Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарівської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачкою у справі він проживав однією сім`єю з 2002 року по 2024 рік. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року шлюб між сторонами був розірваний. Від шлюбі мають двох дітей. Старший син [PERSON] вже досяг повноліття, а менший - [PERSON] , [INFO] . Приблизно з 2018-2019 року відповідачка почала зловживати спиртними напоями, відділятись від чоловіка та дітей. На даний час відповідачка проживає окремо від сім`ї, дитиною не цікавиться, не бажає виконувати свої батьківські обов`язки по догляду, вихованню, навчанню та утриманню сина, коштів на утримання дитини не надає. Позивач намагався вмовити відповідачку проявляти хоч якесь зацікавлення щодо долі сина, хоча б на свята дарувати невеличкі подарунки, однак вона відмовилась, пояснюючи що вона не працює і грошей в неї немає. З 2019 року позивач сам утримує та виховує сина. Відповідачка не цікавиться долею дитини, не бере участі у вихованні та утриманні малолітнього сина. Позивач вважає, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітнього сина на підставі ст. 164 СК України. Відповідачем не поданий відзив на позов. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 27 березня 2025 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, позивач подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування виконкому Самарівської міської ради Дніпропетровської області. Також надали висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 03 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, батьком дитини є позивач - [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження виданого 01 лютого 2002 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] .. Як вбачається з копії рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року шлюб між сторонами був розірваний. Згідно акту від 09 січня 2025 року, складеного головою квартального комітету № 31 Єрьоміною Л.Т., про те, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком - [PERSON] , за адресою реєстрації батька - [ADDRESS] . Мати дитини з сім`єю не проживає. Згідно довідки від 31 грудня 2024 року, виданої КНП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування вбачається, що [PERSON] епізодично звертався зі своїм сином за психологічною допомогою після від`їзду матері. [PERSON] разом з сином пройшли цикл психокорекції сімейної психотерапії. Згідно витягу з реєстру Самарівської територіальної громади від 07 січня 2025 року, [PERSON] зареєстрована за адресою - [ADDRESS] . Як вбачається з копії рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] в розмірі частини від її заробітку (доходу) , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки керівника Реабілітаційного Центру за програмою «Молодь - за тверезе життя» від 17 лютого 2025 року [PERSON] проходила курс психосоціальної реабілітації залежної молоді у періоди з 01 червня 2019 року по 02 липня 2019 року та з 24 березня 2021 року по 27 квітня 2021 року. Як вбачається з відповіді КНП «МЦ ПМСД» СМР від 25 лютого 2025 року за № 112, [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 3 у сімейного лікаря [PERSON] .. Вибір сімейного лікаря здійснював батько - [PERSON] , який укладав декларацію з лікарем, є довіреною особою у разі настання екстреного випадку з дитиною, а також здійснював супровід дитини на прийом до сімейного лікаря. Згідно довідки виданої ФОП [PERSON] 28 січня 2025 року вбачається, що [PERSON] з 01 березня 2024 року і до теперішнього часу відвідує заняття з шахів. Дитину на гурток приводить батько - [PERSON] .. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконкому Самарівської міської ради за вих. № 655/0/2-25 від 14 березня 2025 року, вбачається, що позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати доньку та матеріально його забезпечувати, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, що також стверджується заявою відповідачки, завіреної нотаріально, в якій вона зазначає, що з позовними вимогами згідна. Означений висновок підтверджує також і те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд в суді справи про позбавлення її батьківських прав, в судове засідання не з`явилась, чим підтвердила свою байдужість до долі власної доньки. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів неповнолітнього сина, свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дитини, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved