Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У січні 2025 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3724,60 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 286,79 грн.; три відсотки річних у розмірі 83,88 грн.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 2535,31 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 195,22 грн.; три відсотки річних у розмірі 57,10 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20707,13 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1594,45 грн.; три відсотки річних у розмірі 466,34 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 18044,18 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1389,40 грн.; три відсотки річних у розмірі 406,36 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 21998,68 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1732,27 грн.; три відсотки річних у розмірі 505,92 грн.; пеня у розмірі 418,49 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 13169,04 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 927,93 грн.; три відсотки річних у розмірі 264,58 грн.; пеня у розмірі 224,93 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1002,92 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1278,17 грн.; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 40,90 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформацій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн.; судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води, які надаються за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, відповідачу надавалися послуги з постачання гарячої води, проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2024 року становить в загальному обсязі 91054,58 грн разом з інфляційними втратами та три відсотки річних. Окрім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води. Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). З цих підстав позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 13 січня 2025 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 13 січня 2025 року надійшла відповідь на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 17 лютого 2025 року відповідач подав до суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи. На виконання ухвали суду з КП КМР «КМБТІ» надійшла відповідь, що квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. В судове засідання 25 березня 2025 року, представник позивача не з?явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. Через канцелярію суду звернулася зі заявою, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що заборгованість виникла через скрутний майновий стан. Зараз працевлаштувався, згоден виплачувати заборгованість частками. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1991 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської РДА, а тому є споживачем послуг, які надаються позивачем. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та довідки БТІ квартир в якій проживає відповідач належить до комунальної власності, на праві власності не за ким не зареєстрована. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIIIобов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач [PERSON] в свою чергу від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався. Крім того, постановою Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа № 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2024 року становить 91054,58 грн., що складається: заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3724,60 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 286,79 грн.; три відсотки річних у розмірі 83,88 грн.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 2535,31 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 195,22 грн.; три відсотки річних у розмірі 57,10 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20707,13 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1594,45 грн.; три відсотки річних у розмірі 466,34 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 18044,18 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1389,40 грн.; три відсотки річних у розмірі 406,36 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 21998,68 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1732,27 грн.; три відсотки річних у розмірі 505,92 грн.; пеня у розмірі 418,49 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 13169,04 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 927,93 грн.; три відсотки річних у розмірі 264,58 грн.; пеня у розмірі 224,93 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1002,92 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1278,17 грн.; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 40,90 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформацій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн. Станом на день звернення позивача до суду відповідач не сплатив зазначену заборгованість. Відповідно до п. п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт. Враховуючи те, що Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: [ADDRESS] , у відповідача [PERSON] , як споживача виник обов`язок щодо оплатити цих послуги. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У зв`язку з простроченням оплати спожитих відповідачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, заявлені позивачем до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати є обґрунтованими та правомірними. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що станом на 31 жовтня 2024 року наявна заборгованість у сумі 91054,58 грн., яка складається з заборгованості за спожиті послуги, інфляційних втрат та 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Заявлені позивачем витрати пов`язані із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн. мають доказове значення при вирішенні спірного питання, були використані судом для розгляду справи, тому ці витрати є необхідними та підлягають стягненню. На підставі викладеного та

Outcome: approved