Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 514\~918,43 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 30.10.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є ПАТ «СК «АРКС», та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 321685Га\\05АВ. 18 жовтня 2019 року в м. Олександрії на перехресті вулиць Діброви та Пролетарська [PERSON] , керуючи транспортним засобом ЗАЗ-110247, реєстраційний номер [NUMBER] , по вулиці Діброви, при виїзді на перехрестя рівнозначних доріг з вулиці Пролетарська не надав перевагу в русі автомобілю Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер [NUMBER] , що наближався праворуч, та допустив зіткнення з ним. Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 23.01.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення № 398/3734/19 стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. За заявою страхувальника [PERSON] згідно договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 321685Га\\05АВ від 30.10.2018 йому було виплачено 514\~918,43 грн. страхового відшкодування. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки в сумі 514\~918,43 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду від 04.01.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 05.02.2024 задоволені позовні вимоги, з відповідача на користь позивача було стягнуто 514\~918,43 грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати. Згідно ухвали суду від 24.04.2024 прийнято до розгляду заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення. Відповідно до ухвали суду від 20.05.2024 заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду від 05.02.2024 скасоване, справу призначено до розгляду. 25 вересня 2024 року справу перерозподілено судді Голосеніній Т.В. Ухвалою від 27.09.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. Представник відповідача направила відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності вини відповідача у заподіянні шкоди майну страхувальника [PERSON] . Судові рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними. Судом прийнято постанову про закриття провадження у справі, тому вина відповідача у завданні шкоди не встановлена. Представник позивача направив до суду відповідь на відзив. Відповідь мотивував тим, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною, тому закриття провадження у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі ст. 38 КУпАП не спростовує факту вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки на час дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 514\~918,43 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2018 року між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 321685Га\\05АВ. За умовами договору предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер [NUMBER] , та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього договору. Згідно договору майнові інтереси страхувальника були застраховані, зокрема, від збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до умов договору страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 25.2 договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості. Відповідно до п. 25.2.2 «Збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Страхова сума становила 2\~000\~000,00 грн. Франшиза за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» складала 0,00 % від страхової суми, встановленої на відповідний період дії договору. Строк договору з 31 жовтня 2018 року до 30 жовтня 2019 року. Також 30.10.2018 АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до договору добровільного страхування наземного транспорту № 321685Га\\05АВ від 30.10.2018, відповідно до якої погодили застрахувати додаткове обладнання (яке не входить до заводської комплектації транспортного засобу). 18 жовтня 2019 року о 19 год. 10 хв. в м. Олександрії на перехресті вулиць Діброви та Пролетарська сталася дорожньо-транспортна подія за участю транспортного засобу ЗАЗ-110247, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23січня 2020 року у справі № 398/3734/19стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП провадження закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст.\~247\~КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 14.02.2020. Згідно рахунків-фактур ТОВ «Агат-Авто» № АА00016985 від 02.11.2019, № АА00017335 від 03.12.2019 та № АА00017447 від 11.12.2019, рахунку-фактури ФОП [PERSON] від 29.10.2019 загальна вартість запасних частин та виконаних ремонтних робіт стосовно транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 514\~915,43 грн. Відповідно до страхових актів № ARX2512530 від 07.11.2019, № ARX2512532 від 07.11.2019, № ARX2524322 від 04.12.2019 та № ARX2526254 від 12.12.2019 позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на загальну суму 514\~915,43 грн., які були перераховані відповідно до платіжних доручень № 612410 від 08.11.2019, № 612350 від 11.11.2019, № 620929 від 05.12.2019 та № 623582 від 16.12.2019. У 2020 році ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до ТДВ «СК «Кредо» про стягнення коштів, оскільки, як вказував позивач, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ЗАЗ-110247, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за договором-полісом ОСЦПВВНТЗ № АО1619426 ТДВ «СК «Кредо». В ході розгляду Господарським судом Запорізької області справи № 908/3009/20 було встановлено, що за договором-полісом ОСЦПВВНТЗ № АО1619426 ТДВ «СК «Кредо» була застрахована цивільно-правова відповідальність іншого страхувальника ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» за шкоду, заподіяну під час експлуатації екскаватора ЕК-18, реєстраційний номер [NUMBER] , тому у задоволенні позовних вимог було відмовлено, про що зазначено у рішенні суду від 21.01.2021. У відповідності до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання). За ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст.1166ЦК покладено на відповідача. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 під час розгляду справи № 753/7281/15-ц. Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 465/674/19 тлумачення ст. 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. При цьому, у постанові ВС від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Крім того, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова ВС від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 686/4557/18, від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 993\~ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З урахуванням вище викладеного суд приходить до висновку, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, не є такою, що реабілітує особу, а тому таке закриття можливе лише у разі вчинення особою протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Також суд враховує, що відповідачем та його представником не доведено відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди майновим інтересам страхувальника. Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинним на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (у редакції станом на 18.10.2019), учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. За таких обставин, відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування, сплачену за договором добровільного страхування наземного транспорту № 321685Га\\05АВ від 30.10.2018 у розмірі 514\~915,43 грн., який доведений наданими позивачем доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 7\~723,70 грн. сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial