Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

До суду з позовом звернувся заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури Артем Бреус в інтересах держави в особі Новомиргородської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області до [PERSON] про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначено, що між Новомиргородською районною державною адміністрацією Новомиргородського району Кіровоградської області та [PERSON] на підставі розпорядження голови РДА №202-р від 16 квітня 2010 року, 20 квітня 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 20,0008 га., яка розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Згідно умов договору: в оренду передано земельну ділянку для сінокосіння та випасання худоби (п.15 Договору); цільове призначення земельної ділянки - сільськогосподарського призначення (п. 16 Договору); договір укладено на 5 років (п.8 Договору). Крім того, умовами договору передбачено необхідність використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення; зміна цільового призначення земельної ділянки не допускається (п. 17 Договору). іДія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням буду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.38 Договору). Відповідно до п.41 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та: цього Договору. Згідно п.43 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно з додатковою угодою від 10.08.2016 року, укладеною між Орендодавцем (Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області) та Орендарем ( [PERSON] ) відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру від 08.08.2016 р. № 11-7481/14-16-СГ «Про поновлення договору оренди земельної ділянки» поновлено термін дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030 на 7 років. У подальшому за наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.12.2020 р. всі земельні ділянки державної власності були передані в комунальну власність за актом прийому-передачі в розпорядження новоствореної об`єднаної територіальної громади - Новомиргородська міська рада, в тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030. Згідно з додатковою угодою від 28 червня 2023 року, укладеною між Орендодавцем (Новомиргородська міська рада) та [PERSON] на підставі рішення сесії Новомиргородської міської ради №832 від 23 червня 2023 року, договір оренди поновлено на 7 років. Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухомі майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030 площею 20,0008 га. перебуває у комунальній власності Новомиргородської міської ради Кіровоградської області. Разом із тим, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023121210000187 від 16.09.2023 р. встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується орендарем не за цільовим призначення, а саме для вирощування сільськогосподарських культур. Так, відповідно до пояснень [PERSON] останній підтвердив факт використання ділянки не за цільовим призначення та повідомив, що навесні 2023 року засіяв земельну ділянку соняшником, оскільки не було можливості далі займатися сінокосінням на вказаній ділянці, а також пандемія та війна внесли корективи у його діяльність. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.04.2024 р. № 10-11-0.4-1693/2-24, протягом дії воєнного стану останнім державний нагляд (контроль) не здійснюється. Діяльність відповідача щодо розорювання земельної ділянки сільськогосподарського призначення та вирощування соняшника, яка за своїми характеристиками відноситься до земель для сінокосіння та випасання худоби є такою, що порушує встановлені законодавством та договором вимоги використання земельної ділянки за цільовим призначенням. [PERSON] використовує надану в оренду земельну ділянку не за цільовим призначенням, на земельній ділянці з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030 площею 20,0008 га. вирощувалась сільськогосподарська культура - соняшник, тобто здійснювалось товарне сільськогосподарське виробництво, що суперечить ст. 34 Земельного кодексу України оскільки землі для сінокосіння і випасання худоби можуть використовуватись громадянами, органами виконавчої влади та місцевого самоврядування для сінокосіння і випасання худоби, створення громадських сіножатей і пасовищ. На підставі вищевикладеного позивач просив суд: розірвати достроково договір оренди землі б/н від 20.04.2010 р., укладений між Новомиргородською районною державною адміністрацією та [PERSON] , предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби, яка знаходяться на території Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, кадастровий номер 3523883600:02:000:9030, площею 20,008 га.; зобов`язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повернути Новомиргородській міській раді (код ЄДРПОУ 04055104) земельну ділянку з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030, площею 20,008 га., розташовану на території Новомиргородської міської ради Кіровоградської області. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви в сумі 6056 грн. на користь Кіровоградської обласної прокуратури. Представник позивача прокурор Любченко В.В. просила в судовому засіданні задовольнити позов, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник Новомиргородської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, в інтересах якої подано даний позов, у судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, надали відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що земельну ділянку з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030 він використовує для сінокосіння, тобто за цільовим призначенням. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, суд прийшов до наступних висновків. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Відповідно до ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Наведені вище вимоги закону прокурором дотримані, що підтверджується змістом позовної заяви. Судом встановлено, що між Новомиргородською районною державною адміністрацією Новомиргородського району Кіровоградської області та [PERSON] на підставі розпорядження голови РДА №202-р від 16 квітня 2010 року, 20 квітня 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 20,0008 га., яка розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Згідно умов договору: в оренду передано земельну ділянку для сінокосіння та випасання худоби (п.15 Договору); цільове призначення земельної ділянки - сільськогосподарського призначення (п. 16 Договору); договір укладено на 5 років (п.8 Договору). Крім того, умовами договору передбачено необхідність використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення; зміна цільового призначення земельної ділянки не допускається (п. 17 Договору). Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням буду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.38 Договору). Відповідно до п.41 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та: цього Договору. Згідно п.43 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 45-51). Згідно з додатковою угодою від 10.08.2016 року, укладеною між Орендодавцем (Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області) та Орендарем ( [PERSON] ) відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру від 08.08.2016 р. № 11-7481/14-16-СГ «Про поновлення договору оренди земельної ділянки» поновлено термін дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030 на 7 років (а.с. 52-54). Згідно з додатковою угодою від 28 червня 2023 року, укладеною між Орендодавцем (Новомиргородська міська рада) та [PERSON] , на підставі рішення сесії Новомиргородської міської ради №832 від 23 червня 2023 року вказаний вище договір оренди поновлено на 7 років (а.с.55-56, 59-60). Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухомі майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030 площею 20,0008 га. перебуває у комунальній власності Новомиргородської міської ради Кіровоградської області (а.с. 57-58). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з загальним правилом, визначеним ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються земельної ділянки та відповідно до ч.1 ст. 2 Земельного кодексу України є земельними відносинами, - при вирішенні питання про розірвання договору оренди землі (дострокового припинення земельних відносин) слід враховувати вимоги Земельного кодексу України щодо дострокового припинення права відповідача користуватись орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ч.5 ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 34, 93, 96 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Згідно до ч.9 ст. 93 Земельного кодексу України та ч.2 ст. 792 ЦК України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Із змісту ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» слідує, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до положень ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Пунктом (ґ) частини 1 статті 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Згідно до ст. 143 п.(а) Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Відповідно до ст.144 Земельного кодексу України у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель чи державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища складає протокол про адміністративне правопорушення, накладає на особу, яка допустила правопорушення, адміністративне стягнення та видає цій особі припис про його усунення у 30-денний строк. У разі якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку припис державного інспектора щодо припинення правопорушення, державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель чи державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища накладає на таку особу адміністративне стягнення відповідно до закону та повторно видає припис про припинення правопорушення та усунення його наслідків у 30-денний строк. У разі неусунення наслідків порушення земельного законодавства у 30-денний строк орган державного контролю за використанням та охороною земель або орган державного контролю за охороною навколишнього природного середовища звертається до суду з позовом про: розірвання договору оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки або договору про встановлення земельного сервітуту; припинення права постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.09.2023 року з фототаблицею до нього об`єктом огляду є земельна ділянка з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030, що розташована біля с. Коробчине Новоукраїнського району Кіровоградської області. Дана ділянка має прямокутну форму та має площу 20,0008 га. З трьох сторін ділянка межує з лісосмугами, а з четвертої сторони межує з земельною ділянкою 3523883600:02:000:9016, яка на момент огляду засаджена кукурудзою. Ділянка, яка є безпосереднім об`єктом огляду, на час огляду нічим не засіяна, оброблена (подискована) та на ній наявні сліди вирощування соняшника, а саме по всьому периметру ділянки наявні висушені рештки рослин соняшника. Сільськогосподарська техніка на ділянці відсутня (а.с. 27-36). Проте, протокол огляду місця події від 26.09.2023 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом використання відповідачем вказаної вище земельної ділянки всупереч умовам договору, так само як і фотографії, долучені до нього, через відсутність у протоколі та на відповідних фотографіях інформації, яка б могла ідентифікувати зображений на них об`єкт як земельну ділянку з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030, підтвердити дату здійснення фотозйомки та місце здійснення фотознімків з відповідними точками координат, встановити чи пов`язані дані фотографії безпосередньо з моментом здійснення огляду. Позивач також посилається на пояснення [PERSON] від 11.10.2023 року, що надані дізнавачу сектору дізнання ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Ваврентовичу О.Б., як доказ порушення умов договору оренди землі б/н від 20.04.2010 р., у відповідності до яких [PERSON] повідомив, що в с.Коробчине Новоукраїнського району Кіровоградської області він займається сільськогосподарською діяльністю, а саме орендує в місцевих мешканців їхні земельні паї, а саме близько 25 земельних ділянок та крім того, орендує земельну ділянку 3523883600:02:000:9030, площею 20 га. на якій раніше знаходився колгоспний сад, а також має у власності на території вказаної сільської ради близько 25 земельних ділянок, різної площі. На даних ділянках займається вирощуванням сільськогосподарської продукції. За призначенням орендована ділянка площею 20 га. є землею сільськогосподарського призначення з видом використання для сінокосіння та випасання худоби. Дану ділянку він орендує з 2009 року, а в 2016 році та в 2023 році він продовжував договір оренди. В минулому році на даній ділянці він прибрав рештки дерев, які там росли та навесні поточного року засіяв дану ділянку соняшником, оскільки не було можливості далі займатися сінокосінням на вказаній ділянці, а також пандемія та війна внесли корективи до його діяльності (а.с.41-42). У судовому засіданні відповідач з своїм представником заперечили правдивість вказаних показань та послалися на положення ЦПК України, які визначають що таке докази, а також належність, допустимість і достовірність доказів, зазначивши, що пояснення [PERSON] від 11.10.2023 року, які були надані дізнавачу сектору дізнання ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Ваврентовичу О.Б., не є належним і допустимим доказом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.78 ЦПК України визначено суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на те, що перелік засобів доказування, вказаний у ст.76 ч.2 ЦПК України, не містить такого засобу доказування як пояснення особи (не показання свідка, який має бути попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань), то відповідно пояснення [PERSON] від 11.10.2023 року, які були надані дізнавачу сектору дізнання ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Ваврентовичу О.Б., є недопустимим доказом. Інших доказів використання відповідачем вказаної вище земельної ділянки всупереч умовам договору оренди та чинному законодавству, зокрема не за цільовим призначенням з видом використання сінокосіння та випасання худоби, позивач суду не надав, а тому позивачем в даній справі не доведено наявність такої підстави припинення права користування земельною ділянкою, яка передбачена пунктом (ґ) частини 1 статті 141 Земельного кодексу України. Судом не встановлено, що відповідач [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером 3523883600:02:000:9030. Крім того, судом встановлено, що приписи щодо усунення виявлених порушень земельного законодавства, що передбачено ст.144 ЗК України, щодо відповідача [PERSON] не складалися компетентним органом держави. Ухвалюючи рішення, суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №910/2861/18, де вказано, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (п.п.116-120 постанови). З огляду на обставини, які викладені вище, суд приходить до висновку, що прокурором не надано доказів порушення відповідачем умов договору та відповідно відсутні підстави для розірвання договору. Враховуючи, що позовна вимога про зобов`язання відповідача повернути Новомиргородській міській раді вказану вище земельну ділянку є похідною (вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги - основної вимоги), від вимоги про дострокове розірвання договору оренди землі б/н від 20.04.2010 р., то вона також не підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного, суд повністю відмовляє у задоволенні позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed