Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором.\~Позовні вимоги\~представник мотивує\~тим,\~що 26\~січня 2024\~ року\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Лінеура\~Україна» та\~ [PERSON] ,\~укладено Договір\~№4332361\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту (надалі\~-\~Договір).\~На умовах,\~встановлених Договором,\~ТОВ «Лінеура\~Україна» зобов`язується\~надати Клієнту\~грошові кошти\~в гривні\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~при цьому\~ [PERSON] зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені Договором.\~За взаємною\~згодою,\~сторони погодили\~наступні умови\~договору:\~відповідно до\~п.\~1.2.\~тип кредиту:\~кредит,\~сума кредиту\~складає 7000\~грн.\~Згідно із\~п.\~1.3\~Договору строк\~кредиту становить\~360\~днів:\~з 26\~січня 2024\~року по\~20\~січня 2025\~року.\~Періодичність платежів\~зі сплати\~процентів -\~кожні 30\~днів.\~На підставі\~погоджених умов,\~викладених в\~п.\~2.1.\~Договору ТОВ\~«Лінеура Україна»\~надає кредит\~у безготівковій\~формі шляхом\~перерахування коштів\~кредиту на\~банківський рахунок\~фізичної особи\~за реквізитами\~електронного платіжного\~засобу (платіжної\~картки)\~ [NUMBER] ,\~яку Відповідачем\~вказано особисто\~під час\~укладання Договору.\~Відповідно до\~зазначених вище\~умов Договору,\~ТОВ «Лінеура\~Україна» свої\~зобов`язання\~перед [PERSON] \~виконало та\~надало йому\~кредит в\~сумі 7000\~гривень,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку № [NUMBER] ,\~що підтверджується\~копією довідки\~платіжного провайдера\~-\~ТОВ "Пейтек\~Україна".\~Кредитний договір\~з Клієнтом\~(споживачем)\~укладається в\~електронній формі\~за допомогою\~ITC\~Товариства,\~доступ до\~якої забезпечується\~через Вебсайт\~або Мобільний\~застосунок «Credit7».\~Відповідно до\~реквізитів Договору\~№4332361\~від 26\~січня 2024\~року,\~укладеного між\~сторонами,\~відповідач підписав\~договір за\~допомогою електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором «82451».\~Таким чином,\~відповідач має\~примірник оригіналу\~кредитного договору\~та паспорту\~споживчого кредиту.\~Доступ до\~особистого кабінету\~клієнта має\~тільки відповідач.\~Оскільки ТОВ\~«Лінеура Україна»\~не є\~банківською установою,\~то,\~відповідно,\~позбавлене можливості\~відкривати будь-які\~рахунки для\~клієнтів,\~і,\~як наслідок,\~формувати платіжні\~доручення та\~виписки за\~такими рахунками\~не може.\~Зарахування кредитних\~коштів на\~платіжну карту\~відповідача відбулось\~через платіжну\~систему,\~на підставі\~укладеного Договору\~№210222-1\~про організацію\~ переказу\~коштів від\~21\~лютого 2022\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ТОВ «Пейтек\~Україна».\~За даними\~поденного Розрахунку\~заборгованості за\~Договором №4332361\~від 26\~січня 2024\~року у\~період з\~26\~січня 2024\~року по\~25\~жовтня 2024\~року включно\~Первісним кредитором\~було нараховано\~проценти за\~користування грошовими\~коштами загальною\~сумою 42435,27\~грн.\~У зазначений\~період відповідачем\~здійснено оплати\~на рахунок\~Первісного кредитора,\~спрямовані на\~оплату тіла\~кредиту в\~розмірі 51,75\~грн.\~та оплату\~процентів за\~користування грошовими\~коштами у\~сумі 47,25\~грн.\~Детальний розрахунок\~заборгованості та\~оплат,\~здійснених відповідачем,\~зазначений в\~Розрахунку заборгованості\~за Договором\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту.\~В даному\~випадку часткова\~оплата відповідачем\~процентів за\~користування кредитом,\~є підтвердженням\~волевиявлення відповідача\~на добровільне\~виконання умов\~Договору,\~серед іншого,\~зазначених п.\~4.2\~та п.\~5.4.1.\~Договору.\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Фінтраст\~Україна» є\~фінансовою установою,\~про що\~було отримано\~свідоцтво про\~реєстрацію фінансової\~установи ФК\~№В0000495\~від 21\~січня 2022\~року,\~видане Національним\~банком України,\~має ліцензію\~на діяльність\~фінансової компанії\~для здійснення\~діяльності з\~надання коштів\~та банківських\~металів у\~кредит та\~надання послуг\~факторингу,\~яка була\~видана Національним\~банком України\~від 03.04.2024\~року.\~На підставі\~зазначеного ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» має\~право укладати\~договори факторингу.\~Враховуючи невиконання\~Відповідачем своїх\~боргових зобов`язань\~перед Первісним\~кредитором,\~25\~жовтня 2024\~року ТОВ\~«Лінеура Україна»\~на підставі\~Договору факторингу\~№25/10/2024\~за плату\~відступило,\~а ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача.\~Рішенням №251124/1\~єдиного учасника\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна»\~від 25.11.2024\~року змінено\~найменування з\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна»\~на нове\~найменування Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Фінтраст\~Капітал».\~За даними\~поденного розрахунку\~заборгованості,\~сформованого первісним\~кредитором,\~вбачається,\~що у\~період з\~дати укладення\~договору,\~а саме\~з 26\~січня 2024\~року по\~25\~жовтня 2024\~року,\~у відповідача\~перед первісним\~кредитором утворилась\~заборгованість за\~нарахованими процентами\~за користування\~кредитними коштами\~ у\~межах погодженого\~строку дії\~договору у\~розмірі 42388,02\~гривні.\~Відповідно до\~умов строк\~дії п.1.3.\~Договору №4332361\~строк кредиту\~становить 360\~днів:\~з 26.01.2024\~року по\~20.01.2025\~року.\~Станом на\~дату укладання\~договору факторингу\~від 25.10.2024\~року №25/10/2024\~строк дії\~Договору №4332361\~від 26.01.2024\~не закінчився.\~А тому,\~в межах\~строку дії\~Договору,\~укладеного між\~Первісним кредитором\~та Відповідачем,\~ТОВ «ФК\~«Фінтраст Капітал»\~у період\~з 26.10.2024\~року по\~14.01.2025\~року (81\~календарних днів)\~здійснено нарахування\~процентів за\~стандартною процентною\~ставкою,\~у сумі\~14070,51\~грн.\~(6948,25\~грн.\~*\~2,5%\~=\~173,71\~грн.*81\~календарних дні\~=\~14070,51\~грн.).\~У даному\~випадку проценти\~нараховано у\~межах погодженого\~строку надання\~кредиту,\~зазначеному в\~п.1.3.\~Договору №4332361\~від 26.01.2024\~року,\~а тому\~ заборгованість\~з нарахованих\~процентів за\~користування грошовими\~коштами підлягає\~стягненню з\~Відповідача у\~сумі 56458,53\~грн.\~(нараховані\~проценти первісним\~кредитором у\~сумі 42388,02\~грн.,\~проценти нараховані\~ТОВ «ФК\~«Фінтраст Капітал»\~у сумі\~14070,51\~грн.).\~Нараховані відсотки\~не носять\~штрафний характер,\~а є\~процентами за\~користування кредитом,\~що нараховані\~в межах\~строку кредиту\~ процентами\~за правомірне\~користування чужими\~грошовими коштами,\~розмір яких\~визначається договором.Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором №4332361 від 26.01.2024 року загальною сумою 66906,78 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 6948,25 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 42388,02 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал за 81 календарних днів в розмірі 14070,51 грн., штрафні санкції в розмірі 3500 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Фінтраст Капітал» суму заборгованості у розмірі 63406,78 грн. за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2024 року за №4332361, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, так як надіслав до \~суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4332361, шляхом підписання відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором вказаного договору, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000 гривень строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,50% за один день, шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Із паспорта споживчого кредиту вбачається, що з відповідачем [PERSON] були узгоджені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема: тип, суму, строк надання кредиту; розмір процентної ставки; порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Відповідач [PERSON] підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані виходячи із обраних ним умов кредитування, про що свідчить його електронний підпис у вказаному паспорті. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 7000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки №20241101-2922 від 01 листопада 2024 року платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек Україна». 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №25/10/2024, у відповідності до якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників згідно додатку №1. Згідно акту\~прийому-передачі\~Реєстру Боржників\~від 25\~жовтня 2024\~року за\~договором факторингу\~№25/10/2024\~від 25\~жовтня 2024\~року,\~ТОВ «Лінеура\~Україна» передало,\~а ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» прийняло\~Реєстр Боржників\~в кількості\~ 6091,\~та набуло\~права вимоги\~в тому\~числі і\~до боржника\~ [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2024 року за №4332361. Рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року за №251124/1 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Згідно розрахунку заборгованості станом на 14 січня 2025 року заборгованість [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2024 року за №4332361 становить 63406,78 гривень, з яких: 6948,25 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 56458,53 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні правила щодо форми договору визначено уст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис`є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2024 року за №4332361 відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і його заборгованість перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» станом на 14 січня 2025 року становить 63406,78 гривень, з яких: 6948,25 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 56458,53 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Враховуючи наведене, суд вважає, що в межах заявлених позовних вимог позов слід задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінтраст Капітал»\~63406,78\~гривеньзаборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2024 року за №4332361. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України позивачем до позову додано: договір про надання правової допомоги №1-/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевою Є.О.; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за №6386 згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, заявка на виконання доручення до договору №1-/12-2024 від 10 грудня 2024 року Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень є не співмірною із складністю справи та виконаними роботами. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved