Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал (далі ТОВ\~ФККредит-Капітал або Товариство) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №\~4362553 від 04 липня 2021 року в загальному розмірі 40260 грн. 28 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 04 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Мілоан (далі ТОВ\~Мілоан) та [PERSON] був укладений в електронній формі відповідно до Закону України Про електронну комерцію та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором кредитний договір №\~4362553, який розміщено в особистому кабінеті відповідача, за умовами якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 20000 грн., шляхом безготівкового переказу на рахунок її платіжної карти, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 вказаного договору кредит було надано строком на 30 днів з 04.07.2021 року з терміном повернення і сплатою комісії за надання кредиту 03.08.2021 року. ТОВ\~Мілоан умови кредитного договору №\~4362553 виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредит, відповідач у свою чергу не виконав умови кредитного договору, кредитні кошти не повернула. 09 лютого 2023 року між ТОВ\~Мілоан і ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал укладений договір відступлення прав вимоги №\~80-МЛ, за умовами якого Товариство набуло прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~8104596. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №\~4362553 у неї виникла заборгованість на загальну суму 40260 грн. 28 коп., з яких: 14487 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23773 грн. заборгованість за відсотками, 2000 грн. заборгованість за комісією. Представник позивача ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал у судове засідання не з`явився, його представник Корж Т.С. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду 26.02.2025 року поданий нею відзив на позов, у якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково лише на суму в розмірі 29000 грн., посилаючись на вимоги ч. 15 ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей. Зазначила, що її чоловік, перебуваючи в лавах Збройних Сил України загинув, про що надала підтверджуючі документи. Провівши розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 04.07.2021 року відповідач [PERSON] в особистому кабінеті на сайті ТОВ\~Мілоан https://miloan.ua/ подала анкету-заяву №\~4362553 на отримання кредиту. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Договір про споживчий кредит №\~4362553 від 04 липня 2021 року був підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, відповідач [PERSON] уклала із ТОВ\~Мілоан договір про споживчий кредит №\~4362553. 04 липня 2021 року ТОВ\~Мілоан здійснило перерахування відповідачу [PERSON] на банківську картку грошові кошти в розмірі 20000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №\~50434992. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію від 03 вересня 2015 року №\~675-VIII (далі Закон №\~675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 Закону №\~675-VIII встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону №\~675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону №\~675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону №\~675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону №\~675-VIII). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд вважає, що факт виникнення кредитних відносин між відповідачем [PERSON] і ТОВ\~Мілоан є очевидним і встановленим, та надані позивачем докази містять інформацію про виникнення кредитних відносин. Також суд встановив, що 09 лютого 2023 року між ТОВ\~Мілоан і ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал було укладено договір відступлення прав вимоги №\~85-МЛ, за умовами якого Товариство набуло прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~4362553. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином позивач ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал набуло право вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав до відповідача [PERSON] у кредитних правовідносинах, що виникли між ТОВ\~Мілоан і відповідачем [PERSON] . Позивач ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал, звертаючись до суду з цим позовом, посилалося на те, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором №\~4362553 належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 40260 грн. 28 коп. з яких: 14487 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23773 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками, 2000 грн. заборгованість за комісією. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №\~4362553, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №\~129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). При цьому, згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал, заявляючи вимоги про стягнення із відповідача заборгованості в розмірі 40260 грн. 28 коп., додало до позову кредитний договір №\~4362553 із наступними умовами: сума кредиту 20000 грн., кредит надається загальним строком 30 днів із 04.07.2021 року (дата надання кредиту). У п. п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6 зазначено загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманим, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 9500 грн. 00 коп. в грошовому виразі та 11.215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5 -1.5.2. Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 29500 грн. 00 коп. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячі з припущенням, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4. Договору. Комісія за надання кредиту 2000 грн., яка нараховується за ставкою 10\~% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 7500 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5\~% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Судом встановлено, що ТОВ\~Мілоан є фінансовою установою з надання коштів у позику зокрема, через сайт https://miloan.ua. Порядок надання коштів у позику в ТОВМілоан регламентувалися станом на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ\~Мілоан (в редакції від 01 квітня 2022 року) (далі Правила). У п. 1.2 цих Правил встановлено, що вони регламентують єдиний порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ\~Мілоан, як виключного виду його діяльності та єдиної фінансової послуги, що надається Товариством фізичним особам позичальникам/споживачам, визначають порядок і умови укладення кредитних договорів з ними, загальні права та обов`язки сторін договору, правила обліку та порядок зберігання кредитних договорів та інших документів, пов`язаних з наданням фінансових послуг Товариством, порядок доступу споживачів фінансових послуг до документів та іншої інформації, пов`язаної з наданням фінансових послуг Товариством, а також регулюють інші питання вказані у цих Правилах. За рішенням вищого органу, Товариство може також надавати кредити юридичним особам на індивідуально визначених умовах. Зі змісту вказаних Правил вбачається, що для отримання кредитних коштів фізична особа (заявник/позичальник) повинна вчинити певні дії, зокрема: щоб подати заяву на отримання кредиту, заявник має зареєструватися в інформаційно-комунікаційній системі Товариства через заповнення відповідної реєстраційної форми на Веб-сайті або шляхом направлення необхідних для реєстрації даних через встановлені канали передачі інформації (мобільні додатки, сторінки в мережі Інтернет, месенджери, інші засоби телекомунікацій, що інтегровані з інформаційно-комунікаційною системою Товариства). На підставі реєстраційних даних інформаційно-комунікаційна система Товариства здійснює реєстрацію Заявника, створює обліковий запис (аккаунт/ профіль) та Особистий кабінет Заявника/Позичальника (п. 3.1 Правил); заявник здійснює заповнення Заяви на отримання кредиту на Веб-сайті Товариства або шляхом направлення необхідних даних через встановлені канали передачі інформації (мобільні додатки, сторінки в мережі Інтернет, месенджери, інші засоби телекомунікацій, що інтегровані з інформаційно-комунікаційною системою Товариства). У Заяві Заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту (п. 4.1); подаючи Заяву за кредитним продуктом, що передбачає надання кредиту шляхом переказу суми кредиту на Картковий рахунок, Заявник має зареєструвати в Особистому кабінеті Банківську картку, яка буде використана для зарахування коштів при позитивному рішенні по Заяві, якщо така Банківська картка не була зареєстрована Заявником у Особистому кабінеті раніше. Товариство здійснює верифікацію доданої Позичальником Банківської картки (п. 4.3 Правил); оформляючи Заяву, Заявник, якщо це передбачає форма Заяви, має вказати прізвища та телефони контактних осіб (з переліку знайомих, за містом роботи, родичів) з якими Товариство може зв`язатися для перевірки / підтвердження окремих відомостей про Заявника, вказаних ним у Заяві, а також для донесення до Позичальника інформації про необхідність виконання зобов`язань за кредитним договором при врегулюванні простроченої заборгованості(п. 4.7 Правил); інформаційно-комунікаційна система Товариства здійснює реєстрацію Заяви на кредит, за процесом розгляду якої Заявник може слідкувати через Особистий кабінет Заявника (п. 4.8 Правил); рішення про надання кредиту приймається Товариством на підставі обробки інформації про Заявника отриманої від нього та/або третіх осіб протягом періоду не більше ніж три робочих дні з часу отримання повністю належним чином оформленої Заяви. У разі повернення Заяви на доопрацювання Заявнику, відрахування цього терміну починається з моменту останнього надсилання Заявником Заяви на розгляд (п. 4.9 Правил); сума, строк, розмір процентної ставки та інші умови кредиту визначається виходячи з оцінки Товариством кредитоспроможності Заявника та з урахуванням інших обставин. Товариство може запропонувати Заявнику кредит на умовах відмінних від вказаних ним у Заяві. Заявник може прийняти таку пропозицію Товариства, підтвердивши свою згоду на зміну умов кредиту у Заяві або не прийняти. У разі неприйняття Заявником пропозиції Товариства про зміну умов кредиту за Заявою протягом двох днів, подальший розгляд Заяви припиняється (п. 4.11 Правил); приймаючи Заяву до розгляду, Товариство не бере на себе зобов`язання надати Заявнику кредит. Товариство має право відмовити Заявнику в наданні кредиту без зазначення причини такої відмови, якщо інше не встановлено законодавством ( п. 4.12 Правил). Товариство приймає рішення про видачу кредиту або відмову у видачі кредиту і повідомляє про це Заявника шляхом надсилання йому електронного повідомлення (SMS) на телефонний номер та/або електронного повідомлення на адресу електронної пошти або іншим чином за допомогою засобів зав`язків, зазначених Заявником при реєстрації у Особистому кабінеті (п. 4.13 Правил); у випадку прийняття рішення про надання кредиту, Товариство укладає із Заявником Кредитний договір на умовах та в порядку, передбаченому цими Правилами. У разі прийняття рішення про видачу кредиту, Позичальник вчиняє дії передбачені розділом 5 цих Правил (4.14 Правил); Товариство в день укладення кредитного договору, але не пізніше трьох робочих днів з дня його підписання надає кредит шляхом (у спосіб), що передбачений у Кредитному договорі (п. 4.15 Правил). Із матеріалів справи вбачається, що 04.07.2021 року відповідач [PERSON] виявила намір отримати у ТОВ\~Мілоан кредитні кошти та здійснила на сайті miolan.ua заповнення анкети-заяви №\~4362353, зазначивши свої дані, бажаний розмір кредиту 20000 грн., строк кредитування 30 днів. Також дана анкета-заява містить процес оформлення та її розгляду: заповнення заяви, автоматична перевірка, перевірка у БКІ, скоринг, підписання договору, оброблено. За наслідками розгляду анкети-заяви ТОВ\~Мілоан було прийнято рішення: погоджено, погоджено умови кредитування по цій заяві, а саме: замовлена сума 20000 грн., замовлений строк 30 днів з датою повернення кредиту 03.08.2021 року, погоджена сума 20000 грн., погоджений строк 30 днів, комісія за надання кредиту 2000 грн. 00 коп. нараховуються одноразово 10 відсотків від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 7500 грн. 00 коп., за ставкою процентів 1,25 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Виходячи зі змісту вказаної анкети-заяви №\~4362353, слід дійти висновку, що дії вчинені відповідачем [PERSON] і ТОВ\~Мілоан вчинені на виконання пунктів Правил наведених вище. У п. 5 Правил визначено порядок укладення кредитного договору, після дій визначених у вказаних вище пунктів Правил. Також позивачем ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал додано до позовної заяви паспорт споживчого кредиту № 4362353, який є додатком №\~2 до кредитного договору №\~4362353 із аналогічними умовами кредитування зазначених у вказаному кредитному договорі. Виходячи із наведених вище Правил, які регламентують надання коштів у позику в ТОВ\~Мілоан, анкету-заяву №\~4362353, заповнену відповідачем [PERSON] , умови кредитного договору №\~4362353 визначені ТОВ\~Мілоан, суд вважає, що умови на яких було надано кредитні кошти відповідачу [PERSON] є суперечливими щодо строку надання цих кредитних коштів, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, виникли внаслідок виконання письмового договору, що складається з оферти та акцепту. Як встановлено судом вище, відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ\~Мілоан, зазначавши бажані умови кредитування шляхом заповнення анкети-заяви №\~4362353: сума кредиту 20000 грн., строк кредиту 30 днів, у відповідь ТОВ\~Мілоан прийняло рішення, погодившись саме із такими умовами кредитування: сума кредиту 20000 грн., строк кредиту до 03 серпня 2021 року, тобто до ТОВ\~Мілоан звернувся сам відповідач, а ТОВ\~Мілоан акцептував лише такі умови кредитування. Матеріали справи не містять доказів того, що на виконання п. 4.11 Правил ТОВ\~Мілоан запропонувало відповідачу [PERSON] кредит на умовах відмінних від вказаних ним у заяві та нею підтверджена така згода на зміну умов кредиту у цій заяві. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів вважається нечесною підприємницькою практикою і забороняється будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Крім того, як роз`яснено у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року у справі №\~15-рп/2011, положення п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. У Директиві 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005року щодо несправедливих видів торговельної практики зазначається, що фінансові послуги через їхню складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і, таким чином, ефективного вибору. Директива розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди. Згідно із п. 2 ст. 7 Директиви, комерційна діяльність вважається такою, що вводить в оману, якщо вона містить недостовірну інформацію або створює загальне враження, що вводить чи може ввести в оману, навіть, якщо інформація вірна у відношенні одного або декількох елементів такої інформації. Разом з тим, бездіяльністю, що вводить в оману вважається така комерційна діяльність, в котрій, виходячи з фактичної ситуації, приймаючи до уваги всі особливості, обставини та обмеження комунікативного середовища, продавець не надає суттєво необхідної середньостатистичному споживачеві інформації для прийняття обдуманого рішення щодо угоди, що веде або може призвести до укладення середньостатистичним покупцем угоди, яка не була б укладена ним при інших обставинах. Також, бездіяльністю, яка вводить в оману визнається ненадання продавцем або несвоєчасне надання в двоякій, нечіткій, незрозумілій формі інформації, що вважається суттєвою. Таким чином, за наявних у справі матеріалів існують об`єктивні підстави стверджувати, що під час підписання кредитного договору №\~4362353 відповідача [PERSON] було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме, щодо строку кредитування, оскільки при погодженні ТОВ\~Мілоан умов кредитного договору строк кредиту погодженим на 30 днів до 03.08.2021 року, при цьому будь-якої інформації про те, що цей період є пільговий, як зазначено у кредитному договорі, рішення ТОВ Мілоан яким погоджено надання кредиту в анкеті-заявці, не містить. При цьому суд враховує, що Правила, якими регламентувалися станом на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ Мілоан розроблені самим же ТОВ\~Мілоан. За змістом розділі 12 Правил з метою ведення обліку та реєстрації кредитних договорів та операцій з надання фінансових послуг (кредитів) ТОВ\~Мілоан застосовує облікову та реєструючу системи, які забезпечують облік та реєстрацію договорів та операцій в електронному вигляді. Зі змісту картки обліку виконання договору наданої з облікової системи ТОВ\~Мілоан та долученої до позовної заяви позивачем, вбачається, що дата укладання кредитного договору № 4362353 зазначена 04 липня 2021 року , а дата строку дії договору 03 серпня 2021 року. Із витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №\~80-МЛ від 09.02.2023 року видно, що ТОВ\~Мілоан було передано право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №\~8104596, дата закінчення якого вказана 03 серпня 2021 року. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №\~334/3056/159). Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №\~199/7014/20 роз`яснив, що в оцінці поведінки та способу ведення справ банком судом враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Верховний Суд у постанові від 14 травня 2022 року у справі №\~944/3046/20 роз`яснив, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. ч. 3, 4 ст.\~213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін. Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Позивач ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал, звертаючись до суду з цим позовом, не довів, що надання кредитних коштів позичальникові, відповідачу [PERSON] , враховуючи зазначені вище суперечності у наданих позивачем доказах, зокрема, строку кредиту, відбулося на умовах, встановлених кредитним договором №\~4362353. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених умовах та діях, які були вчинені між контрагентами кредитного договору, передбаченими Правилами та умовах, погоджених ТОВ\~Мілоан, які містяться в анкеті-заявці №\~4362353 та якими визначено строк кредиту на 30 днів із 04 липня 2021 року по 03 серпня 2021 року, відсотки за кредитом у розмір 7500 грн., а не завуальованими, двозначними, понадміру великими за обсягом (понад 6 сторінок кредитного договору) умовами, які дозволяють кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №\~444/9519/12 та у постанові від 04 липня 2018 року у справі №\~310/11534/13-ц вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №\~4362353 від 04 липня 2021 року в межах строку кредитування із 04 липня 2021 року по 03 серпня 2021 року в загальному розмірі 27500 грн., з яких: 20000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7500 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками. Вирішуючи вимоги про стягнення комісії у розмірі 2000 грн., суд дійшов наступних висновків. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №\~202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Суд звертає увагу, що у кредитному договорі №\~4362353 від 07 липня 2021 року не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена комісія, також позивачем не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору №\~4362353 від 07 липня 2021 року, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що фактично строк кредиту за кредитним договором №\~4362353, укладеним 07 липня 2021 року між ТОВ\~Мілоан та відповідачем [PERSON] погоджено із 04.07.2021 року по 03.08.2021 року, кредитні кошти відповідачем добровільно не повернуті, суд дійшов висновку, що позов ТОВ\~ФК\~Кредит-Капітал є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 27500 грн., в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Товариством при подачі до суду позову судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial