Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебував з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивач добровільно сплачував аліменти на утримання сина. 13 вересня 2015 року позивач зареєстрував шлюб із третьою особою, [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року з позивача стягнуто аліменти на користь третьої особи на дочку. 01 березня 2024 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровський області видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на сина у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу). З огляду на свій сімейний та матеріальний стан, стягнення аліментів на малолітню дочку, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача, з частки з усіх його видів заробітку (доходу) на 1/6 частку. Відповідач позов визнала. 09 вересня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. 04 лютого 2025 року залучено до участі у справі третю особу. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. Третя особа у судове засідання не з`явилася. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони. Сторонами не оспорюється, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2011 року. 13 вересня 2014 року позивач зареєстрував шлюб з третьою особою. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є позивач та третя особа. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року з позивача стягнуто аліменти на користь третьої особи на дочку у розмірі частини з усіх видів заробітку. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення, знаходиться на виконанні в Саксаганському ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району. 01 березня 2024 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровський області видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу). Вищезазначений судовий наказ знаходиться на виконанні в Саксаганському ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що виникають з права платника аліментів на пред`явлення позову про зменшення аліментів. Статтею 141 СК України встановлено рівні права та обов`язки матері і батька щодо дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Приписами ст.180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до\~пункту 4\~частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, з урахуванням фактично встановлених обставин справи та наданих позивачем доказів, суд дійшов таких висновків. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з положеннями цивільно-процесуального законодавства під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Позивач, не погоджуючись з розміром стягнутих аліментів, скористався правом, передбаченим ч. 7 ст. 170 ЦПК України, на пред`явлення позову про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що при видачі судового наказу про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на сина не враховано його сімейний і матеріальний стан. Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, тому, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved