Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

19.03.2024 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Субботіної Л.В. звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, якою просить стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 25\~000,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. Позивач обґрунтувала позовну заяву тим, що 07 жовтня 2011 року вона [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не підтримуються з 2022 року, у зв`язку з чим нею було подано до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилася проживати разом із нею. З моменту окремого проживання, відповідач не регулярно та не у повному обсязі виконує свої обов`язки по утриманню дитини, не надає належної матеріальної допомоги, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Відповідач має можливість надавати допомогу на утримання сина, оскільки працює за межами України, та отримує дохід у доларовому еквіваленті, але цього робить не завжди. З огляду на погіршення та подорожчання умов життя в цілому, їй одній достатньо важко утримувати сина, що стало приводом для звернення з цим позовом до суду. 15.04.2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, яким визнав позовні вимоги частково та зазначив, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 5000,00 грн. на місяць. Наразі доходів він не отримує, утримується за рахунок заощаджень. При цьому, позивачем жодним чином не обґрунтовано суму аліментів на утримання сина у розмірі 25\~000,00 грн, не надано доказів витрат, які позивач несе на утримання сина. Відповідач вважає, що сума у розмірі 25 000 грн. є завищеною. При цьому, позивач посилається на прожитковий мінімум для дитини у віці 6-18 років з 01.07.2024 р. у розмірі 3196,00 грн. 05.05.2025 предстанвиком позивача було подано заперечення на відзив, в якому сторона позивача зазначає про те, що відповідач фізично здоровий, у зв`язку із чим повинен утримувати малолітнього сина. Передбачені законом підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримання малолітньої дитини відсутні. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, за клопотанням представника позивача, витребувано з: - АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» інформацію щодо доходу (прибутку) 2020-2024 р.р. отриманого [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на рахунки відкриті в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ»; - Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України, мети перетину державного кордону України, напрямків перетину державного кордону України, періодів перебування за межами України за 2020-2024роки, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; - Головного управління державної податкової служби в Одеській області, інформацію про суму отриманих доходів [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), за період з 2022 року по 2024 рік. У судовому засіданні представник позивача адвокат Субботіна Л.В. підтримала подану позовну заяву, наполягала на її задоволенні, зазначила що відповідач за межами країни працює моряком, у нього високий рівень заробітної плати, а тому він має можливість сплачувати аліменти в заявленій сумі. Адвокат Субботіна Л.В. проаналізувала банківські виписки по рахунках позивача, які свідчать про високий рівень його доходу, зокрема в період з в період з 01.01.2020 по 21.03.2024 р. на рахунки відповідач отримав: 43 415,16 доларів, 54 158,43 доларів, 29 480,00 доларів, 58 951,82 доларів, 54 150,15 доларів, в т.ч. від компанії Laskaridis Shipping Co. Ltd. компанія з управління судами, яка базується в Афінах, Греція, де відповідач працевлаштований але приховує свої доходи Відсутність руху коштів по рахункам за 2024 2025 роки лише свідчить про те, що відповідач приховує свої доходи. Представник відповідача адвокат Гареєв Є.Ш. заперечував проти позовних вимог щодо стягнення з відповідача 25000,0 грн. щомісячно та зазначив, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн. Відповідач дійсно є моряком, однак наразі він не працює за спеціальністю, проживає за межами країни, за рахунок своїх попередніх заощаджень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м.Одеси розірвано. Під-час шлюбних стосунків у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, 16 травня 2023 року, актовий запис №4219. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем. Позивач стверджує, що [PERSON] має прибуток у доларовому еквіваленті, оскільки працює за межами України. Матеріальна допомога, яку надає відповідач на утримання спільної дитини не відповідає потребам сина, та є не стабільною зі сторони відповідача, тому [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 25000,00 грн., щомісячно. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року\~(з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За положеннями ч.1\~ст.191 СК України\~\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до положень ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає малолітня дитина, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги якою заявлено про присудження аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання малолітньої дитини [PERSON] підлягають присудженню у твердій грошовій сумі. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено\~статтею 182 СК України, частиною 1 даної норми матеріального права передбачено необхідність врахування, зокрема, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків тощо. У даному випадку, стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів знаходження на його утриманні інших осіб. Згідно відповіді Державної податкової служби України від 05.06.2024 року, наданої на виконання ухвали суду, станом на 24.05.2024 рік, інформація щодо джерел та сум доходів, отриманих від податкових агентів стосовно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період 1 квартал 2022 року по 1 квартал 2024 року в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків - відсутня. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29.05.2024 року, наданої на виконання ухвали суду, щодо перетину державного кордону України, вбачається, що в період з 2020 року по день надання відповіді (12.06.2024 року) [PERSON] , здійснив виїзд 16.05.2020 року та 17 .11.2020 року в`їзд на територію України. 21.02.2021 року здійснив виїзд та 21.08.2021 року в`їзд на територію України. 02.11.2021 року здійснив виїзд з території України, та більше на територію України не повертався. З наданих виписок Акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ», по картковим рахункам відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період 2020-2024 рік, вбачається, що відповідач має три рахунки, з яких два рахунки (код валюти 840 - долари) та один рахунок (код валюти 980 гривня). Судом встановлено, що в період з 01.01.2020 року по 30.11.2023 року позивач отримував на валютний рахунок в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» грошові кошти від іноземних судоходних компаній. Зокрема за 2023 рік відповідач отримував наступні зарахування. Зг. МТ103 REF S0630901D5C101 M/V NIREAS WAGES 01-28/02/23, IMO 9 611905/GR4402600270000361200020587 1/LASKARIDIS SHIPPING COMPANY LTD 2/BROAD STREET 80: -31.03.2023 року 795,81 дол. США; -28.04.2023 року 2\~086,77 дол. США; -31.05.2023 року 1\~778,46 дол. США; -30.06.2023 року 2\~404,38 дол. США; -31.07.2023 року 2\~045,00 дол. США; -31.08.2023 року 2\~790,71 дол. США; -29.09.2023 року 1\~807,44 дол. США; -31.10.2023 року 2\~559,12 дол. США; -30.11.2023 року 2092,67 дол. США Із наданих банком виписок також вбачається, що відповідач регулярно отримував на карту [NUMBER] грошові кошти від продажу валюти. Загальна сума отриманих зарахувань від LASKARIDIS SHIPPING COMPANY LTD, за 2023 рік, складає 18\~359,90 дол. США. Поділивши цю суму на 12 місяців, судом встановлено, що на місяць відповідач отримував 1530 дол. США. Матеріали справи не містять доказів доходів відповідача за 2024 2025 роки. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3\~ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»\~та\~п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет», мінімальна заробітна плата станом на момент розгляду справи\~становить 8000,00 гривень. 50% від 8000,00 гривень складає\~4000,00\~гривень. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривні. 50% від 3196,00 гривні складає\~1598,00\~гривень. При ухваленні рішення про стягнення аліментів на дитину суд керується, насамперед, інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Суд констатує, що у даному випадку відповідач [PERSON] виїхав за межі України 02.11.2021 року та більше не повертався, що підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29.05.2024 року. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Гареєв Є.Ш. визнав, що відповідач працював моряком, має статус моряка, однак при цьому зауважив на тому, що він не працює наразі за спеціальністю, не отримує доходів, та існує за рахунок заощаджень. Суд виходить із того, що відповідач [PERSON] має спеціальність моряка, частково визнав позовні вимоги на суму 5\~000 грн., доказів того що він розірвав контракт з LASKARIDIS SHIPPING COMPANY LTD, стороною відповідача суду не надано, тому суд критично відноситься до доводів адвоката Гареєва Є.Ш. щодо не отримання відповідачем доходів за межами країни. При цьому, враховуючи знаходження відповідача за межами країни, перевірити наявність грошових коштів на іноземних рахунках відповідача [PERSON] , в судовому порядку не представляється можливим. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі N 917/549/20). Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19). З урахуванням встановлених обставин, суд не знаходить законних підстав для визначення розміру аліментів в сумі 25 000,00 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем у 2023 - 2024 2025 роках доходу такого рівня, який би зміг забезпечити можливість сплати аліментів у такому розмірі. Також, надаючи правову оцінку розміру щомісячних витрат на дитину, зазначених адвокатом Субботіною Л.В., суд зазначає що медичні витрати на дитину відносяться до додаткових витрат, які підлягають стягненню в порядку ст. 190 Сімейного кодексу України, окремо від аліментів. Сезонне оновлення гардеробу здійснюється не кожного місяця. В свою чергу, позивач не довела суду належними та допустимими доказами щомісячні витрат на дитину у заявленому до стягненні розмірі 25 000 грн. Суд виходить із того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а тому обов`язок щодо належного утримання дитини лежить на обох батьках. Враховуючи наявність у відповідача спеціальності моряка, часткове визнання позову на суму 5\~000 грн., перебування відповідача за межами країни з кінця 2021 року, відсутність доказів розірвання контракту з LASKARIDIS SHIPPING COMPANY LTD, однак у той же час враховуючи відсутність в матеріалах справи доходів відповідача за 2024 2025 роки, суд вважає що стягнення з відповідача на утримання малолітньої дитини по 10 000,00 гривень щомісяця, буде відповідати інтересам дитини, її гармонійному розвитку дитини, та одночасно не порушить права відповідача. Суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на своєму утриманні не має, а тому зобов`язаний вживати всіх необхідних\~заходів з метою отримання законних джерел доходів для забезпечення гідних умов проживання та розвитку дитини. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів,\~їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1\~ст.192 СК України). Згідно\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 19.03.2024 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Таким чином, позовна заява [PERSON] до\~ [PERSON] підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 10 000 (десять тисяч) гривень щомісяця, починаючи з 19.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] .

Outcome: partial