Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, яку у подальшому уточнила та в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідним, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] і внести зміни до актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу заявника з [PERSON] , вони підтримували інтимні відносини, від яких народився син [PERSON] , в актовому записі про народження якого запис про батька було зроблено за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.09.2024 року заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник не з`явилася, її представник надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав заяву та просив її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила задовольнити заяву про встановлення факту батьківства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 23.01.2008 року після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , останній присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] . У свідоцтві про народження його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . В актовому запису про народження [PERSON] запис про батька зроблено за вказівкою матері на підставі частини першої статті 135 СК України. Після реєстрації шлюбу 23.11.2019 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені, виданого 10.01.2018 року, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до листа військової частини [NUMBER] від 05.12.2024 року, [PERSON] вважається зниклим безвісти з 31.07.2024 року, номер кримінального провадження по зниклому безвісти №12024082320001570 від 08.08.2024 року. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2024 року Пологівським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області зареєстровано кримінальне провадження №12024082320001570 у зв`язку з тим, що 31.07.2024 року під час виконання бойового завдання по стримуванню військової агресії зс рф, знаходячись поблизу с. Вербове, Пологівського району, Запорізької області, безвісно зникли військовослужбовці військової частини [NUMBER] , в тому числі головний сержант командир 1 зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки молодший сержант [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи. Заявник надала до суду аналіз ДНК Бабуся-дитина (результат дослідження №46547 від 31.01.2025 року), відповідно до якого на підставі генетичних даних, комбінований індекс спорідненості складає 1046403 та вказує на те, що отримані дані в 1046403 разів більш ймовірні, якщо передбачувана бабуся [PERSON] є матір`ю батька дитини [PERSON] . Ймовірність спорідненості в цьому випадку складає 99,999999%. Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для набуття дитиною всіх прав згідно СК України відносно свого біологічного батька. Чинним законодавством України процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісти, не передбачена, тому у даному випадку за аналогією мають застосовуватися норми щодо встановлення факту батьківства за померлою особою. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved