Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва, звернулась [PERSON] , з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що позивач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком та дітьми [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 2010 року народження. З 01.08.2010 року позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільгу, як особа яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до категорії 2, серія Б та користується пільгами на оплату житлово-комунальних послуг. З 2019 року по теперішній час позивач не отримує пільги з вини Керуючої компанії, зокрема на гаряче водопостачання та централізоване опалення. Разом з цим відповідачем надаються відповідні відомості щодо тарифів на послуги: вивезення побутових відходів, утримання будинку та прибудинкової території, за які позивач отримує компенсацію (пільги), вказане підтверджує що відповідач має всю необхідну інформацію про позивача як пільговика. 19.02.2020 року позивач звернулась до відповідача з проханням зробити перерахунок за послуги ГВП та ЦО, оскільки станом на 01.02.2020 року останні вказали в квитанції борг, який становив 1356,00 грн. Позивачем було повідомлено відповідача про необхідність надання відомостей Ощадбанку, а саме інформації про суму коштів, які необхідно оплатити по кожному окремому пільговику, та в подальшому щомісяця звертатися до органів соціального захисту населення для забезпечення погашення частини грошових коштів, що передбачено встановленою пільгою. Проте відповідачем перерахунок за ГВП та ЦО не було проведено, необхідні відомості до органів соціального захисту населення не надано. З відповіді Керуючої компанії зазначено, що відповідач не отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії та відповідач не визначений виконавцем послуг з теплопостачання. Згідно з відповіді Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації від 20.03.2023 року зазначено, що Керуючій компанії видано таку ліцензію та станом на 16.03.2023 року розпоряджень про відмову у видачі зазначеної ліцензії не приймалося. Зазначено, що керуюча компанія визнаючи, що здійснює господарську діяльність в частині надання послуг на ГВП та ЦО, без ліцензії, надсилала позивачу рахунки на оплату послуг в повному обсязі, в той час як позивач маючи впевненість в своєму праві на пільгу регулярно сплачувала по наданим рахункам оплату у розмірі 50% відсотків. У зв`язку з чим відповідач надсилає позивачу претензії щодо заборгованості на загальну суму 12561,71 грн., з них 1523,96 грн., за ГВП та 11036,75 грн., за ЦО. З урахуванням викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманих коштів на покриття послуг ЦО та ГВП у розмірі 24257, 59 грн., та 2063,60 грн., за невірно нараховані послуги ХВП та Ел.ен., та просить суд скасувати неправомірно нарахований борг за надання послуг з постачання гарячої води та з централізованого опалення на загальну суму 12561,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.2023 року було відкрито провадження по вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , перебуває у власності співвласників. Відповідно до Розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 року, було закріплено за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва за керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, зокрема передано і будинок [ADDRESS] . Керуюча компанія забезпечує надання позивачу послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по вказаній адресі з 01.05.2015 року. Відповідно до статуту керуючої компанії та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо підприємства, видами економічної діяльності останнього є: комплексне обслуговування об`єктів, електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціювання, штукатурні роботи, малярні роботи та скління, покрівельні роботи, управління нерухомим майном за винагороду або основі контракту, надання в оренду автомобілів і легкових транспортних засобів , постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. У перелік видів економічної діяльності підприємства не передбачена можливість надання послуг з централізованого опалення. На сайті Київської міської ради відображена інформація, що по місту Києву послуги з централізованого опалення надають організаціях: ПАТ «Київтеплоенерго» та ТОВ «Євро-Реконструкція». Оскільки співвласниками не укладено договору на централізоване опалення із теплопостачальною організацією, яка має відповідну ліцензію у цій сфері, з метою забезпечення мешканців опаленням, щоб уникнути соціальної напруженості, на Керуючу компанію, яка не є суб`єктом з постачання теплової енергії, було покладено обов`язок щодо вжиття заходів щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які до 01.05.2015 року надавалися комунальним підприємством «Господар». В листопаді 2021 року відповідачем було направлено до Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради на розгляд пакет документів для отримання ліцензій на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії та на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії. 17.12.2021 року розпорядженням КМДА № 2668 керуючій компанії видано ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії. Ліцензія з виробництва теплової енергії не видавалась. Зазначено, що нарахування пільг на житлово-комунальні послуги здійснювалося відповідним споживачам управлінням соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації до грудня 2022 року. Саме в управління соцзахисту пільговики звертались із заявами про надання та нарахування пільги, в тому числі і звертався позивач. У січні 2023 року завершено реформу монетизації пільг на оплату житлово-комунальних послуг, які наразі надаються у грошовій готівковій формі. З січня пільги на оплату житлово-комунальних послуг виплачують у грошовій готівковій формі через Пенсійний фонд України. Пільговики, які не є пенсіонерами, кошти на виплату пільг отримають на їх поточні рахунки, відкриті в ПФУ в Ощадбанку. Із 01.12.2022 року пільги та субсидії на оплату житлово-комунальних послуг призначає та виплачує ПФУ. Керуюча компанія не здійснює нарахування пільг позивачу, тому позовні вимоги щодо стягнення з підприємства на користь позивача суми недоотриманих пільг з листопада 2019 року по квітень 2023 року на суму 26321,19 грн., є неправомірними і незаконними. Для розрахунку розміру пільги інформацію структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 20 числа кожного місяця надають, зокрема управителі та виконавці комунальних послуг, в той час як відповідач не є ані управителем ані виконавцем, тому підприємство не відноситься до суб`єктів, які подають інформацію структурним підрозділам з питань соціального захисту населення. В управлінні відсутня інформація щодо суб`єкта господарювання, що надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житловому будинку [ADDRESS] , тому управлінням не нараховувались пільги на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. З урахуванням викладеного у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якого зазначено, що зібрані позивачем докази викладенні в описанні позовної заяви та додані до неї, не спростовані відповідачем. Зазначила, що відповідач, який не є суб`єктом з постачання ЦО та ГВП надає ці послуги упродовж останніх 4 років, виставляє відповідні рахунки, без оформлення необхідних дозволів, ліцензій, що вказує на порушення чинного законодавства, що призвело до позбавлення позивача права на отримання пільг, які з вини відповідача вона не отримує з 2019 року. З приводу твердження відповідача у відзиві, що наявність чи відсутність пільг у позивача жодним чином не впливає на розмір його заборгованості перед відповідачем зазначила, що у разі отримання ще з 01.05.2015 року відповідачем всіх необхідних і передбачених чинним законодавством документів про надання послуг і надання останніми інформації до державних установ про позивача, який має пільги, то не виникло би боргу за вказану категорію наданих послуг. Окремо зазначила, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду яка призвела до позбавлення можливостей реалізації своїх бажань, які позивач могла би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб поновити та добитись належного захисту її порушених прав, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив відповідно до якого зазначено, що оскільки співвласниками не укладено договору на централізоване опалення із теплопостачальною організацією, яка має відповідну ліцензію у цій сфері, з метою забезпечення мешканців опаленням, щоб уникнути соціальної напруженості, на Керуючу компанію, яка не є суб`єктом з постачання теплової енергії, було покладено обов?язок щодо вжиття заходів щодо надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Таким чином, відповідач не заперечує того факту, що не є теплопостачальною організацією, але щоб не залишити будинок [ADDRESS] без теплопостачання, змушений надавати послуги з опалення та гарячого водопостачання. Щодо вимог позивача зазначених у відповіді на відзив, де остання просить стягнути з позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., зазначила, що нормами ЦІК України не передбачена можливість уточнення/зменшення/збільшення позовних вимог при подачі відповіді на відзив. Відповідач обрав процесуально невірний спосіб пред`явлення до стягнення нових вимог. Тому вимоги про стягнення моральної шкоди є незаявленими і такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, Відповідач у відзиві детально обґрунтував безпідставність таких вимог. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, наполягала на задоволенні позовних вимог. В подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. В подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У відповідності до частин першої-другої ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, згідно сукупного аналізу наведених правових норм підставою для цивільно-правовою відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, яке включає як складові елементи шкоду, противоправне діяння особи, котра її заподіяла, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зокрема просить стягнути майнову шкоду, яка утворилась внаслідок недоотримання пільги з вини відповідача. Водночас, позивачем не доведено належними та допустимими доказами завдання йому матеріальної шкоди саме у зв`язку з неправомірними діями з боку відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зокрема зазначає, що відповідач веде господарську діяльність в частині надання послуг на ГВП та ЦО, виставляючи відповідні рахунки, без відповідно ліцензії, що вказує на порушення чинного законодавства, що призвело до позбавлення позивача права на пільгу. Вказані доводи суд вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи мешканці будинку по [ADDRESS] , отримують послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, що виробляється за допомогою дахової котельні, яка обслуговується відповідачем. З відповіді Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 22.03.2023 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] переданий від попереднього балансоутримувача комунального підприємства Господар Дарницького району міста Києва, та закріплений з 01.05.2015 року на праві господарьского відання за відповідачем як об`єкт комунальної власності, технічна документація на дахову котельню, обладнану газовими котлами, передана не в повному обсязі. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 21.12.2021 року відповідачу видано ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, проте, оскільки документація на котельню не була передана в повному обсязі, тому вказана ліцензія підприємством не отримана. Крім того зазначено, що співвласниками вказаного будинку не було прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком, а виконавчим органом не було проведено конкурс, щодо призначення управителів будинком, тому керуюча компанія є тільки обслуговуючою організацією та не являється управителем вказаного будинку. Суд враховує, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій з боку відповідача що призвело до порушення прав позивача. За таких підстав суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed