Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість та судові витрати. На обґрунтування позову зазначено, що 27 березня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою укладено електронний договір про надання кредиту № 269899-КС-001, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 24000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідачка повністю не виконала умови кредитного договору щодо повернення коштів, лише частково повернула 10572,13 грн., внаслідок чого має загальний розмір заборгованості за кредитним договором у розмірі 37039,08 грн., з яких: 22434 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14605,08 грн. заборгованість за процентами. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідачки на їх користь загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 37039,08 грн. та 2422,40 грн. за оплату судового збору. 09 вересня 2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 23 жовтня 2024 року представник відповідачки Мартиненко С.О. подав відзив на позов, у якому зазначив, що згідно до договору № 269899-КС-001 про надання кредиту від 27 березня 2021 року строк дії договору до 17 липня 2021 року, а позов до суду подано 17 червня 2024 року, тож, з урахуванням позовної давності, вимагати повернути кошти можна лише за останній розрахунковий платіж згідно графіку платежів, сума якого складає 5280 грн. Заборгованість з комісіями і відсотками 42249 грн. є необґрунтованою і не підлягає задоволенню. Позивач не надав обґрунтованих доказів: документів первинного бухгалтерського обліку, а саме належним чином оформлених розрахункових документів, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував відповідачці згідно кредитного договору кредитор, а також те що позивач надав відповідачці кредитні кошти і що відповідачка використовував саме їх. Перерахування коштів позичальнику під час надання позики здійснюється з офіційного розрахункового рахунку фінансової установи, який зафіксовано у фінансовому звіті до податкової служби, але ніяк через платіжну систему посередника. Графік платежів в кредитному договорі і сам договір не підписані кредитодавцем та позичальником електронним підписом, що викликає сумнів в їх дійсності. Розрахунок заборгованості за кредитним договором виконано представником позивача і він є носієм його особистої інтелектуальної роботи, а не документом на підтвердження факту отримання коштів відповідачкою, він є внутрішнім документом установи (створений установою) і не є належним доказом по справі. У зв`язку з ненаданням позивачем документів первинного бухгалтерського обліку, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок заборгованості, правильність нарахування відсотків позивачем та перевірити суму заборгованості, пред`явлену позивачем, та з якого рахунку і на який рахунок були здійснені фінансові операції, та на яких підставах. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором зазначає, що надані позивачем розрахунки заборгованості за простроченим тілом кредиту не є первинним документом. Жодних інших належних та допустимих доказів того, що відповідачці кредиторами були надані кредитні кошти та що вона використовувала саме їх, стороною позивача суду не надано. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених вимог позивач не надав до суду доказів, на які саме умови погодилась відповідачка, згідно до внутрішніх правил надання фінансових кредитів, з яких можна було б зрозуміти, чи саме ті правила були на сайті і як часто вони змінювались та чи є підпис відповідачки на договорі позики. Позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав, викладених в позовній заяві. Просить відмовити у позовних вимогах, бо неможливо визначити, яку саме суму надав/перерахував кредитор відповідачці, та у зв`язку із закінченням строку позовної давності. \~ \~ \~ \~28\~жовтня 2024\~року представник\~позивача Виноградов\~Ю.Е.\~подав до\~суду відповідь\~на відзив,\~у якому\~зазначив,\~що у\~даному випадку,\~враховуючи що\~сплив строку\~позовної давності\~при пред`явленні\~позову до\~відповідачки про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором припав\~на період\~дії воєнного\~стану в\~України,\~такий строк\~підлягає продовженню\~та зупиненню\~до закінчення\~або скасування\~воєнного стану\~в Україні.\~Кредитний договір\~підписаний відповідачкою\~за допомогою\~одноразового пароля-ідентифікатора.\~тобто належними\~та допустимими доказами підтверджено\~укладання між\~сторонами спірного\~правочину.\~Без отримання\~листа на\~адресу електронної\~пошти та/або\~смс-повідомлення,\~без здійснення\~входу на\~сайт товариства\~за допомогою\~логіна особистого\~кабінету і\~пароля особистого\~кабінету кредитний\~договір між\~Заявником/\~Кредитором та\~Боржником/Позичальником\~не був\~би укладений.\~Кредитний договір\~не підписувався\~відповідачкою з\~накладенням її\~кваліфікованого електронного\~підпису і\~не мав\~бути підписаним\~таким чином,\~оскільки кредитний\~договір між\~позивачем та\~відповідачкою був\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями у\~порядку,\~визначеному ст.\~12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію»\~та підписаний\~ [PERSON] \~за допомогою\~одноразового ідентифікатора.\~Всі оригінали\~та/або\~копії доказів,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~були подані\~до суду\~разом з\~поданням позовної\~заяви/поданням\~інших заяви\~чи клопотань\~та були\~засвідчені з\~накладенням електронного\~цифрового підпису\~відповідного представника\~ТОВ «Бізнес\~Позика» під\~час їх\~подання через\~ЄСІТС «Електронний\~суд».\~ТОВ «Бізнес\~Позика» не\~є банківською\~установою,\~не відкриває\~позичальникам банківські\~рахунки та\~не випускає\~на ім`я\~позичальників банківські\~картки,\~тому перерахування\~кредитних коштів\~та зарахування\~платежів позичальників\~за кредитними\~договорами здійснюється\~посередниками ТОВ\~«Бізнес Позика»\~на підставі\~відповідних договорів\~з посередниками\~за допомогою\~платіжних систем\~посередників.\~ТОВ «Бізнес\~Позика» не\~здійснює перерахування\~кредитних коштів\~позичальникам зі\~своїх рахунків.\~На підтвердження\~перерахування кредитних\~коштів позичальникам\~та зарахування\~платежів позичальників\~за кредитними\~договорами відповідні\~посередники надають\~ТОВ «Бізнес\~Позика» довідки\~(довідки\~з платіжних\~систем).\~ТОВ «Бізнес\~Позика» не\~має жодного\~відношення до\~банківського рахунку\~відповідача крім\~того,\~що на\~вказаний ним\~під час\~укладення кредитного\~договору номер\~банківської картки\~(відкритий\~під нього\~банківський рахунок)\~здійснюється перерахування\~кредитних коштів.\~Перерахування кредитних\~коштів за\~кредитними договорами\~ТОВ «Бізнес\~Позика» відповідними\~посередниками відповідає\~положенням ст.\~6\~та ст.\~9\~ЗУ "Про\~електронну комерцію",\~а вищевказані\~докази перерахування\~кредитних коштів\~є належними\~та допустимими\~доказами.\~Номер картки\~для перерахування\~коштів за\~кредитним договором\~був вказаний\~відповідачкою при\~заповнені анкетних\~даних в\~особистому кабінеті.\~На підтвердження\~вищезазначеного,\~до позовної\~заяви був\~доданий витяг\~з інформаційно-телекомунікаційної\~системи "анкета\~клієнта",\~відповідно до\~якого [PERSON] \~був зазначений\~номер банківської\~картки №\~ [NUMBER] \~для перерахування\~на нього\~коштів.\~Зробивши часткову\~оплату з\~метою виконання\~умов договору,\~відповідачка вчинила\~конклюдентні дії\~щодо визнання\~договору і,\~відповідно,\~щодо правомірності\~вимог позивача\~за договором\~про надання\~кредиту.\~Сума заборгованості\~відповідачки за\~кредитним договором,\~відповідно до\~розрахунку заборгованості,\~підрахована з\~урахуванням всіх\~платежів [PERSON] . Відповідач у відзиві на позовну заяву не поясняє чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Крім того, відповідачка не була позбавлена можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ \~В порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 27 березня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 269899-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконанняп. 1 вищевказаного договору,ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 24000 грн.шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , а останнязобов`язалась повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,77500669процентів за кожен день користування кредитом. Договір про надання кредиту від 27 березня 2021 року № 269899-КС-001 відповідачкою [PERSON] 27 березня 2021\~року підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) G-2550. Ці обставини підтверджуються акцептом оферти щодо укладання договору, анкетою клієнта, пропозицією укласти договір (оферта), договором про надання кредиту, паспортом споживчого кредиту, візуальною послідовністю дій клієнта, правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (а.с. 12-13, 24-27, 30, 32-37) ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання перед відповідачкою [PERSON] виконало та надало останній кредит в загальній сумі 24000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується документом ID TAC Pay № 390190873 від 27 березня 2021 року та випискою АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] (а.с. 28, 137). Відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків та комісії, а тому станом на 09 червня 2024 року за кредитним договором № 269899-КС-001 від 27 березня 2021 року у відповідачки утворилась заборгованість в розмірі 37039,08 грн, з яких: 22434 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14605,08 грн. заборгованість за процентами, Цей розмір відповідачкою не спростований. При цьому, відповідачка [PERSON] лише частково сплатила заборгованість за договором від 27 березня 2021 року № № 269899-КС-001 про надання кредиту, а саме заборгованість в сумі 10572,13 грн, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості за кредитом, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 25 жовтня 2024 року про проведення [PERSON] в рахунок оплати кредиту ТОВ «Бізнес Позика» платежів 10 жовтня 2021 року на суму 5280 грн. та 25 квітня 2021 року на суму 5292,13 грн. (а.с. 14-23, 116). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.202 ЦК України,правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу ч.\~1ст.628 ЦК України,зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.\~1ст.638 ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ст.11 Закону України від 03\~вересня 2015\~року № 675-VIII\~«Про електронну\~комерцію» (тут\~і надалі\~в редакції\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин;\~далі \~Закон № 675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання:\~електронного підпису\~або електронного\~цифрового підпису\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис»,\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового\~підпису усіма\~сторонами електронного\~правочину;\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом;\~аналога власноручного\~підпису (факсимільного\~відтворення підпису\~за допомогою\~засобів механічного\~або іншого\~копіювання,\~іншого аналога\~власноручного підпису)\~за письмовою\~згодою сторін,\~у якій\~мають міститися\~зразки відповідних\~аналогів власноручних\~підписів (стаття\~12\~Закону № 675-VIII). В силу п.6 ч.\~1ст.3\~Закону № 675-VIII,електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч.\~1ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України),позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.\~1ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст .\~610 ЦК України,порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно з ч.\~1ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Бізнес Позика» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) G-2550, направленим ТОВ «Бізнес Позика» на їїтелефонний номер. Отже, ТОВ «Бізнес Позика» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. Посилання представника відповідачкина недоведеність укладення сторонами кредитного договору\~та одержання\~ [PERSON] кредитних коштів суперечать фактичним обставинам справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 викладено правовий висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17) Однак відповідачка [PERSON] \~в судовому\~порядку із\~вимогами про\~визнання кредитного\~договору недійсним\~не зверталась,\~судове рішення\~про визнання\~недійсним кредитного\~договору матеріали\~справи не\~містять. Враховуючи викладене, суд приходить до висновків, що [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому позовні вимоги ТОВ\~«Бізнес Позика»\~про стягнення\~вказаної заборгованість\~є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~Відповідно\~до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved