Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Фурман Вікторія Олегівна звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач, [PERSON] та відповідач, [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі який було зареєстровано 20 липня 2013 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 562. Від таких шлюбних відносин сторони мають спільну дитину - [PERSON] [INFO] . Спільне життя сторін не склалося, 16 січня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова ухвалив рішення по справі № 639/8720/16-ц про розірвання шлюбу між сторонами. 04.11.2022 року позивач вийшла заміж вдруге за [PERSON] , про що Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було зроблено відповідний актовий запис №697. В другому шлюбі, а саме [INFO] , у позивача народилася друга дитина - [PERSON] , про що Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зроблено відповідний актовий запис №697. Відповідач по справі самоусунувся від виховання сина, [PERSON] . Ніякої участі ні фінансової ні іншої в житті дитини не приймає. Фактично батьківські обов`язки щодо виховання, турботи та утримання виконує другий чоловік позивача - [PERSON] . Відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Всі ці обов`язки виконує вітчим. Жодних питань щодо стану здоров`я дитини, місця знаходження, настрою, вподобань тощо відповідач не ставить. Відповідача не хвилює чи вистачає позивачу грошових коштів для оплати житла, на придбання продуктів харчування, одягу, приладь для розвитку здібностей та навчання, ліків, на оплату школи, розвиваючих занять, танців тощо. Фінансову допомогу на утримання дитини Відповідач не надає взагалі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.09.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Фурман В.О. не з`явилися, представником подано до суду заяву в якій просить розглядати справу без їхньої участі, позов підтримала в повному обсязі та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явивися, надано до суду пояснення по справі в яких просять розгляд справи провести без участі представника органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження від 29 березня 2016 року, серії [NUMBER] вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2011 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у справі № 639/8720/16-ц було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.11.2022 року вбачається, що 04.11.2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до протоколу № 1 добровільного опитування адвокатом свідка - [PERSON] вбачається, що він є чоловіком позивача, [PERSON] , знайомі з нею з 2017 року. З 2018 року з позивачем проживає разом, з дитиною [PERSON] перебуває у відносинах як батько з сином. Має намір всиновити дитину. Біологічного батька дитини ніколи не бачив та не знайомий. Дитина зі своїм біологічним батьком не знайома та не спілкується з ним, батько жодного разу не спілкувався з дитиною, не вітав з днем народження. Утримання дитини здійснюється за рахунок свідка. Відповідно до протоколу № 2 добровільного опитування адвокатом свідка - [PERSON] , яка є подругою позивача вбачається, що вона знайома з позивачкою з 2015 року, відповідача свідок ні разу в житті не бачила, окрім як на фото. Ніколи не бачила, щоб відповідач передавав подарунки дитині. Дитина з вітчимом має стосунки як батько з сином. Родина батька також не хоче бачити дитину. Згідно до протоколу № 3 добровільного опитування адвокатом свідка - [PERSON] вбачається, що діти свідка та позивача ходили разом до садка, зараз ходять в один клас до школи, свідок є хрещеною другого сина позивача. З позивачем свідок знайома з 2017 року, відповідача свідок не бачила жодного разу. Ніколи не бачила щоб відповідач передавав подарунки дитині або дзвонив. Відносини між [PERSON] та дитиною дуже добрі, як батька з сином. З копії характеристики учня 4-б класу КЗ "Харківський ліцей № 65 Харківської міської ради" [PERSON] вбачається, що [PERSON] зарекомендував себе як дисциплінований учень, володіє учбовим матеріалом на середньому та достатньому рівні. Навчається добре, виявляє зацікавленість до навчання. [PERSON] проживає з матір`ю, [PERSON] , чоловіком матері, [PERSON] , молодшим братом [PERSON] . Мати та [PERSON] приділяють належну увагу навчанню та вихованню [PERSON] . Систематично спілкуються з адміністрацією ліцею та класним керівником щодо успішності [PERSON] . Відвідують загальні та класні батьківські збори. Відповідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №15 від 03.01.2025, департаменту позивачем не надано достатніх документів на підтвердження обставин, на які вона посилається у позові, з батьком дитини [PERSON] поспілкуватися невдалося, тому орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Вищевикладені обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням сина, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні. З урахуванням викладеного, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, та вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, відповідатиме його інтересам. Враховуючи, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, не піклується про нього тривалий час, а отже не має тісного психологічного зв`язку з ним, суд з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі № 486/341/22, провадження № 61-180св23 від 27.06.2023 приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати як найкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то представник позивача подав заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про надання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 15.04.2025 року о 12-30 та встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Outcome: approved