Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

14.10.2024 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 8 550 грн заборгованості за кредитом, 50 761,35 грн - заборгованості за відсотками та судовий збір. Позовна заява обґрунтована тим, що 05.11.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 6759843, відповідно до умов якого кредитодавець перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 8 550,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним до 25.02.2024 включно. Процентна ставка у базовий період протягом 22 календарних днів з 05.11.2023 по 27.11.2023 становить 1,79% за один день користування кредитом, у спеціальний період протягом 180 календарних днів з 28.11.2023 по 25.05.2024 - 3% за день користування кредитом. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором. 27.11.2023 між сторонами було укладено додаткову угоду про зміну умов договору надання кредиту, відповідно до якої було змінено строк базового періоду за договором до 27.12.2023 та подовжено спеціальний період до 24.06.2024, змінено данку виконання договору - 24.06.2024, внесено відповідні зміни до графіку платежів. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків, станом на 30.09.2024 утворилася заборгованість. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 31.10.2024 відкрито провадження в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін у судове засідання на підставі наявних у справі матеріалів. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо перерахування відповідачеві грошових коштів з 05.11.2023 по 08.11.2023. 31.12.2024 до суду з АТ КБ «Приватбанк» на виконання вимог ухвали суду від 31.10.2024 надійшла витребувана інформація. 03.01.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому не заперечувала щодо стягнення з неї основної суми по кредиту у розмірі 8 550,грн. Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, то зазначила, що вона опинилася у скрутному фінансовому становищі, втратила постійну роботу, а тому не може сплачувати відсотки. Намагалася врегулювати цю ситуацію з позивачем, неодноразово зверталася до них з проханням піти на зустріч. 14.01.2025 представником позивача подано відповідь на відзив. 20.01.2025 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просила суд визнати додаткову угоду від 27.11.2023 такою, що вчинена під впливом обману. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.11.2023 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №6759843, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 8 550,00 грн. строком на 202 дні, у тому числі базовий період 22 дні, спеціальний період 180 днів. Фіксована для кожного періоду процента ставка за загальними умовами кредитування: - до 27.11.2023 - 1,79%; - з 28.11.2023 до 25.05.2024 - 3%. Сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору, тобто з 05.11.2023, до кінцевої дати виконання договору, тобто до 25.05.2024 включно. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://alexcredit.ua та підписаний останнім електронним підписом з одноразовим ідентифікатором PS6759843 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 13.09.2024, на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку та про інформаційно технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Алекскредит», 05.11.2023 ТОВ «ФК «Елаєнс» було проведено платіж в системі FONDY 679102352 на суму 8 550,00 грн. на номер банківської картки № [NUMBER] (privatbank). 27.11.2023 між сторонами було укладено додаткову угоду про зміну умов договору надання кредиту, відповідно до якої було змінено строк базового періоду за договором до 27.12.2023 та подовжено спеціальний період до 24.06.2024, змінено данку виконання договору - 24.06.2024, внесено відповідні зміни до графіку платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №6759843, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.09.2024 становить 59 311,35 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 8 550,00 грн., з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 50 761,35 грн. При цьому, суд зауважує, що нарахування по процентам за користування кредитом здійснювались позивачем в межах строку дії кредитного договору. Відповідно до наданої з АТ КБ «Приватбанк» інформації, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 05.11.2023 було зараховано суму коштів у розмірі 8 550,00 грн. Суд звертає увагу, що кредитний договір та додаткова угода до нього, а також встановлені в них умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Доказів на спростування встановлених судом обставин, відповідачем до суду не надано, як і не заперечувалося факту отримання кредиту та підписання договору. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК україни правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За нормами чч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було зазначено вище, у відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконувала, у зв`язку із чим за нею утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved