Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області (справа №2/1205/42/12) від 08.02.2012 року, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . З моменту народження, донька проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. У травні 2024 року вона звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 року їй було відмовлено у видачі судового наказу, у зв`язку з тим, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.02.2012 року у справі №1205/344/2012 (провадження №2/1205/87/2012) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Також зазначає, що на даний час її матеріальний стан змінився, оскільки зросли: витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Також змінився матеріальний стан відповідача, він офіційно працевлаштувався. Вважає, що аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно це мала сума на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, просить суд змінити спосіб присуджених аліментів, встановлений рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області суду від 22.02.2012 року у справі №1205/344/2012 (провадження №2/1205/87/2012), згідно якого з відповідача стягнуто на її користь аліменти у твердій грошовій сумі 400 грн, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 01 лютого 2012 року, та до досягнення дитиною повноліття на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Казмірчук Марія Михайлівна не з`явились, адвокат Казмірчук О.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, заявлені вимоги підтримала у повному осбязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.02.2012 року. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 26.06.2008 року виконкомом Веселівської сільської ради Старобільського району Луганської області. Згідно довідки №81 про реєстрацію місця проживання особи, яка видана 24.10.2018 року Веселівською сільською радою Старобільського району Луганської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.02.2012 року з відповідача [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 400 (чотириста) грн., щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 01 лютого 2012 року, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2статті 182 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 Постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Суд також звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. Звертаючись до суду із даним цивільним позовом, позивач просить змінити розмір аліментів стягуваних з відповідача шляхом зміни способу їх присудження з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача по справі мотивуючи тим, що суми аліментів не вистачає для дитини, відповідач на даний час офіційно працевлаштований та має фінансову можливість здійснювати утримання дитини у більшому розмірі. При цьому позивач всупереч зазначених норм закону не надала суду жодних належних доказів щодо поліпшення матеріального становища відповідача та його спроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно або погіршення її матеріального становища. Пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, позивач та її представник не надали суду жодних доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань (інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів), можливості сплачувати аліменти в частці від щомісячного доходу відповідача, зміни їх сімейного стану тощо, хоча це є її процесуальним обов`язком. Також позивач та її представник не зверталась до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів у зв`язку з неможливістю їх отримання, а тому суд приходить до висновку, що дані обставини не є доведеними позивачем, які б слугували підставою для зміни способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Зміна базових економічних показників, не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, оскільки, установлений судом раніше спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі, передбачає механізм збільшення суми стягуваних аліментів до гарантованого законом мінімуму у разі збільшення суми розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що зазначено у ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» із змінами згідно Закону України від 03.07.2018 року №2475-VIII. Також суд вважає за необхідне зазначити, що у Єдиному державному реєстру судових рішень наявне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 21 червня 2013 року у справі №431/1712/13-ц (провадження №2/431/700/2013 р.), яким було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме зменшено розмір стягнутих аліментів з [PERSON] , [INFO] , за рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.02.2012 року, та змінено їх спосіб стягнення з твердої грошової суми на частину заробітку (доходу) [PERSON] . При ухваленні даного рішення судом було враховано, що платник аліментів має на утриманні ще одну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, слід відмовити. Додатково суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що вона має право звернутися до Синельниківського районного суду Дніпропетровської області, якому згідно розпорядження голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року, змінено підсудність Старобільського районного суду Луганської області, з питаннями які стосуються виконання рішення Старобільського районного суду Луганської області від 21 червня 2013 року. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed