Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Болехівського міського суду від 23 липня 2014 року, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6000,00 грн та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2014 року ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] щомісячно на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі по 600,00 грн до досягнення повноліття, які відповідач не платив. Однак, зараз обставини змінилися і після народження другої дочки [PERSON] , [INFO] коштів позивача на утримання дітей не вистачає. Діти швидко ростуть, а тому витрати на їх утримання весь час збільшуються і тому надалі не в змозі самостійно утримувати вже двох дітей. Сімейне життя у сторін не склалося, тому зараз проживають окремо, а неповнолітні діти залишилися проживати разом з нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач працює, має значні доходи, а тому вважає, що відповідач також повинен брати участь в утриманні своїх дітей. Ухвалою від 18 лютого 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання 27.03.2025 не прибули. Позивач подала до суду заяву від 27.03.2025, у якій зменшила позовні вимоги і просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок у розмірі по 2500,00 грн на кожну дитину; справу просила розглянути без її участі. Відповідач подав до суду заяву від 27.03.2025, в якій позовні вимоги у зменшеному розмірі визнав, зокрема, щодо стягнення з нього на утримання дітей по 2500,00 грн на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182 ч.1, ч.2 Сімейного кодексу України, відповідно до яких: батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] \~та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с.5). Вони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2014 року у справі №339/334/14-ц з відповідача стягнуто на користь позивача щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі по 600,00грн до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 08 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10). У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, на цей час аліменти, які визначені до сплати за рішенням суду в сумі по 600,00 грн на доньку [PERSON] , є недостатніми для нормального забезпечення утримання дитини. Після ухвалення Болехівським міським судом рішення від 23 липня 2014 року про стягнення з відповідача аліментів пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини, які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача у твердій грошовій сумі. Присуджених судом коштів у розмірі 600,00 грн на дитину ( [PERSON] ) не достатньо для забезпечення нормального розвитку дитини, такий розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб для її утримання. Прожитковий мінімум на дитину у 2025 році в Україні з 1 січня становить для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, від 6 до 18 років 3196 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином, розмір аліментів, які згідно з рішенням суду постановлено стягувати з відповідача, не забезпечують необхідного гарантованого державою мінімуму на утримання дитини ( [PERSON] ), оскільки потреби дитини з урахуванням віку зросли. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відносини між сторонами ускладнилися, подружжя не проживає разом, а неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Отже, обов`язок батьків з утримання дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати дітей є безумовним. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем у зменшеному розмірі позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову, збільшення розміру аліментів, що стягуються на доньку [PERSON] , з 600 грн до 2500 грн щомісячно, та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі по 2500 грн щомісячно. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, збільшений розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з дати подачі позовної заяви, як про це просить у позовній заяві позивач. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів не є сталою величиною та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виконавчий лист № 339/334/14-ц, виданий 17 лютого 2025 року Болехівським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі по 600,00грн до досягнення дочкою повноліття, підлягає відкликанню. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, а також оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, - з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved