Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

12 вересня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі\~також \~позивач,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ»)звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9371678 від 18 вересня 2023 року в розмірі 30690 грн 00 коп. та за кредитним договором № 1007296 від 18 вересня 2023 року в розмірі 54143 грн 99 коп. та понесених судових витрат. 15\~жовтня 2024 року судом у справі № 542/1683/24 винесено заочне рішення, яким позовну заяву Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитними\~договорами задоволено, стягнуто за договором про споживчий кредит № 9371678 від 18 вересня 2023 року заборгованість в загальному розмірі: 30690 грн 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 7200 грн 00 коп., заборгованості за відсотками 22690 грн 00 коп., заборгованості за комісією 800 грн 00 коп.; й за договором № 1007296 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 18 вересня 2023 року - у загальному розмірі: 54143 грн 99 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 8999 грн 99 коп., заборгованості за процентами 45144 грн 00 коп., а також судовий збір в сумі 3028 грн (а.с. 123-127 т.1). 02 січня 2025 року представник відповідача, адвокат Ваніна Ю.А., звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області в інтересах [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення (а.с. 140-145 т.1), за змістом якої просила: - визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.10.2024 по справі № 542/1683/24; - скасувати заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.10.2024 по справі № 542/1683/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами та призначити справу до розгляду у загальному порядку. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року заяву представника відповідача [PERSON] , адвоката Ваніної Юлії Анатоліївни, про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2024 року у цивільній справі № 542/1683/24 задоволено. Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2024 року, яке ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи № 542/1683/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами - скасовано. Вирішено розгляд цивільної\~справи проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін (а.с. 176-178 т. 1). 17 лютого 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 187-192 т.1), за змістом якого представник відповідача просив позовні вимоги задовольнити частково і стягнути зі [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 830 грн 81 коп. 03 березня 2025 року від ТОВ «ФК «ЄАПБ» через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшли додаткові пояснення (а.с. 211-225 т.1), в яких позивач наполягав на необхідності задовольнити його вимоги у повному обсязі. Аналогічні додаткові пояснення ТОВ «ФК «ЄАПБ», які були надіслані засобами поштового зв`язку, надійшли до суду 12 березня 2025 року (а.с. 1-18 т.2). 06 березня 2025 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення, в яких остання зазначила, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту з урахуванням вже стягнутих коштів (а.с. 244-249 т.1). 12 березня 2025 року від ТОВ «ФК «ЄАПБ» через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивач наполягав на необхідності задовольнити його вимоги у повному обсязі (а.с. 33-37 т. 2). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалось на те, що 18 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Мілоан» (надалі\~також \~ТОВ «Мілоан»)\~та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9371678 строком на 117 днів, сума кредиту 8000 грн. В свою\~чергу, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив відсотки по кредиту та комісію. Позивачем зазначено, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27022024, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, в тому числі, і до відповідача в сумі 30690 грн, і них: 7200 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22690 грн - сума заборгованості за відсотками, 800 грн заборгованість за комісією. Також, 18 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Селфі кредит»\~(надалі\~також \~ТОВ «Селфі\~кредит»)\~та [PERSON] було укладено договір № 1007296 про надання споживчого кредиту на строк 351 день у сумі 9000 грн. В свою\~чергу, ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив відсотки по кредиту. Позивачем зазначено, що 30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30052024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором\~№ 1007296\~від 18\~вересня 2023\~рокув сумі 54143 грн 99 коп., з яких: 8999 грн 99 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 45144 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Як було зазначено раніше, 15\~жовтня 2024 року судом у справі № 542/1683/24 винесено заочне рішення, яким позовну заяву Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитними\~договорами задоволено, стягнуто за договором про споживчий кредит № 9371678 від 18 вересня 2023 року заборгованість в загальному розмірі: 30690 грн 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 7200 грн 00 коп., заборгованості за відсотками 22690 грн 00 коп., заборгованості за комісією 800 грн 00 коп.; й за договором № 1007296 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 18 вересня 2023 року, у загальному розмірі: 54143 грн 99 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 8999 грн 99 коп., заборгованості за процентами 45144 грн 00 коп., а також судовий збір в сумі 3028 грн (а.с. 123-127 т.1). Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року заяву представника відповідача [PERSON] , адвоката Ваніної Юлії Анатоліївни, про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2024 року у цивільній справі № 542/1683/24 задоволено. Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2024 року, яке ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи № 542/1683/24 - скасовано, а розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановивши відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії такої ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. 17\~лютого 2025\~року до суду від представника відповідача адвоката Ваніної Ю.А. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 187-192 т.1). За змістом відзиву на позовну заяву представник відповідача просила позовні вимоги задовольнити частково з огляду на наступні обставини. У період укладання та виконання умов договорів позики, а також станом на момент звернення позивача з позовом до суду [PERSON] мав та має статус військовослужбовця Національної гвардії України та на нього поширювались та поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Отже, враховуючи викладене, на думку сторони відповідача, зі [PERSON] може бути стягнута заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № 9371678 у розмірі 7200 грн, та за кредитним договором № 1007296 у розмірі 8999 грн 99 коп., а разом 16199 грн 99 коп., в той час як обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом відсутній. Оскільки під час виконання виконавчого провадження № 76751954 на підставі виконавчого листа № 542/1683/24, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області, про стягнення зі [PERSON] на користь позивача заборгованості в розмірі 84833 грн 99 коп. на підставі заочного рішення, яке скасовано ухвалою суду у цій справі, з відповідача вже було стягнуто заборгованість на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 15369 грн 18 коп., то зі [PERSON] має бути стягнена різниця між основою сумою боргу за кредитами в сумі 16199 грн 99 коп. та вже стягнутою сумою в рамках ВП 76751954 15369 грн 18 коп., яка дорівнює 830 грн 81 коп. З огляду на це, саме таку суму боргу просив представник відповідача стягнути на користь позивача. 03 березня 2025 року від ТОВ «ФК\~«ЄАПБ»через\~Єдину судову\~інформаційно-телекомунікаційну\~систему «Електронний\~суд» до суду надійшли додаткові пояснення (а.с. 211-225 т.1), також аналогічні пояснення позивача, надіслані засобами поштового зв`язку, надійшли до суду 12 березня 2025 року (а.с. 1-18 т.2). Зокрема, позивачем акцентовано на тому, що факт укладення кредитних договорів є доведеним, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Укладені кредитні договори були підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. З огляду на це, позивачем зазначено, що твердження відповідача щодо недотримання первісними кредиторами вимог Закону України «Про захист прав споживачів», є намаганням відповідача уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Довози відзиву на позовну заяву про те, що умови договорів щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за договором є несправедливими, не повинно братись до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Додатково зазначено, що відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунку йому не належать. Щодо твердження відповідача про неправомірне нарахування відсотків зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» після переуступлення прав вимоги за кредитними договорами не здійснювалось додаткових нарахувань. Позивач просить стягнути кредитну заборгованість, яка була нарахована первісними кредиторами. Щодо аргументів відповідача про те, що [PERSON] не мали нараховуватись відсотки за користування кредитом відповідно до приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначено таке. Відповідач не надав первісним кредиторам жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до вказаного закону. Для припинення нарахування процентів відповідач зобов`язаний був звернутись до відповідної фінансової установи та надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення таких нарахувань. Отже, на думку позивача, нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що останній не повідомив первісних кредиторів про те, що він є військовослужбовцем й що на нього поширюються норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також, акцентовано увагу на тому, що положення зазначеного Закону не містять норм, які б звільняли позичальника від нарахування процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю в нього статусу учасника бойових дій. Вказані пільги мають лише мобілізовані позичальники. 06 березня 2025 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення, в яких остання зазначила, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредита з урахуванням вже стягнутих коштів (а.с. 244-249 т.1). Окрім аргументів, які є аналогічними тим, що викладені у відзиві на позов, представник відповідача надала оцінку твердженням, викладеним позивачем у його поясненнях. Зокрема, представником вказано, що у відзиві на позовну заяву жодного посилання на норми Закону України «Про захист прав споживачів» немає, як і немає доводів відповідача щодо непропорційно великої суми компенсації. Твердження позивача про те, що відповідач не має право на пільги, надані йому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як військовослужбовцю, на підставі того, що він не мобілізований є помилковими. Зазначено, що [PERSON] перебуває на військовій службі в Національній гвардії України, що підтверджується наданим посвідченням та довідками за формою № 5. Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони. Згідно з частиною 2 статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України», військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Отже, дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: має бути стягнена заборгованість за тілом кредитів з урахування вже стягнутих з відповідача на користь позивача коштів в рамках виконавчого провадження. 12 березня 2025 року від ТОВ «ФК\~«ЄАПБ»через\~Єдину судову\~інформаційно-телекомунікаційну\~систему «Електронний\~суд» до суду надійшли додаткові пояснення (а.с. 33-37 т.1), в яких наголошено, що відповідач не надав первісним кредиторам жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, процентів за користування кредитом, відповідач повинен був звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами за кредитними договорами здійснювалось на загальних умовах, передбачених договорами позики, так як первісним кредиторам не було відомо про наявність у відповідача пільг, та в подальшому відповідачем не було вчинено жодних дій (не повідомлено ні первісного кредитора, ні позивача про наявність пільг) для списання нарахованих відсотків на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 41 т.2). У наданих до суду 12 березня 2025 року додаткових поясненнях просив судові засідання проводити без участі представника позивача (а.с. 36 т.2). Відповідач у судове засідання, призначене на 26 березня 2025 року, не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав. На підставі частини 10 статті 187 ЦПК України, суд здійснив виклик відповідача [PERSON] через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України. Оголошення про судове засідання, призначене на 26 березня 2025 року, було опубліковано на офіційному веб-сайті Судової влади України 10 березня 2025 року (а.с. 251 т.1). Отже, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. В судове засідання з`явилась представник відповідача, яка просила позовні вимоги задовольнити частково, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов й запереченнях, та стягнути з відповідача на користі позивача суму боргу у розмірі 830 грн 81 коп. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за даної явки. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 18 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Мілоан» та\~ [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9371678 (а.с. 6-11 т.1). Відповідно до пункту 1.1 даного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з пунктами 1.2.-1.3. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 8000 грн 00 ком, кредит надається строком на 117 днів з 18 вересня 2023 року (надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 27 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.10.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13.01.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до пункту 1.4. договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15.10.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 13.01.2024 ( останнього дня строку кредитування). Згідно з пунктом 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту складає 800 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Договір про споживчий кредит № 9371678 від 18 вересня 2023 року містить електронний підпис від імені [PERSON] (а.с. 11 т.1). Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору сторони погодили графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту № 9371678\~ (а.с. 11-зі звороту-12 т.1). Аналогічні відомості містяться й у заяві на отримання кредиту № 9371678, яка є Додатком № 3 до договору та містить, крім іншого, й хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину (а.с. 13 т.1). 27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27022024, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» (Клієнт)\~зобов`язалось\~відступити ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»(Фактору) право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 14-15 т.1). 27 лютого 2024 року клієнтом та фактором підписаний акт прийому-передачі Реєстру боржників до Договором факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року (а.с. 16 т.1). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 9371678, боржник [PERSON] , сума заборгованості разом 30690 грн 00 коп. (а.с. 17 т.1). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 9371678\~від 18\~вересня 2023\~року,\~за період\~з 27.02.2024\~по 31.07.2024за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 30690 грн (а.с. 18 т.1). Крім того, встановлено, що 18\~вересня 2023\~року між ТОВ\~«Селфі кредит»\~та [PERSON] укладений договір № 1007296 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (а.с. 25-28 т.1). Згідно з\~пунктами 1.2.-1.4.\~договору на\~умовах,\~встановлених Договором,\~Товариство надає\~споживачу кредит\~у гривні,\~а споживач\~зобов`язується одержати\~та повернути\~кошти кредиту,\~сплатити проценти\~за користування\~ним та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені Договором.\~Сума кредиту(загальний\~розмір)\~складає:\~9\~000,00\~гривень.\~Строк кредиту\~351\~дні (в)(день).\~Періодичність платежів\~зі сплати\~процентів -\~кожні 27\~днів.\~Детальні терміни\~(дати)\~повернення кредиту\~та сплати\~процентів,\~визначені в\~Таблиці:\~обчислення загальної\~вартості кредиту\~для споживача\~та реальної\~річної процентної\~ставки за\~договором про\~споживчий кредит\~(далі\~іменується -графік\~платежів),\~що є\~Додатком №1\~до цього\~Договору.\~Графік платежів\~розраховується з\~урахуванням періоду\~застосування зниженої\~процентної ставки,\~виходячи з\~припущення,\~що споживач\~виконає свої\~обов`язки\~на умовах\~та у\~строки,\~визначені в\~Договорі. У Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Відповідно до Додатку № 1 до договору сторони погодили графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту (а.с. 28-зі звороту-30 т.1). Договір № 1007296 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» містить електронний підпис від імені [PERSON] (а.с. 28 т.1). 30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30052024, відповідно до умов якого, ТОВ «Селфі\~кредит» (Клієнт)\~зобов`язалось\~відступити ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»(Фактору) право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 31-33 т.1). 30 травня 2024 року клієнтом та фактором підписаний акт прийому-передачі Реєстру боржників до Договором факторингу № 30052024 від 30 травня 2024 року (а.с. 34 т.1). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30052024 від 30 травня 2024 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1007296, боржник [PERSON] , сума заборгованості разом 54143 грн 99 коп. (а.с. 35 т.1). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № 1007296 від 18 вересня 2023 року, станом на 30 травня 2024 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 54143\~грн 99\~коп.(а.с. 36-38 т.1). Позивачем зазначено, що заходи досудового врегулювання спору не здійснювались, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок регулювання спору для даної категорії справ. Кредитори свої зобов`язання відповідно до вказаних договорів про надання фінансових кредитів та договору позики виконали в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредитах. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про\~споживчий кредит\~№ 9371678\~від 18\~вересня 2023\~року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі: 30690 грн 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 7200 грн 00 коп., заборгованості за відсотками 22690 грн 00 коп., заборгованості за комісією 800 грн 00 коп., та договору № 1007296 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 18 вересня 2023 року, за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі: 54143 грн 99 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 8999 грн 99 коп., заборгованості за процентами 45144 грн 00 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] заборгованість, загальна сума якої складає 84833 грн 99 коп. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що 18 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9371678, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 8000 грн 00 коп. строком на 117 днів зі сплатою відсотків, із пільговим періодом до 15 жовтня 2023 року та поточним періодом до 13 січня 2024 року. Також, судом встановлено, що 18 вересня 2023 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладений договір № 1007296 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 9000 грн 00 коп. строком на 351 день зі сплатою процентів кожні 27 днів. Як вбачається з наявних в матеріалах справи відзиву та заперечень відповідача, останній не заперечує факту укладення зазначених кредитних договорів та факту отримання кредитних коштів за ними. Також, відповідач не обґрунтовує свою позицію щодо незгоди із вимогою про сплату процентів їх непропорційністю та їх несправедливим розміром, й порушенням позивачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів». З матеріалів справи вбачається, що відповідач у строки, встановлені договорами, не виконав належним чином умови кредитних договорів, зокрема: [PERSON] не виконав зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту за договором про споживчий кредит № 9371678 від 18 вересня 2023 року у розмірі 7200 грн 00 коп., й не сплатив заборгованість за комісією в сумі 800 грн 00 коп., а також не виконав зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту за договором № 1007296 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 18 вересня 2023 року, у розмірі 8999 грн 99 коп. У наданому до суду відзиві на позов відповідач також не заперечує про наявність у нього обов`язку зі сплати заборгованості за тілом кредиту по зазначеним кредитним договорам. Поряд з цим, відповідач, який має статус військовослужбовця Національної гвардії України, посилаючись на положення пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначав, що у нього був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитами. Надаючи оцінку таким аргументам, суд виходить з такого. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється, зокрема, на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей. Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Крім цього, на території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти. Отже, станом на дату отримання [PERSON] кредитів та станом на дату розгляду справи діяв і, відповідно, діє особливий період. Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони. Згідно з частиною 2 статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України», військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Отже, дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Такий висновок, зокрема міститься в постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21. Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі в Національній гвардії України (а.с. 193 т.1). Відповідно до довідки першого заступника командира ВЧ [NUMBER] від 11 вересня 2023 року № 2548, [PERSON] проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з 10 квітня 2020 року (а.с. 195 т.1). Згідно з довідкою першого заступника командира ВЧ [NUMBER] від 30 грудня 2024 року № 7959, [PERSON] проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, з 10 квітня 2020 року (а.с. 194 т.1). Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] як військовослужбовець під час особливого періоду має пільги, передбачені в тому числі й пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, проценти за користування кредитами, які надані відповідачу, 18 вересня 2023 року відповідно до договорів № 9371678\~та № 1007296 на 8000 грн та 9000 грн, не можуть бути стягнуті позивачем. Таким чином, суд зазначає, що заявлені позивачем до стягнення суми процентів на користування кредиту по договору № 9371678 в розмірі 22690 грн, та по договору № 1007296 в розмірі 45144 грн з відповідача стягнуті не можуть бути відповідно до приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Поряд з цим, суд зазначає, що відповідач не обґрунтовував свої заперечення з вимогами позивача в частині стягнення процентів нормами Закону України «Про захист прав споживачів» також, не наводив жодних посилань на непропорційність нарахованих відсотків. Суд зазначає, що аргументи позивача про те, що відповідач мав при укладенні договорів повідомити кредиторів, що він є військовослужбовцем, а також для припинення нарахування процентів відповідач зобов`язаний був звернутись до відповідної фінансової установи та надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування відсотків і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення таких нарахувань, не спростовують наявності й нього гарантій, встановлених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на це, з відповідача можуть бути стягнуті суми заборгованості за тілом кредиту та комісією, яка передбачена умовами договору № 9371678, яка не є ані штрафними санкціями, ані процентами за користування кредитними коштами. Позивач просив стягнути з відповідача 7200 грн основного боргу та комісії в розмірі 800 грн за кредитним договором № 9371678 та 8999 грн 99 коп. основного боргу за договором № 1007296. З наданих представником відповідача документів, судом встановлено, що 10 грудня 2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасла М.М. було відкрито виконавче провадження № 76751954 на підставі виконавчого листа № 542/1683/24, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області на підставі заочного рішення у цій же справі щодо стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі - 84833 грн 99 коп.(а.с. 196 т.1). Відповідно до квитанції № ТВН7-96X6-7478-СВОЕ від 11.12.2024 (а.с. 198 т.1) з рахунку [PERSON] , відкритому у АТ « Універсал банк», за ВП № 76751954 стягнуто 16342 грн 75 коп. та відповідно до квитанції № С641-К6ВВ-ХР6Е-МЕНМ від 30.01.2025 (а.с. 199) - стягнуто 1000 грн. З відповіді приватного виконавця Лукмасла М.М. від 10.02.2025 № 8906 вбачається, що в рамках виконавчого провадження 76751954 стягнуто виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця згідно з платіжної інструкції № 7508 від 03.02.2025 у розмірі 90,91 грн, та згідно з платіжної інструкції № 5604 від 12.12.2024 у розмірі 1146,01 грн, а також стягнуто заборгованість на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно з платіжних інструкцій № 5603 від 12.12.2024 та № 7507 від 03.02.2025 в загальному розмірі 15369 грн 18 коп. (а.с. 202-203 т.1). Жодних доказів, які б спростовували, встановлені судом обставини, позивач не надав. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасла М.М. виконавче провадження № 76751954 закінчено відповідно до ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2025 року у справі № 542/1683/24 про скасування заочного рішення (а.с. 200-201 т.1). Оскільки суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку зі сплати 7200 грн основного боргу та комісії в розмірі 800 грн за кредитним договором № 9371678 та 8999 грн 99 коп. основного боргу за договором № 1007296, зважаючи на часткове погашення [PERSON] заборгованості перед позивачем в рамках ВП 76751954 в розмірі 15369 грн 18 коп., з відповідача має бути стягнуто 1630 грн 81 коп. (7200+800+8999,99 15369,18). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн 00 коп. (а.с. 51 т.1). Із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 1,9 % з розрахунку: 1630 грн 81 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 84833 грн 99 коп (сума заявлених позовних вимог) = 1,9% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 57 грн 53 коп. з розрахунку: 3028 грн (сума сплаченого судового збору) х 1,9 % (відсоток задоволених позовних вимог). В мотивувальній частині позову позивач зазначав, що у зв`язку із розглядом справи він поніс витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1135 грн). У прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути судові витрати із відповідача. Надаючи оцінку вимозі про стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1135 грн), суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодного підтверджуючого документу щодо понесення відповідних витрат, так само відсутні відомості про докази, які позивач витребував, не має інформації про здійснення огляду доказів за їх місцем знаходження, їх забезпечення. З огляду на викладене, підстави для стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1135 грн) відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial