Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким встановити факт самостійного виховання та утримання ним малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження, без участі відповідачки [PERSON] . На обґрунтування позову зазначив, що він разом з відповідачкою [PERSON] проживав однією сім`єю. [INFO] у них народився син [PERSON] 18.11.2022 між ним, позивачем, та відповідачкою було зареєстровано шлюб, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.07.2022. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з ним, а відповідачка переїхала до м. Світловодська, де створила нову родину та перестала цікавитися долею сина. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2022 було задоволено його позовні вимоги до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання їх малолітнього сина [PERSON] з ним, позивачем у справі. Вказав, що він піклується про сина, забезпечує його усім необхідним. Відповідач з червня 2021 року не приймає участі у вихованні та забезпеченні сина, не утримує його та не цікавиться ним. Як йому стало відомо [PERSON] у 2024 році виїхала проживати за кордон, не працює та не має доходу, тому він не звертався до неї з позовом про стягнення аліментів. Зважаючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні йде повномасштабна війна з агресором - російською федерацією та в державі введено воєнний стан, постійно здійснюється мобілізація цивільного населення до Збройних Сил України. Він, як громадянин України, є військовозобов`язаним та у нього відсутні підстави для відстрочки від мобілізації, у разі його мобілізації малолітній син, місце проживання якого визначено з ним за рішенням суду, фактично може залишитись вдома сам без догляду та утримання. З урахуванням викладеного просив задовольнити позовні вимоги. Позивач та його представник адвокат Лаврик Ю.А. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав та мотивів, викладених у тексті позову та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Представник третьої особи служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи [INFO] у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду письмові пояснення, де вказав, що заявлені позивачем позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Сімейним кодексом України чітко передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. В силу закону батьки зобов`язані піклуватися про дитину до досягнення нею повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, мати або батько має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Вважає, що факт відсутності участі батька або матері у вихованні дитини може бути підтверджений виключно у разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав. Вказав, що у позові позивач зазначає, що з моменту припинення стосунків з відповідачкою їх неповнолітній син [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його одноособовому утриманні і самостійному вихованні. З позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] на даний час зареєстрована за адресою, де проживають позивач з неповнолітнім сином, тобто вона має можливість для спілкування та приймання участі у виховання сина. Зазначив, що позивачем не надано доказів, що в питанні виховання чи утримання неповнолітнього матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків. Вказав на те, що позивач є військовозобов`язаним і в даному випадку може виникнути спір, пов`язаний з доведенням підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що сторони у справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.07.2022 (справа № 537/1206/22), яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.11.2016 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 1050. З копії висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.10.2022 вбачається, що органом опіки встановлена доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] . З висновку також вбачається, що 12.10.2022 спеціалістами служби у справах дітей були обстежені умови проживання малолітнього [PERSON] та встановлено, що на час обстеження дитина проживала з батьком, складних життєвих обставин не виявлено. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2022 (справа № 537/1207/22), яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . При винесенні рішення судом було взято до уваги у тому числі вказаний висновок органу опіки та піклування. З характеристики, наданої 28.05.2024 директором Кременчуцької гімназії № 1 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на учня 5-А класу цього закладу [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] навчається у гімназії з 30.10.2023, за період навчання має гарну характеристику, охайний, старанний, вихований, добре навчається, контроль та догляд за ним здійснює батько [PERSON] , який відвідує батьківські збори, завжди на зв`язку з класним керівником, цікавиться навчанням та успіхами сина. З характеристики, наданої тренером КЗФКіС «МФК «Кремінь» [PERSON] вбачається, що [PERSON] відвідує футбольний клуб з 2022 року, за цей час зарекомендував себе з позитивної сторони, тренування відвідує старанно,приймає участь у іграх, турнірах, вихованням та комунікацією з тренером займається батько, який приходить на збори команди, супроводжує сина на турнірах та забезпечує усім необхідним для тренування. З характеристики, наданої ТОВ «Український медичний центр сімейного здоров`я» вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться під медичним наглядом ТОВ «УКРМЕДЦЕНТР СІМЕЙНОГО ЗДОРОВ`Я», декларація укладена з лікарем 06.11.2023; медичний центр з дитиною відвідує батько дитини, [PERSON] , який при захворюванні дитини оперативно контактує з лікарем. Позивачем надано також докази на підтвердження того, що він працює та отримує дохід, станом на 27.05.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має, має частку у праві власності на нерухоме майно. Також [PERSON] надано суду копію чеків, які не містять переліку придбаних чи отриманих поштою товарів та чеки про купівлю смартфону, сквіш-папки, штучного снігу, а також меблів у дитячу кімнату. Позивачем визнається, що він не звертався до суду з вимогами про стягнення з відповідачки коштів на утримання спільної дитини. Крім вказаних\~доказів Калініченком\~долучено до\~матеріалів справи\~письмові пояснення\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~які сторона\~позивача просить\~суд прийняти,\~як пояснення\~свідків,\~проте суд\~їх до\~уваги не\~бере.\~Суд зазначає,\~що згідно\~ч.1,\~2\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ці дані\~встановлюються такими\~засобами:\~1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами;\~2)\~висновками експертів;\~3)\~показаннями свідків.\~Статтею 93\~ЦПК України\~передбачено письмове\~опитування учасників\~справияк свідківшляхом проставлення\~їм в\~першій заяві\~по суті\~справи не\~більше десяти\~запитань про\~обставини,\~що мають\~значення для\~справи,\~проте ні\~ [PERSON] ,\~ні [PERSON] \~не є\~учасниками справи.\~Суд під\~час розгляду\~справи повинен\~безпосередньо дослідити\~докази у\~справі:\~ознайомитися з\~письмовими та\~електронними доказами,\~висновками експертів,\~поясненнями учасників\~справи,\~викладеними в\~заявах по\~суті справи,\~показаннями свідків,\~оглянути речові\~докази (ч.1\~ст..\~229\~ЦПК України).\~Кожний свідок\~допитується окремо,\~перед допитом\~свідка головуючий\~встановлює його\~особу,\~вік,\~рід занять,\~місце проживання\~і стосунки\~зі сторонами\~та іншими\~учасниками справи,\~роз`яснює його\~права і\~з`ясовує,\~чи не\~відмовляється свідок\~із встановлених\~законом підстав\~від давання\~показань,головуючий під\~розписку попереджає\~свідка про\~кримінальну відповідальність\~за завідомо\~неправдиве показання\~і відмову\~від давання\~показань та\~приводить його\~до присяги\~(ст..\~230\~цього Кодексу).\~Суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом\~(ч.1\~ст.\~78\~ЦПК України).Як вказав Верховний Суд у постанові від 12.06.2024 у справі № 501/3550/22 саме через недотримання встановленої законом процесуальної форми не можуть бути використані як показання свідків письмові пояснення громадян. Такого порядку надання показань свідків, як письмові пояснення, цивільним процесуальним законодавством України не передбачено. Отже, свідки допитуються судом безпосередньо, клопотань про виклик та допит свідків судом позивачем заявлено не було, хоча суд роз`яснював йому таке право. Суду не надано також належних доказів перебування відповідачки за кордоном. 23.01.2025 засобами поштового зв`язку судом отримано заяву, подану від імені відповідача [PERSON] , яка не містить вказівки на адресу фактичного місця проживання (лише країну), зазначена адреса зареєстрованого місця проживання в Україні у м. Кременчуці. За змістом заяви [PERSON] позов визнала, розгляд справи просить проводити за її відсутності. До заяви, адресованої суду, додана заява компетентним органам або всім, кого це стосується за належністю, подана від імені [PERSON] двома мовами, згідно якої українською мовою повідомлено, що [PERSON] проживає у Республіці Польща, з дитиною, [PERSON] , [INFO] , не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Переклад частини заяви на державну мову відсутній. Крім цього, до заяви долучено документ іноземною мовою без перекладу на українську мову, а тому суд не може встановити йогозмісту. Згідно конверту, документи відправлені на адресу суду з м. Кременчука, з адреси зареєстрованого місця проживання відповідачки, яка є і адресою фактичного місця проживання позивача. А тому суд не може з достатньою вірогідністю констатувати, що заява подана саме відповідачкою. Суд також зазначає, що визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову виключно за наявності для того законних підстав. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із частиною 7 статті 7\~Сімейного кодексу\~України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.2 ст.150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1-4 ст. 157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. В силу статті 15\~СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (ч.4 ст. 15 СК України). Так, відповідно до ст.. 164 СК України, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав. Як вказавав Верховний Суд у постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем малолітнього сина може мати негативні наслідки як для матері дитини, так і для самої дитини. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема, від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання й утримання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини (Верховний Суд, постанова від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22). У разі\~виникнення конкретного\~спору позивач\~повинен обрати\~належний спосіб\~захисту порушеного\~права,\~визначити належного\~відповідача та\~надати суду\~належні,\~допустимі,\~достовірні та\~достатні докази.\~Метою заявлення\~цього позову,\~як у\~ньому зазначено\~позивачем,\~є отримання\~відстрочки від\~призову на\~військову службу\~під час\~мобілізації,\~а не\~вирішення спору\~між батьками\~дитини щодо\~виконання ними\~обов`язків з\~виховання чи\~утримання неповнолітнього\~сина.\~У позовній\~заяві позивач\~просить встановити\~факт самостійного\~виховання і\~утримання ним\~малолітнього сина.\~Заявлена вимога\~пов`язана\~з доведенням\~існування підстав\~для визнання\~(підтвердження)\~за ним\~певного соціально-правового\~статусу -\~батька,\~який самостійно\~виховує дитину.\~У даній\~справі вимоги\~про позбавлення\~відповідачки батьківських\~прав,\~встановлення порядку\~спілкування з\~дитиною чи\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини позивачем\~не заявлено.Заявлені вимоги\~про встановлення\~факту того,\~що [PERSON] \~самостійно,\~без участі\~матері [PERSON] \~виховує та\~повністю утримує\~свого малолітнього\~сина по\~суті є\~тотожними та\~входять у\~предмет доказування\~при вирішенні\~позовної вимоги\~про позбавлення\~батьківських прав\~або вимоги\~про стягнення\~аліментів у\~частині утримання\~дитини. Оскільки [PERSON] не позбавлена батьківських прав щодо свого малолітнього сина, вона зобов`язана виконувати обов`язки, які покладаються на неї як на матір вимогами законодавства України, зокрема ст. 150 СК України, а тому за вказаних обставин не можна вважати, що позивач є особою, яка самостійно виховує та утримує дитину. Навіть якщо відповідачка проживає за межами території України це не звільняє її, як матір неповнолітньої дитини, від обов`язку виховання та утримання її сина. На підставі викладеного суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання самостійного виховання і утримання неповнолітньої дитини батьком.

Outcome: dismissed