Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Гецко Вікторія Василівна звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено шлюб, який 10 червня 2014 року Рішенням Рахівського районного суду по справі № 305/2962/24 від 23 жовтня 2024 року було розірвано. Від цього шлюбу у Позивача й Відповідачки народилась спільна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з жовтня 2015 року шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачкою фактично припинено. Підставою припинення шлюбних відносин стала постійні скандали, зловживання Відповідачкою алкогольних напоїв, недбале ставлення до дитини, як стало відомо Позивачу, Відповідачка і досі зловживає спиртними напоями, що продовжується вже на протязі тривалого часу. Позивач з дочкою [PERSON] проживає окремо від Відповідачки вже 9 років. Навіть за час перебування у відносинах та спільного проживання з донькою [PERSON] , мати - [PERSON] не переймалася її вихованням та фінансовим забезпеченням. За період з кінця 2015 року до 2020 року мати - [PERSON] мала декілька зустрічей з дочкою [PERSON] , коли Відповідачка приходила на такі зустрічі з дитиною, то знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. З весни 2020 року мати - [PERSON] не зустрічалась з дочкою [PERSON] . Відповідачка по справі взагалі не цікавився за останні п`ять років справами доньки, її розвитком та станом здоров`я, не надавала жодних коштів на утримання дитини. Зі слів Позивача, [PERSON] проходила два рази лікування в Закарпатському обласному наркологічному диспансері щодо алкогольної та наркотичної залежності. Окрім того, як відомо Позивачу, що [PERSON] і на сьогоднішній день зловживає алкогольними напоями та неодноразово сусіди Відповідачки звертались на лінію «102» стосовно гр. [PERSON] за період з 2015 року по жовтень 2024 року стосовно її неадекватної поведінки. Мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду. Не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до дочки. Зазначає, що за останні чотири роки, [PERSON] не навідувала дочку [PERSON] , декілька разів за цей період розмовляла з дочкою по телефону, обіцяла, що приїде до неї але так і не приходила. До 9-ти років дитина звикла за всі роки до такого ставлення матері та іншого від неї не чекала. Дочка [PERSON] знає, що на маму не можна розраховувати та сподіватися. Ще у 2015 році, коли все-таки мати зустрілась з дочкою, вона була в стані алкогольного сп`яніння, приїхала до дочки з пляшками алкоголю в руках замість подарунків для дитини. Батько не заперечував проти зустрічі з дочкою, навіть запропонував переночувати в квартирі Відповідачці та поспілкуватись з дочкою [PERSON] , при умові, що [PERSON] залишить свої пляшки з алкоголем на вулиці. Але ця ніч зустрічі закінчилась скандалом, мати підняла руку на дитину. Окрім того, з Позивачем проживає прийомна дочка, яка є рідною дочкою Відповідачки та яка залишилась проживати з [PERSON] , небажаючи проживати з рідною матір`ю. Ще одна зустріч матері з дочкою була навесні 2020 року в місті Ужгород. [PERSON] приїхала до дочки [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, саме тоді мати залякала дитину погрозами і з того часу не навідувалась до дочки. Вказує, що Позивач постійно піклується про безпеку, здоров`я, стабільний психологічний стан та якість навчання в школі дочки [PERSON] . Щодо фінансового забезпечення дочки [PERSON] , Позивач утримує дитину за свій рахунок. [PERSON] забезпечує та дбає про різнобічний розвиток дочки. З батьком у Емілії довірливі, відкриті та дружні відносини, засновані на повазі один до одного та підтримці. Позивач забезпечує дочці якісне харчування та різносторонній розвиток, підтримує, мотивує та допомагає впоратися з життєвими труднощами. Зазначає, що після фактичного розірвання шлюбних відносин Позивача та Відповідачки найбільший стрес переживала дочка [PERSON] , тому що мати [PERSON] жодного разу з весни 2020 року не бачилась з донькою, не підтримувала фінансово, не цікавилась здоров`ям та здібностями доньки, не брала участі у її вихованні. Все фінансове забезпечення, піклування про здоров`я, оздоровлення, турбота про безпеку, навчання та виховання дочки [PERSON] забезпечує Позивач. Враховуючи вищезазначене з 2015 року та по сьогоднішній день [PERSON] один займається вихованням та матеріальним забезпеченням дочки [PERSON] . Зі слів батька, мати не дарувала подарунків своїй дочці ні на День народження, ні на Новий рік, ні на будь-які інші свята. Коли дочка хворіла, мати її не провідувала, не телефонувала, не цікавилась станом її здоров`я та не надавала жодної матеріальної допомоги на лікування. Щодо вимоги про стягнення аліментів зазначає, що виховуючи неповнолітню дочку Позивач матеріально забезпечує та утримує дитину. Батько на фінансове забезпечення дитини витрачає щомісячно 20 000 грн., мати дівчинки не приймає участь в утриманні неповнолітньої дитини, не надає матеріальної допомоги, тому дитина повністю перебуває на утриманні Позивача. Для утримання дитини щомісячно потрібно придбати: витрати на проїзд (транспорт), дитячий одяг, оплата гуртків, продукти харчування, дитячі розваги та предмети побуту, засоби гігієни, сплатити щомісячні комунальні платежі - це тільки мінімальний обсяг який потрібен дитині. З огляду на наведене, Позивач вважає, що аліменти в розмірі 5 000 грн на місяць не будуть та не можуть бути надмірним тягарем для Відповідачки. Враховуючи вищенаведене, Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] та стягнути з [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень на місяць щомісяця, починаючи з дати подання цієї заяви та до досягнення дитиною повноліття. Відзив на позовну заяву не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2024 відкрито провадження у цивільній справі та розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2025 на підставі клопотання представника позивача витребувано докази у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засідаанні 20.03.2025 року, ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання постановлено допитати свідків у справі. В судове засідання 25.03.2025 року: представник позивача та позивач не з`явилася, проте представник подала до суду заяву, в якій просить продовжити розгляд справи у їх відсутності. відповідачі в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзив у визначений судом строк відповідачі не подали. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просив врахувати наданий висновок органу опіки та піклування. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 150\~СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.\~155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст.\~165\~СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.10.2024 року у справі №305/2962/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №223, розірвано. Копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого повторно Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, підтверджується, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Згідно характеристики учениці 4-А класу [PERSON] , виданої директором УПШ «Ялинка», мама навчанням дитини не цікавиться, жодного разу не була в школі, не телефонувала. Ученицю виховує батько та бабуся і відповідально ставляться до її навчання та виховання. [PERSON] завжди охайна, доглянута, постійно відвідує школу. Згідно довідки-характеристики на гр. [PERSON] , [INFO] , виданої начальником СДОП ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, [PERSON] характеризується позитивно, з сусідами підтримує дружні стосунки, веде нормальний спосіб життя. Проживає з неповнолітніми доньками [PERSON] 2015 р.н. та [PERSON] 2006 р.н., з якими дружина гр. [PERSON] , [INFO] зв`язку не підтримує, спільно не проживають близько 10 років. Гр. [PERSON] офіційно працевлаштований водієм-експедитором в ТОВ «ГУЧОК ТРАНС», за місцем працевлаштування характеризується позитивно. За дітьми допомагає доглядати його матір гр. [PERSON] , [INFO] .. Під час спільного проживання з гр. [PERSON] мав конфлікти, на які неодноразово здійснювались реєстрації на лінію «102». Також обставини того, що матір [PERSON] за період з вересня 2015 року жодного разу не бачилась з донькою, не спілкується з нею та не бере жодну участь у її вихованні підтверджуються заявами сусідів [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Також вказала, що відповідачка після народження дитини постійно пиячила, залишила дитину в небезпеці. Свідок повідомила, про випадок того що відповідачка загубила дитину біля супермаркету. Крім того вказала, що вона не бачила відповідачку приблизно з вересня 2015 року, вихованням дитини займається позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача та проживає з ним на одному поверсі. Також зазначила, що матері [PERSON] не бачила давно. Відповідачка після народження дитини почала зловживати спиртними напоями. Зазначила, що відповідачка 9 років не бачила дитину, а також вона не чула ніколи, щоб вона коли-небудь телефонувала дитині та цікавилась її життям. Позивач в судовому засіданні 20.02.2025 року надав наступні покази. З жінкою не проживає більше 10 років. Жінка випивала, почала ходити по барам. Дитині було пів року, коли вона покинула сім`ю. Також вказав, що відповідачка почала вживати наркотики. Дитиною відповідачка не цікавиться, участі в її вихованні не бере. Згідно висновку Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 02.01.2025 року №7/17/01-19 вбачається, що орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківськийх прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно з Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , наданої КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» Закарпатської обласної ради, [PERSON] в період з 17.02.2016 року по 23.03.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні з основним діагнозом абстиненція (аутизм). Також згідно Виписки-епікризу з історії хвороби №231, [PERSON] в період з 17.02.2016 року по 23.03.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні з основним діагнозом синдром залежності, та супутнім діагнозом хронічний гепатит С, проходила протиалкогольне лікування. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.\~12 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп..

Outcome: approved