Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника, стягнення аліментів на утримання дитини, треті особи: Орган опіки та піклування Чернівської (колишня назва Андрієво-Іванівської) сільської ради Березівського району Одеської області та Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у селі Ісаєве Березівського району Одеської області померла дочка позивача [PERSON] , [INFO] . Із свідоцтва про народження ІУ-ФП від 26 липня 1990 року вбачається що позивач [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Прізвище дочки позивача « [PERSON] » змінилось на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу. Ще до реєстрації шлюбу дочка позивача перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] .. Від цих відносин у них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 травня 2010 року, виданого Ісаївською сільською радою Миколаївського району Одеської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] , та [PERSON] . Невдовзі після народження дитини сімейні відносини між батьками дитини припинили своє існування. Відповідач з дитиною не проживає з червня 2010 року. Понад 13 років він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє щодо сина щонайменшої батьківської турботи, не займається його вихованням, не цікавиться станом його здоров`я, не проявляє турботу про його фізичний та духовний розвиток, не відвідує та не спілкується з ним взагалі, хоча мав таку можливість. Матеріальної допомоги на утримання дитини також не надавав і не надає, життям сина не цікавиться взагалі. Позивач зазначає, що її онук [PERSON] , навчається у 8 класі Ісаївської гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою. Позивач також зазначає, що оскільки відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема, обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, всі клопоти та витрати, пов`язані з вихованням та забезпеченням дитини усім необхідним після смерті його матері позивач взяла на себе, забрала свого онука в свою сім`ю, займається його вихованням та матеріально забезпечує його всім необхідним для життя та розвитку. Позивач вказує, що відповідач свідомо ухиляється від спілкування зі своїм сином, робить це без поважних причин, не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування дитини, не створює умов для отримання нею освіти, а тому позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Позивач також вказує, що до цього часу вона доглядає та утримує свого онука [PERSON] , піклується про його здоров`я та всебічний розвиток. Вона намагається максимально забезпечити всі його потреби, займається його вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток, купує одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб її онук отримував відповідне для його віку та потреб харчування, однак, не будучи законним представником дитини, яким є її батько чи може бути опікун, піклувальник, у позивача періодично виникають труднощі в представництві інтересів дитини в закладах освіти, охорони здоров`я та інших з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON] , [INFO] , що і змушує її звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав батька дитини, встановлення над дитиною піклування та призначення її піклувальником над онуком, також стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини. У зв`язку з наведеним позивач звернулася з вказаним позовом до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 24 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було роз`яснено про його процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.193 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Крім того, було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі третім особами, що у відповідності до положень статті 181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву. В подальшому, 26 листопада 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що дитина проживає біля неї. На даний час вона не може оформити відповідні документи на дитину, не може зареєструвати місце проживання [PERSON] .. Позивач зазначила, що не може знайти батька дитини відповідача по справі, однак він їй повідомив, що надасть до суду лист по суті вказаної справи. Позивач також зазначила, що її онуку [PERSON] скоро потрібно буде вступати до навчального закладу, але оформити належним чином документи без батька дитини неможливо. Відповідач постійно змінює номер телефону та місце проживання, щоб його не шукали, а дитині потрібна батьківська допомога. В такій ситуації, поки вона не отримає статут піклувальника над своїм онуком, неможливо оформити всі необхідні документи щодо дитини. Позивач пояснила, що [PERSON] з 25 грудня 2023 року проживає з нею за місцем її проживання, до цього часу проживав разом зі своєю матір`ю та вітчимом, який зараз походить службу у лавах ЗСУ. Після того як мати дитини її дочка, померла, вона забрала онука до себе. Крім того після смерті матері дитини відповідача батько дитини, сказав, що не може забрати сина до себе, повідомив, що ніяких претензій не має та не заперечує, щоб його син жив з нею, у зв`язку з чим онук з того часу і до теперішнього часу проживає у неї. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно до положень ст.128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись до суду з відповідними відмітками поштового відділення (а.с.63-64, 67, 84), а також його письмовою заявою від 05 березня 2025 року про визнання позову в повному обсязі, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку (а.с.90). Представник третьої особи органу опіки та піклування Чернівської (колишня назва Андрієво-Іванівської) сільської ради Березівського району Одеської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.93). Також до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Андрієво-Іванівської (нині Чернівська) сільської ради Березівського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] та призначення піклувальником над ним [PERSON] (а.с.94-95). Представник третьої особи Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, відповідно до положень ст.128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.83). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність заяви відповідача та представника третьої особи, в якій вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, а також висновку третьої особи органу опіки та піклування Андрієво-Іванівської (нині Чернівська) сільської ради Березівського району Одеської області, неявку належним повідомленої третьої особи Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та третіх осіб. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача, стосунки з позивачем у неї нормальні. Відповідача бачила, однак не спілкується з ним та не підтримує жодних стосунків. Свідок пояснила, що мати дитини самостійно виховувала сина [PERSON] , батько дитини відповідач у справі, не надавав допомоги на утримання сина, не приїжджав. Свідок зазначила, що вона була сусідкою з матір`ю дитини, вони тривалий час проживали по сусідству. Відповідач з матір`ю дитини недовго проживали разом. Позивач сама забирала доньку з дитиною з пологового будинку, при цьому батько дитини не брав у цьому участі. Відповідач з матір`ю дитини не проживали разом, він не сплачував добровільно аліменти на утримання дитини, син до нього також не їздив. Весь час [PERSON] після смерті його матері проживає з бабусею позивачем у справі. Відповідач навіть не цікавиться життям свого сина, не дзвонить. Свідок пояснила, що зі слів позивача знає, та сама може підтвердити, що відповідач ніколи не проживав сім`єю з покійною дочкою позивача та дитиною, не виховував сина, а також не приймав участь у житті дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача знає, в них хороші стосунки, з відповідачем ніяких стосунків не підтримує. Може пояснити що відповідач ніколи не приймав жодної участі у вихованні дитини. Дитину виховувала його мати самостійно, батька свідок не бачила. Вона жила по сусідству з дочкою позивача. Дочка позивача запрошувала її на іменини, хрещення сина, при цьому батька дитини вона бачила. Мати дитини проживала у позивача своєї матері, потім з новим чоловіком переїхали в інший будинок неподалік. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, взявши до уваги заяви відповідача та представника третьої особи органу опіки та піклування Андрієво-Іванівської (нині Чернівська) сільської ради Березівського району Одеської області, неявку належним повідомленої третьої особи Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вивчивши висновок органу опіки та піклування Андрієво-Іванівської (нині Чернівська) сільської ради Березівського району Одеської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника, допитавши свідків, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 28 лютого 2020 року органом 5139 (а.с.9), копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/000316501 від 11 січня 2024 року (а.с.9-а). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, наданим Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №1588 від 28 травня 2024 року (а.с.62). Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Ісаєве Миколаївського району Одеської області, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 травня 2010 року Ісаївською сільською радою Миколаївського району Одеської області (а.с.19). Мати дитини [PERSON] , народилась [INFO] у м. Миколаїв Миколаївської області, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 липня 1990 року у палаці урочистої реєстрації м. Миколаєва (а.с.17). Мати дитини [PERSON] , 12 лютого 2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2022 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.18). [INFO] мати дитини [PERSON] померла в с. Ісаєве Березівського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Березівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.16). За місцем фактичного проживання позивача в [ADDRESS] було проведено обстеження умов проживання та 26 січня 2024 року складно відповідний акт, відповідно до якого умови проживання задовільні, в кімнатах наявні необхідні меблі, наявні речи побутового вжитку та побутова техніка, на час обстеження в будинку чисто, прибрано, охайно, в наявності продукти харчування, для розвитку та виховання дитини створено необхідні умови, дитина має окрему кімнату, яка обладнана необхідними меблями та побутовою технікою, дитина забезпечена одягом та взуттям по сезону, учнівським приладдям. За вказаною адресою проживання проживають: [PERSON] , [PERSON] , співмешканець [PERSON] , [PERSON] , онук. Відносини в сім`ї доброзичливі, сім`я веде здоровий спосіб життя, велика увага приділяється вихованню дитини. [PERSON] , мати неповнолітнього [PERSON] , померла [INFO] . Неповнолітній [PERSON] проживає разом з рідною бабусею [PERSON] .. Зі слів [PERSON] батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого сина, не приділяє йому уваги, не цікавиться життям дитини (а.с.11). Відповідно до копії довідки Ісаївської гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою №03 від 11 січня 2024 року [PERSON] навчається у 8-му класі Ісаївської гімназії Березівського району Одеської області (а.с.12). У відповідності до копії характеристики на [PERSON] , виданої Ісаївською гімназією з дошкільним відділенням та початковою школою за №04 від 11 січня 2024 року, [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно (а.с.13). Відповідно до копії довідки про участь батька учня 8-го класу [PERSON] у шкільному житті дитини, виданої Ісаївською гімназією з дошкільним відділенням та початковою школою за №10 від 07 лютого 2024 року, батько [PERSON] контакту з навчальним закладом не мав, з педагогами не спілкувався, батьківських зборів не відвідував, освітнім процесом не цікавився (а.с.14). Неповнолітній [PERSON] перебуває під диспансерним наглядом з діагнозом «Гломерулонефрит» без порушення функції нирок, що підтверджується копією довідки з медичного закладу №55 від 09 лютого 2024 року (а.с.15). З копії довідки Ісаївського старостинського округу сіл Ісаєве та Новотроїцьке №10 від 15 січня 2024 року встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до копії довідки Ісаївського старостинського округу сіл Ісаєве та Новотроїцьке №10 від 15 січня 2024 року позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] . до складу її сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] співмешканець, [PERSON] , [INFO] онук (а.с.23). Відповідно до копії довідки Ісаївського старостинського округу сіл Ісаєве та Новотроїцьке №11 від 15 січня 2024 року [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] за вказаною адресою постійно проживали: [PERSON] , [INFO] чоловік, [PERSON] , [INFO] син (а.с.24). З копії характеристики, вданої Ісаївським старостинським округом сіл Ісаєве та Новотроїцьке за №12 від 15 січня 2024 року встановлено, що позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, веде здоровий спосіб життя, приємна у спілкуванні, співмешканець [PERSON] також приймає активну участь у вихованні онука [PERSON] , сім`я разом дбає про добробут [PERSON] (а.с.25). Рішенням 68 позачергової сесії Андрієво-Іванівської сільської ради VІІІ скликання Березівського району Одеської області №1140 від 21 листопада 2024 року, назву орану місцевого самоврядування «Андрієво-Іванівська сільська рада Березівського району Одеської області» змінено на «Чернівська сільська рада Березівського району Одеської області» (а.с.88-89). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Андрієво-Іванівської (нині Чернівська) сільської ради Березівського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та призначити піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Такий висновок органом опіки та піклування обґрунтовується тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини перебували в цивільному шлюбі, однак після народження дитини між батьками сімейні відносини були припинені. Батько [PERSON] після народження дитини, а саме з червня 2010 року не проживає разом із сім`єю. Мати дитини [PERSON] зареєструвала шлюб 12 лютого 2022 року та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] мати [PERSON] померла. Після смерті матері неповнолітній [PERSON] залишився проживати із бабусею [PERSON] .. 26 січня 2024 року комісією з працівників служби у справах дітей Андрієво-Іванівської сільської ради проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Будинок складається з 4-х кімнат, та коридору. В ході обстеження встановлено, що [PERSON] проживає разом з онуком [PERSON] .. Бабуся створила належні умови для проживання онука. [PERSON] має окрему кімнату, має визначене місце для сну, навчання та проведення дозвілля. Дитина забезпечена необхідним одягом та взуттям по сезону, засобами гігієни, канцтоварами, комп`ютерною технікою та повноцінним харчуванням. Батько [PERSON] з дитиною не проживає з червня 2010 року по теперішній час. Не приділяє уваги розвитку свого сина та свідомо ухиляється від своїх обов`язків, пов`язаних із вихованням дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не бере участі у підготовці до самостійного життя, не спілкується з сином. [PERSON] не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні дитини з батьком, однак батько не бажає брати участі у вихованні сина, не проявляє інтересу до навчання дитини, а також, не цікавиться його станом. [PERSON] перебуває під диспансерним наглядом у лікаря загальної практики сімейної Андрієво-Іванівської амбулаторії ЗП СМ Андрієво-Іванівської сільської ради Березівського району Одеської області. Діагноз:Хронічний гламерулонефрит. Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 11 жовтня 2024 року. Батько на засідання комісії не з`явився, однак надіслав заяву від 10 листопада 2024 року, в якій повідомив про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON] , та розглянути питання про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] на комісії без його участі (а.с.94-95). Частиною 1 статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовної заяви вбачається, що позивач скористалася своїм правом та просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд при розгляді цивільних справ керується принципом верховенства прав, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено частиною 1, 2 та 4 статті 10 ЦПК України. Частиною 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до частини 1 статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Змістом частини 2 статті 164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1 ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Частиною 4 ст.60 ЦК визначено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. З позовної заяви вбачається, що відповідач не приймає участі у належному вихованні свого сина, не цікавиться його навчанням у школі, його фізичним та розумовим розвитком. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Дитина тривалого часу не отримує ані матеріальної, ані моральної підтримки від відповідача. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, при розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено той факт, що відповідач [PERSON] з не проживає з сином [PERSON] з червня 2010 року по теперішній час, тобто, майже від народження. Відповідач не приділяє уваги розвитку свого сина та свідомо ухиляється від своїх обов`язків, пов`язаних із вихованням дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не бере участі у підготовці до самостійного життя, не спілкується з сином, в тому числі не виконує своїх батьківських обов`язків щодо утримання сина до досягнення дитиною повноліття, що дає підстави вважати, що відповідач не бажає брати участі у вихованні сина, не проявляє інтересу до навчання дитини, а також, не цікавиться його станом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не утримує її та не спілкується з нею. Також суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає позовна вимога про встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] та призначення позивача його піклувальником. Такий висновок суду обґрунтовується тим, що неповнолітній [PERSON] фактично позбавлений батьківського піклування. Мати неповнолітнього [PERSON] [PERSON] , померла [INFO] , після чого [PERSON] постійно проживає з бабусею, тобто, з позивачем у справі. Відповідач у справі, будучи батьком неповнолітнього [PERSON] , фактично самоусунувся він виконання своїх батьківських обов`язків, позбавивши [PERSON] батьківського піклування. Зазначене підтверджено наявними у матеріалах справи, які прийняті судом та ніким не оспорюються, а тому є належними та достатніми. При цьому догляд, утримання та забезпечення неповнолітнього [PERSON] необхідними предметами побуту, умовами для навчання, духовного та фізичного розвитку, тощо, здійснює позивач, яка є рідною бабусею неповнолітнього [PERSON] , яка в свою чергу за місцем мешкання характеризується позитивно, умови проживання у її будинку задовільні та достатні для утримання та догляду за неповнолітньою дитиною, що підтверджено наявними в матерях справи доказами. Таким чином наявні всі підстави для призначення позивача [PERSON] піклувальником неповнолітнього [PERSON] , що в даному випадку буде відповідати інтересам дитини та можливості реалізації всіх прав неповнолітнього [PERSON] до досягнення ним повноліття. Задоволенню підлягає також і позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 квітня 2024 року і до повноліття дитини. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами частини 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на одну дитини, у відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, суд враховує встановлений мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною 4 ст.167 СК України визначено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст.169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 1211 гривень 20 копійок, суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача. Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та ст.141 ЦПК України, позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. Крім того, суд роз`яснює, що у відповідності із частиною 1 статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.

Outcome: approved