Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

у грудні 2024 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Нестеренко О.С. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він на підставі ордеру на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 085761 серія Ж від 29 серпня 1990 року є власником 3-хкімнатної квартири [ADDRESS] . Маючи намір здійснити реєстрацію права власності на житло в центрі надання адміністративних послуг Шевченківського району м. Києва, йому стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт. Після встановлення всіх обставин виявилося, що 27.12.2002 Голосіївським районним судом м. Києва у справі № 2-4199/9 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, з метою забезпечення позову постановлено ухвалу про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . 03.02.2003 державним виконавцем Проц В.С. відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві при примусовому виконанні даної ухвали винесено постанову, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] , а саме на спірну квартиру. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 389154723 від 01.08.2024, в тому числі наявних в ній відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у реєстрі міститься запис про арешт (архівний запис) та обтяження за № [NUMBER] від 13.10.2024, здійсненого на підставі постанови б/н, 03.02.2003 ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві та внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (квартира, состав: ціле, стан: добудоване, статус жиле, адреса: [ADDRESS] ); власник [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 5185469KIEV2. Архівна дата: 15.02.2003. Дата виникнення 15.02.2003, № реєстра: 13-40, внутр. № E201593023F45C2D6D48 коментар: вх. 342. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2024 виправлено описку в ухвалі судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2002 в частині правильності написання прізвища сторін згідно паспортних даних. Після перевірки відповідних державних реєстрів стало відомо, що жодних відомостей у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо даного виконавчого провадження, а також інформації щодо боржника в Єдиному реєстрі боржників, немає. Тобто, виконавче провадження, у рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , є вже закінченим. 11.11.2024 представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту із вищевказаної квартири, яка належить позивачу, проте, 20.11.2024 отримано відмову у знятті арешту з нерухомого майна, оскільки згідно даних АСВП виконавче провадження, в рамках якого винесена постанова про арешт майна серія АА [NUMBER] від 03.02.2003, на підставі якої внесено обтяження № [NUMBER] до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутнє, а строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву закінчився. Тому зняти арешт з майна боржника можливо лише на підставі рішення суду. Зазначив, що обтяження у вигляді арешту майна (квартири), яке належить [PERSON] на праві власності створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Просить суд зобов`язати Голосіївський відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про зняття арешту та зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах ухвали Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 2-4199/9 від 27.12.2002, на підставі постанови серія АА № [NUMBER], знятої з оригіналу серія АА № [NUMBER] відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві реєстраційний номер обтяження: [NUMBER] від 13.10.2004. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 36-37). Відповідачу наданий строк для надання відзиву. В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог Закону. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без участі позивача. Представник відповідача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подав. Оскільки представник відповідача не повідомив про причини, через які не може прибути в судове засідання, суд ухвалив визнати причини неявки представника відповідача неповажними і в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] з сім`єю із чотирьох осіб на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК 29.08.1990 був виданий ордер на право зайняття житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , житловою площею 41,67 кв. м (а.с. 15). Відповідно копій довідок Житлово-будівельного кооперативу «[INFO]» від 29.09.2005 та від 15.01.2020, [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] (а.с. 16, 17). Відповідно до копій ухвали Голосіївського районного суду м. Києві від 25 червня 2003 року (а.см. 12), ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києві від 27.12.2002 (а.с. 13) та Голосіївського районного суду м. Києві від 11.10.2024 (а.с. 14) судом встановлено, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-4199/9 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, в межах якої з метою забезпечення позову було накладено арешт на майно подружжя, в тому числі і на квартиру [ADDRESS] . На підставі вказаної ухвали судді від 17.12.2002 (а.с. 13), державним виконавцем відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції м. Києва Проц В.С. 03.02.2003 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 389154723 від 01.08.2024, в тому числі наявних в ній відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у реєстрі міститься запис про арешт (архівний запис) та обтяження за № [NUMBER] від 13.10.2004, зареєстрованого реєстратором: Друга Київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова б/н, 03.02.2003 Державна виконавча служба, Голосіївська; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник [PERSON] : причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 5185469KIEV2. Архівна дата: 15.02.2003. Дата виникнення 15.02.2003, № реєстра: 13-40, внутр. № E201593023F45C2D6D48 коментарий: вх. 342 (а.с. 20). 11.11.2024 представник [PERSON] - адвокат Нестеренко О.С. звернувся до Голосіївського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту із вищевказаної квартири (а.с. 21-22). Голосіївський відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.11.2024 повідомив адвоката Нестеренко О.С., що вказане обтяження неможливо ідентифікувати, як таке, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного виконавчого провадження. Згідно даних АСВП виконавче провадження, в рамках якого винесена постанова про арешт майна серія АА [NUMBER] від 03.02.2003, на підставі якої внесено обтяження № [NUMBER] до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутнє, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву закінчився. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 30.11.2024 (а.с. 26), інформація про [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників відсутня (а.с. 26). Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Судом встановлено, що арешт на вказану квартиру був накладений ухвалою судді Голосіївського районного суду від 27 грудня 2002 року для забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, виконавче провадження, в рамках якого винесена постанова про арешт майна серія АА [NUMBER] від 03.02.2003, на підставі якої внесено обтяження № [NUMBER] до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутнє, інформація про [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників також відсутня. На підставі наведеного суд приходить висновку, що наявний арешт порушує права позивача, так як створює йому перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеної квартири. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved