Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №10004409391 у розмірі 24 004,80 грн. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 09.09.2021 р. за власного волевиявлення, із повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] подано Заявку на отримання кредиту. Дана заява №10004409391 від 09.09.2021 знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС». Електронний підпис накладено Відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором.Таким чином, [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту № 10004409391 від 09.09.2021 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та 09.09.2021 Відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 6 000,00 грн. 05.09.2022 р. згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 10004409391 від 09.09.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Наказом № 15-04-2024-1 від 15.04.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» змінено найменування на скорочене ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС». Таким чином, Позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Станом на дату звернення за Кредитним договором №10004409391 виникла заборгованість у розмірі 24 004,80 грн., з яких 6 000,00 зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним Договором у загальному розмірі 24 004,80 грн., а також понесені судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Відповідач повідомлялась належним чином шляхом направлення засобами поштового зв`язку судових документів за адресою реєстрації місця проживання, однак конверт повернувся без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву Відповідач не надала. 08.01.2025 року на адресу суду від Позивача надійшло клопотання про витребування у АТ «ПУМБ» відомостей про перерахування коштів ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС» на користь Відповідача [PERSON] . Клопотання обґрунтоване тим, що Позивачем для повного та всебічного розгляду справи подано запит до АТ «ПУМБ», згідно відповіді якого витребувана інформація становить банківську таємницю та може бути надана лише за відповідним рішенням суду або на підставі письмового дозволу клієнта про розкриття інформації. Дослідивши доводи клопотання, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Судом встановлено, що у матеріалах справи наявні підтвердження та Витяг з додатку про перерахування кредитних коштів 09.09.2021 року на картковий рахунок у сумі 6 000,00 грн. Водночас, Відповідачем вказані обставини справи не оспорювались. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 09.09.2021 р. [PERSON] з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/ подана заявка на отримання кредиту. Дана заява № 10004409391 від 09.09.2021 знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС», тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного Договору № 10004409391 від 09.09.2021 p., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/. 09.09.2021 р. між [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 10004409391, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у сумі 6 000,00 грн. на строк 30 календарних днів, зі сплатою 1,48 % на день, сума процентів у грошовому виразі складає 2 664,00 грн. за 30 днів. Згідно з п. 2.2 Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом складають 8 664,00 грн., з яких 6 000,00 грн. - основна сума боргу, 2 664,00 грн. - проценти за користування кредитом. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену у п. 1.3 Договору, якщо між сторонами була досягнута домовленість про таке продовження. В пункті 3.3 Договору передбачено, що розмір процентної ставки, встановлений пунктом 1.4 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Згідно з пунктом 1.4 Договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений у п. 1.3 Договору, без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, застосовується базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою (5,00 % від суми кредиту). 09.09.2021 р. Відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку у сумі 6 000,00 грн. Дані кошти перераховані через платіжну систему, що має відповідні ліцензії НБУ, відповідає всім стандартам та вимогам платіжних систем, а також володіє доказами фактичного отримання [PERSON] грошових коштів за ІД транзакції №016299491779. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. 26.10.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Додаткову угоду про зміни умов Договору № 10004409391 від 09.09.2021 року щодо реструктуризації заборгованості, згідно п.2 якого загальна сума заборгованості, що підлягає реструктуризації складає 12 993,60 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума кредиту; 4 464,00 грн. - нараховані проценти за користування кредитом; 2 529,60 грн. - прострочені проценти за користування кредитом. У подальшому, 28.10.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Додаткову угоду про зміни умов Договору № 10004409391 від 09.09.2021 року щодо реструктуризації заборгованості, згідно п.2 якого загальна сума заборгованості, що підлягає реструктуризації складає 13 291,20 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума кредиту; 4 464,00 грн. - нараховані проценти за користування кредитом; 2 827,20 грн. - прострочені проценти за користування кредитом. 05 вересня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого та Витягу з Реєстру прав вимоги, право грошової вимоги за кредитним договором № 10004409391 від 09.09.2021р., укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно з розрахунком, Відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на дату звернення виникла заборгованість, нарахована у розмірі 24 004,80 грн., з яких 6 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18 004,80 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані Позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти не повернуто, суд доходить висновку про те, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів 6 000,00 грн. та відсотків. Водночас, заявлені Позивачем до стягнення суми процентів значно перевищують суми процентів, які передбачені умовами договору у межах погоджених строків користування грошовими коштами. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. У цій справі Позивач не надав суду доказів погодження у встановленому порядку між сторонами продовження строку користування кредитом, більше ніж зафіксовано додатковими угодами. Також, суду не надано доказів погодження між сторонами нарахування процентів після закінчення строку кредитування. Отже, Позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків правомірного користування кредитом, і тому суд вважає, що до стягнення підлягають суми процентів, які були передбачені умовами договору з урахуванням додаткових угод, погоджені між сторонами і нараховані в межах строку кредитування - 4 464,00 грн. та 2 827,20 грн. Позовні вимоги про стягнення процентів та втрат від інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, Позивач не заявляв. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №10004409391 від 09.09.2021 р. в сумі - 13 291,20 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 341 грн. 25 коп. Як убачається зі змісту позову Позивач також просить суд стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката суду надано: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024 р. з адвокатом Білецьким Б.М., детальний опис робіт про надання правової допомоги на суму 6 000 грн., який включає: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 1,5 години - 2 250 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 3 години - 3 000 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година - 750 грн.; додаткову угоду №10004409391 від 16.09.2024 року до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024 р. Водночас, Відповідачем заперечень проти заявленої суми правничої допомоги не надано. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, суд вважає доцільним стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати за надання правової допомоги пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 3 322 грн. 13 коп.

Outcome: partial