Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Короткий зміст позовних вимог Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Демінов Олег Ігорович звернувся до суду з позовом до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, в якому просить суд: зобов`язати Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради провести приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,6 кв.м, житловою площею 14,0 кв.м для передачі у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), без наявності Ордеру на квартиру. В обґрунтування свого позову вказав, що Позивачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] з 28 липня 1992 року; Позивач [PERSON] (донька [PERSON] ) з 15 січня 1997 року (народилася [INFO] ), тобто, фактично з народження; Позивач [PERSON] (батько [PERSON] ) з 22 лютого 1994 року. Квартиронаймачем є позивач [PERSON] , оскільки саме вона у 1992 році отримала дозвіл на заселення в цю квартиру. У вересні 2024 року позивачі звернулася до відповідача з заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . Відповіддю від 05 грудня 2024 року у проведенні приватизації було відмовлено, оскільки позивачі не надали копію ордера на жиле приміщення або будь-якого іншого документу як підставу для вселення у квартиру. Позивачі не зберегли відповідний документ, оскільки з моменту заселення у квартиру позивача [PERSON] минуло більше 32 років. Ще до звернення до відповідача з відповідною заявою про приватизацію позивач [PERSON] зверталася до Кам`янської міської ради, оскільки архівне управлення є структурним підрозділом міської ради. Відповіддю від 07 серпня 2024 року позивача [PERSON] було повідомлено, що документи архівного фонду «Виконавчий комітет Дніпровської районної ради народних депутатів» за 1992 рік щодо виділення житлової площі за адресою: [ADDRESS] , не виявлено. Право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване. Позивачі не мають іншого зареєстрованого житла. Позивачі несуть витрати на утримання квартири. Заборгованість з оплати послуг за обслуговування відсутня. Квартира позивачами не приватизована. Загальна площа квартири становить 30,6 кв. м., житлова 14,0 кв. м. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року відкрито провадження у справі і постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с.39) Ухвалою суду від 06 березня 2025 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.49) Представник позивачів\~ адвокат Демінов О.І.\~в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та прийняття рішення у відповідності до норм чинного законодавства. (а.с.44) Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають у квартирі [ADDRESS] . Позивач [PERSON] проживає у зазначеній квартирі з 28 липня 1992 року на підставі дозволу на заселення, що підтверджується відповідними документами. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі з 22 лютого 1994 року, а позивач [PERSON] з 15 січня 1997 року, фактично з моменту народження. (а.с.19, 20-21, 22) Квартиронаймачем зазначеної квартири є [PERSON] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї та копією особового рахунку. (а.с.18, 34) Право власності на квартиру за вказаною адресою не зареєстроване, а сама квартира не була приватизована жодним із мешканців. Позивачі звернулися до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради із заявою про передачу зазначеної квартири у власність шляхом приватизації відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення №396. (а.с.16) Однак органом приватизації було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю копії ордера на жиле приміщення або іншого документа, що підтверджує підставу для вселення. (а.с.16) Разом із тим, судом враховано, що позивачами вжито заходів до витребування відповідного ордера з архівних фондів, однак документ не зберігся у зв`язку із тривалим часом (понад 30 років) з моменту його видачі. Відповідно до наданої відповіді Кам`янської міської ради, документів архівного фонду щодо виділення житлової площі за вказаною адресою не виявлено. (а.с.17) Позивачі не мають іншого житла на праві власності, що підтверджується відповідними витягами з реєстру речових прав на нерухоме майно. Квартира утримується за рахунок позивачів, заборгованість з оплати комунальних послуг відсутня. Факт тривалого проживання позивачів у спірному житлі, належність його до державного житлового фонду, відсутність спору про право користування цим приміщенням та наявність законних підстав для приватизації свідчать про виникнення між сторонами правовідносин щодо реалізації права громадян на приватизацію державного житлового фонду. \~ \~ \~ \~Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Частинами 1,3 ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За приписами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частинами 3,4 ст.9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (надалі положення №396). Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно з ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло (ч.1 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з ч.ч. 2,3,5 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Положення № 396 визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до пункту 4 Положення № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (п.17 Положення №396). Пунктом 18 Положення №396 визначено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Абзацом першим пункту 23 Положення № 396 встановлено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Отже, передача квартир у власність громадян у процесі їх приватизації здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації і оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом (ч.10 ст.9 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". За приписами ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію" не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Судом встановлено, що позивачі тривалий час проживають у спірній квартирі, несуть витрати на її утримання, законність їх проживання ніким не оспорена. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у позивачів іншого житла, що свідчить про те, що вони мають достатні та триваючі зв`язки із зазначеним місцем проживання. При цьому, ненадання заявником ордеру на квартиру не може бути єдиною підставою для відмови у приватизації житла (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.02.2024 у справі №344/12427/21). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги наявність у позивачів права на приватизацію спірної квартири, в якій вони зареєстровані та проживають, а також те, що відмова відповідача в реалізації права на приватизацію порушує права позивачів, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved