Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Токаленко Валентина Михайлівна, з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини та звільнення від сплати аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 05.03.2023 він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою та мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Однак сімейне життя між ним та відповідачкою не склалося, шлюбні відносини були припинені, на теперішній час в провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин син залишився проживати з матір`ю. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 у цивільній справі №179/1718/23, з нього на користь [PERSON] стягнуто: - аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття; - аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 02.10.2023 року і до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до цього рішення суду було видано виконавчі листи, на підставі яких 24.01.2024 Самарівським (Новомосковським) відділом державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) були відкриті виконавчі провадження №73963078 та №73963573 з примусового виконання вказаного рішення суду. Він належним чином сплачує аліменти на утримання сина та колишньої дружини, однак в теперішній час у його сім`ї склалося скрутне матеріальне становище. З вересня 2023 року він перебуває у шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] у них народилася донька, [PERSON] . З 02.03.2022 року він перебуває на військовій службі, отримує грошове забезпечення, з якого стягуються аліменти на утримання сина та колишньої дружини. Також грошові кошти витрачаються ним на оренду квартири, купівлю ліків, утримання [PERSON] та доньки. Крім того, він витрачає кошти на придбання речей, необхідних для військової служби, приймає участь у грошових зборах на допомогу ЗСУ. Таким чином, в теперішній час його донька [PERSON] є менш матеріально забезпеченою, ніж син [PERSON] , на утримання якого згідно вказаного рішення суду він сплачує аліменти. З урахуванням, викладеного, вважає, що розмір аліментів на утримання сина повинен бути зменшений до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Крім того, позивач вважає, що зміна його сімейного та матеріального стану свідчить про суттєву зміну обставин, які були підставою для стягнення з нього аліментів на утримання відповідачки [PERSON] , та може тягнути за собою звільнення його від сплати аліментів на її утримання. На підставі наведеного, позивач просить суд: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки на 1/6 частку усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно; - звільнити його від сплати аліментів на утримання [PERSON] , що стягуються з нього на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2023 у розмірі 5000 грн. щомісячно. Ухвалою від 17.12.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків. Ухвалою від 27.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. 15.01.2025 відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що сплату аліментів протягом 2024 року позивач здійснював нерегулярно, із затримкою та не в повному обсязі. Зазначає, що звертаючись до суду з заявою про зменшення розміру аліментів, позивача взагалі не цікавить забезпечення малолітньої дитини, не цікавить малолітній син, якого він не бажає взагалі бачити з моменту його народження, та до теперішнього часу. У той же час, потреби дитини збільшуються разом з його віком, й необхідно забезпечувати дитину усім необхідним згідно з його віковими потребами. На теперішній час вона не працює й не може фізично працевлаштуватися на роботу у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за малолітнім сином. Інших доходів, окрім допомоги по догляду за дитиною у розмірі 860 грн., вона не отримує. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 22.01.2025 представник позивача подала відповідь на відзив, в якому заперечує доводи відзиву, посилаючись на те, що доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві, відповідачкою суду не надано. Зазначає, що після сплати всіх податків, розмір грошового забезпечення позивача складає приблизно 20\~000 грн. на місяць. Після стягнення аліментів на утримання дружини та сина, він отримує грошові кошти в розмірі приблизно 10\~000 грн. Таким чином, в теперішній час сім`я позивача є менш матеріально забезпеченими, ніж його син [PERSON] та відповідачка, на утримання яких він сплачує аліменти. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухав пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2023 та мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи дитина мешкає разом з позивачкою. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 у справі №179/1718/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 5000 грн. до досягнення дитиною трьох років. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.2024. \~ \~ \~ \~Позивач перебуває на військовій службі та отримує щомісячне грошове забезпечення. Як вбачається з довідки форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування\~від 18.10.2024, відповідач отримав у 2023 році грошового забезпечення у розмірі 381 504,13 грн. (у середньому 31 792 грн. на місяць), за 6 місяців 2024 року у розмірі 234057,43 грн. (у середньому 30 010 грн. на місяць). Відповідачка не працює, отримує соціальні виплати на дитину до трьох років у розмірі 860 грн. на місяць, що підтверджується довідкою Магдалинівського УТСЗН від 07.01.2025 та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 07.01.2025. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежно від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Судом встановлено, що з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у позивача народилася донька, [PERSON] , [INFO] , яка також перебуває на його утриманні, отже змінився його сімейний та матеріальний стан, що є підставою, в розумінні положень ст.192 СК України, для зміни стягнутих раніше аліментів. З огляду на викладене та виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності, матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання його сина, [PERSON] , з 1/4 до 1/6 частки його заробітку (доходу), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог в частині звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дружини, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частини друга, четверта, шоста статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Згідно статті 85 СК України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Судом не встановлено обставин, які відповідно до ст.85 СК України, є підставою для припинення стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини. Доводи позивача про те, що він не має змоги надавати відповідачці матеріальну допомогу, оскільки сплачує аліменти на утримання сина, витрачає кошти на оренду квартири, купівлю ліків та на утримання [PERSON] та їхньої спільної доньки, не можуть бути підставою для припинення права дружини на утримання, передбаченого статтею 84 СК України, з урахуванням того, що позивач отримує постійний щомісячний дохід, тобто може надавати матеріальну допомогу. Також не можуть бути правовою підставою для звільнення [PERSON] від сплати аліментів на утримання дружини обставини, які не передбачені СК України. Доводи позовної заяви про те, що до спірних правовідносин можуть бути застосовані норми ч.3 ст.82 СК України, яка передбачає підстави для припинення права одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, суд вважає неспроможними, оскільки вказана норма закону не регулює спірні правовідносини. Зазначені позивачем обставини можуть бути предметом розгляду у справі щодо зміни розміру аліментів з підстав, передбачених ст.192 СК України, однак вимог щодо зміни розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання дружини, позивач не заявляє. За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для припинення права на утримання дружини та звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дружини, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial