік пошкоджень транспортного засобу марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] . У відповідності до рахунку станції технічного обслуговування ТзОВ «Ніко Захід Преміум» № 0000004619 від 06 серпня 2024 року та рахунку ФОП [PERSON] № 0000000604 від 07 серпня 2024 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] становить 237669 грн. 47 коп. Як вбачається зі страхового акту № 45092/1, який підписано електронними підписами представників ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 03 вересня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ауді» номерний знак [NUMBER] склала 237669 грн. 47 коп., а сума для виплати страховиком страхового відшкодування позивачу [PERSON] становить 80000 грн. в межах страхового ліміту, передбаченого Європротоколом. Із розпорядження № 45095/1/1 на виплату страхового відшкодування від 21 листопада 2023 року, з відміткою "Регрес", неможливо встановити адресовану вимогу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про перерахування страхового відшкодування в розмірі 80000 грн. юридичній особі ТОВ «Ніко Захід Преміум». Крім цього, у вказаному розпорядженні призначення платежу зазначено: «Страх. відшкод. (Щеулов Д.І. ІПН [NUMBER] ) за автор. роб. згідно рах. № 4619 від 06.09.24 р. в.ч. ПДВ». При цьому, стороною позивача до матеріалів справи не долучено рахунку № 4619 від 06.09.24 р. Водночас, суд не може погодитись із визначеною у вказаних документах завданою матеріальною шкодою з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу вимог частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Зі змісту ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок проводити оцінку при визначенні розміру завданого збитку зазначений в статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. При цьому, у постанові від 06 липня 2018 року по справі № 924/675/17 Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Верховний Суд у своїй постанові від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17 вказав, що у разі наявності спору щодо розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суду слід виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи, якою проводився ремонт автомобіля. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Таким чином, позивач не був позбавлений можливості разом із поданням позовної заяви заявити клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи або дотриматись вимог ч. 3 ст. 102 ЦПК України, яка визначає, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи. Крім цього, відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 року у справі №753/19288/14-ц, системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним. Згідно з постановою Верховного суду від 25.03.2019 у цивільній справі №591/3152/16-ц факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. Це також підкреслено і в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: якщо особа після ДТП виконала роботи по ремонту, то відшкодування збитків відбувається на підставі тих документів, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів і саме ці витрати мають бути їй відшкодовані». З огляду на вказане, за відсутності доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме позивачем [PERSON] , в тому числі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.994263479.3068 від 21 листопада 2023 року, у задоволенні позовних вимог слід відмовити через недоведеність таких. Суд, в свою чергу,

Outcome: dismissed