Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що 22 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб виконавчим комітетом Тур`ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №9. Від спільного життя у позивачки з відповідачем є двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з позивачкою. [PERSON] вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей, так як протягом 2 років взагалі не з`являється до дітей, не виходить на зв`язок та не цікавиться їхнім життям. Відповідач повністю усунувся від фінансового забезпечення своїх дітей, які вже протягом декількох років знаходяться на повному утриманні позивачки. Відповідач, розуміючи свій обов`язок утримувати дітей, не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добре розуміючи важливість участі у вихованні та забезпеченні дітей відповідач повністю усунувся від спілкування та матеріального забезпечення дітей. Відповідач фактично більше двох років не цікавиться станом здоров я дітей, не піклується про їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, не виховує, не приділяє дітям елементарної батьківської уваги, ласки та турботи. Враховуючи те, що відповідач не виходить на зв`язок, не цікавиться дітьми, позивачка не має можливості вирішувати будь-які юридичні питання пов`язані із своїми дітьми. Без дозволу відповідача, як батька, позивачка не може оформляти необхідні дітям документи та вирішувати інші питання із життя дітей. Таким чином всі ці обставин дають підстави вважати, що відповідач умисно та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, тим самим заслуговує на позбавлення його батьківських прав, бо фактично створює своєю бездіяльністю умови, які шкодять інтересам дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьком від виховання дітей, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітніх дітей. Тому, враховуючи вищевикладене, позивачка вважає, що для захисту прав та інтересів її малолітніх дітей вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. 14 липня 2021 року, 05 серпня 2021 року, 13 серпня 2021 року відповідач [PERSON] притягався Дубенським міськрайонним судом Рівненської області до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП щодо вчинення домашнього насильства відносно дружини [PERSON] та тещі [PERSON] . Також в провадженні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №559/2136/21 про обвинувачення [PERSON] за ст. 126-1 КК України. [PERSON] обвинувачується у вчиненні домашнього насильства відносно [PERSON] . Свідками такої поведінки відповідача неодноразово були малолітні діти позивачки, що негативним чином впливало на їхній психологічний стан. Позивачка, як мама, створила своїм дітям всі належні умови для життя та розвитку, дбає про їхній внутрішній стан, вирішує повсякденні проблеми пов`язані із дітьми, забезпечує їх та в повній мірі виконує покладені на позивачку обов`язки. Позбавлення відповідача батьківських прав у даному випадку не поставить малолітніх дітей у гірше становище. Позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде здійснено в інтересах її малолітніх дітей. У разі якщо відповідач виправить свою поведінку, виявить бажання спілкуватись із дітьми, буде цікавитись їхнім життям, то позивачка не чинитиме йому перешкод і буду лише радіти з того, що він зможе відновити довірливі відносини із своїми дітьми Враховуючи все вищевикладене, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів своїх малолітніх дітей позивачка вважає за необхідне звернутись до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Представник відповідача - адвокат Ходак С.К. подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає. Відповідач проти позбавлення батьківських прав заперечує, оскільки бажає підтримувати тісні стосунки з дітьми. Доводи позивачки вважає надуманими. Відповідач тривалий час перебуває в Республіці Польща, тому не мав можливості спілкуватись з дітьми. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 26.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Рідченко М.В. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Повідомила, що з 2021 року відповідач з дітьми не контактує, не займається їх утриманням та вихованням. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними. Пояснив, що відповідач не може приїхати з Польщі до дітей тому, що не зможе туди повернутись через воєнний стан, і втратить роботу. З позивачкою і дітьми не виходив на зв`язок тому, що в суді розглядалась кримінальна справа про насильство в сім`ї, і він не хотів загострювати конфлікт. Додатково зазначив, що в 2021 році відповідач нотаріальною заявою відмовився від поділу спільного з позивачкою майна (будинку), який залишив для проживання позивачки з дітьми. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області у судовому засіданні зазначила, що підтримує наданий письмовий висновок та просила прийняти рішення в інтересах дитини. Орган опіки та піклування неодноразово відвідував сім`ю позивачки, однак відповідача жодного разу не бачили. З 2021 року відповідач лише один раз телефонував до органу місцевого самоврядування з приводу своїх дітей. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] в судовому засідання надала показання наступного змісту: вона є мамою позивачки, і доглядає дітей коли позивачка їздить на заробітки закордон. Відповідач долею дітей не цікавиться, матеріальну допомогу не надає, з дітьми не спілкується, менша дитина його взагалі не знає. За останні роки відповідач дзвонив до неї лише один раз, ще до початку повномасштабної війни, хоча номер її телефона він знав (поміняла номер лише 2 місяці тому). В 2022 році, після початку повномасштабної війни, позивачка з дітьми приблизно 2,5 місяці проживала у Польщі, за цей час відповідач відвідував дітей лише один раз. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] в судовому засідання надав показання наступного змісту: він є сусідом позивачки, знайомий з її мамою, останні роки відповідача не бачив. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] в судовому засідання надала показання наступного змісту: вона як виконуюча обов`язки керівника амбулаторії підписала довідку від 22.01.2024 (а.с.20) зі слів педіатра, сама безпосередньо відповідною інформацією не володіла. ІІІ. Фактичні обставини справи. У свідоцтвах про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 7). Діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 6, 8). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з позивачкою (а.с. 9-10). Згідно постанов Дубенського міськрайонного суду від 14 липня 2021 року, від 05 серпня 2021 року, від 13 серпня 2021 року, [PERSON] притягався Дубенським міськрайонним судом Рівненської області до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП щодо вчинення домашнього насильства відносно дружини [PERSON] та тещі [PERSON] (а.с. 12, 13, 14). 22 листопада 2022 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області було винесено ухвалу про оголошення в розшук [PERSON] у кримінальному провадження №559/2136/21 про обвинувачення останнього за ст. 126-1 КК України (а.с. 15). 19 грудня 2022 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області було винесено заочне рішення, який визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-18). У довідці Мирогощанської сільської ради від 19.02.2024 зазначено, що [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] та склад її сім`ї: мама [PERSON] , батько [PERSON] , син [PERSON] , та син [PERSON] (а.с. 19). Згідно довідки Мирогощанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 22.01.2024 вказано, що довідка видана [PERSON] в тім, що її діти [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які задекларовані в сімейного лікаря Мирогощанської амбулаторії часто хворіють простудними захворюваннями і постійно відвідують лікаря з мамою або бабусею. Тато з дітьми ніколи не приходив (а.с. 20). Згідно характеристики виданої Мирогощанським ліцеєм від 23.01.2024 вказано, що у травні 2023 року [PERSON] був зарахований учнем 1 класу Мирогощанського ліцею. Хлопчик зарекомендував себе як старанний, працелюбний здобувач освіти. Хлопчик систематично відвідує ліцей. Завжди гарно та охайно одягнений, забезпечений усім необхідним шкільним приладдям. Батьки приділяють належну увагу навчанню та вихованню сина (а.с. 21-22). Згідно актів оцінки потреб сім`ї, а також актів обстеження умов проживання сім`ї позивачки, умови проживання дітей задовільні (а.с. 41-54). Рішенням виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради №835 від 25.07.2024, затверджено висновок органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради, згідно якого вважають доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 55-60). IV. Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх діітей, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їнім життям та здоров`ям, не виявляє до дітей будь-якої уваги та турботи, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дітей. Під час розгляду справи, зокрема з показань свідків, встановлено, що батько з дітьми з 2021 року не спілкується, та не утримує їх. Написання відповідачем заяви про відмову від поділу спільного з позивачкою будинку не звільняє відповідача від обов`язку виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Написання такої заяви не відповідає вимогам ст.190 СК України, тому відповідач має обов`язок матеріально утримувати своїх дітей. Зі слів представника позивача, спільний будино із ділянкою в селі був придбаний в 2019 році приблизно за шістдесят тисяч гривень. Суд критично оцінює посилання представника відповідача на кримінальне провадження по насильству в сім`ї, як на причину відсутності контактів з дітьми. Кримінальне провадження у справі №559/2136/21 закрите судом ухвалою від 14.11.2024, проте з того часу відповідач не вжив заходів для комунікації з дітьми. Посилання представника відповідача на неможливість приїхати відповідачу в Україну через воєнний стан, не може виправдати відсутність спілкування з дітьми протягом більш ніж трьох років. Суду не надано доказів, що відповідач придбав для дітей засоби зв`язку, щоб спілкуватись з ними, або ж намагався передати дітям гроші та речі з Польщі. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Враховуючи, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з біологічним батьком контакту не мають та не прагнуть до спілкування та взаємодії з ним, а відповідач не виконує батьківські обов`язки, тому є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей, відповідно п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved