Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Шалига Є.С. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1028781 від 21.10.2024 року) в інтересах позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому (позові) просить стягнути з відповідача Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка на користь позивача [PERSON] суму франшизи в розмірі 1300 грн., зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 20 жовтня 2021 року о 10:20 год. водій Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка [PERSON] , керуючи належним відповідачу транспортним засобом «ГА35312» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок порушення Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Opel Insignia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням власника [PERSON] , та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ореl Insignia», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цивільно правова відповідальність винуватця ДТП водія транспортного засобу «ГА35312» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП була застрахована відповідно власником засобу роботодавцем водія Центральноукраїнським державним університетом ім. В. Винниченка в АТ «СК «ІНГО», відповідно до полісу №205960106 від 20.09.2001 року, за умовами якого розмір франшизи складав 1300 грн. За результатами зазначеної ДТП на місці водіями [PERSON] та [PERSON] було складено повідомлення про настання ДТП (європротокол), в якому, зокрема, водій Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка [PERSON] власноручно вказав про визнання ним вини у вчиненні ДТП. Вказане повідомлення про настання ДТП (європротокол) було скеровано страховику АТ «СК ІНГО», та на його підставі, згідно з укладеним полісом №205960106 від 20.09.2021 року, страховиком АТ «СК ІНГО» було здійснено [PERSON] страхове відшкодування завданої матеріальної шкоди, за виключенням зазначеної в полісі суми франшизи в розмірі 1300 грн., яка підлягає компенсації відповідачем Центральноукраїнським державним університетом ім. В. Винниченка. Зазначив, що станом на день подання позову сума франшизи позивачу [PERSON] добровільно не виплачена, вимога його представника - адвоката Шалиги Є.С. від 01.10.2024 року №10/01 залишена відповідачем без відповіді, що стало підставою для звернення позивача з зазначеним позовом до суду, за захистом свого порушеного права. З огляду на викладене вище, та посилаючись на ст.12, п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка на свою користь суму франшизи в розмірі 1300 грн., та стягнути судові витрати, які складаються з витрат за правову допомогу в розмірі 7\~100 грн. Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року позовна заява залишена без руху з підстав несплати позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн. та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання зазначеної ухвали позивачем [PERSON] 04.11.2024 року подано оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2024 року прийнято до розгляду зазначений позов, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті спрвави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2025 року за клопотанням представника відповідача Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] ( [ADDRESS] ). Представник позивача [PERSON] адвокат Шалига Є.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити, а також вирішити питання по понесеним позивачем судовим витратам. Представник відповідача Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка Кошутська О.С. (діє на підставі довіреності від 07 січня 2025 року за №01-10/16) в судовому засіданні зазначила щодо визнання відповідачем позовних вимог про стягнення суми франшизи в розмірі 1300 грн. Крім того, просила зменшити суму витрат на правничу допомогу, яка є завищеною та не співмірною із ціною позову, виходячи із категорії справи, яка не є складною та заявленою ціною позову. Окрім того, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, просила розподілити судові витрати по справі в частині судового збору, зокрема, стягнення з відповідача 50% судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяв, а так само клопотань, не надходило. Заслухавши представника позивача [PERSON] адвоката Шалигу Є.С. та представника відповідача Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка Кошутську О.С., зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.\~12\~та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, який був чинним на час спірних правовідносин. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону) є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). У пункті 1.7 статті 1 Закону визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. При укладенні договору обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності страховик зобов`язаний безоплатно видати страхувальнику бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка (європротокол). Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику як документальне підтвердження факту настання такої пригоди. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол». Так, з наданих позивачем до позовної заяви письмових доказів судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що згідно з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду, 20 жовтня 2021 року о 10:20 год. водій [PERSON] , який перебував в трудових відносинах з Центральноукраїнським державним університетом ім. В. Винниченка, керуючи належним відповідачу транспортним засобом «ГА35312» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Opel Insignia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ореl Insignia», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Водій [PERSON] вину у ДТП визнав. Власником транспортного засобу «Opel Insignia», д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб ГАЗ5312, 1989 року випуску, номер шасі [NUMBER] , належить Державному педагогічному університету ім. В. Винниченка. Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 вересня 2021 року між Центральноукраїнським державним педагогічним університетом ім. В. Винниченка та АТ «СК «ІНГО» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205960106, строком дії з 25 вересня 2021 року по 24 вересня 2022 року включно, відповідно до умов якого АТ «СК «ІНГО» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого автомобіля марки «Газ 53», VIN (або номер кузова, шасі, рами) № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. Зазначеним полісом, серед іншого, визначено розмір франшизи, що становить 1300,00 грн. За інформацією АТ «СК «ІНГО» за вих. №8 від 02 вересня 2022 року, за страховою справою №4345475, що відбулась 20.10.2021 року, зазначено винуватцем водія Центральноукраїнського державного педагогічного університету ім. В. Винниченка, код ЄДРПОУ 02125415, згідно з укладеним полісом №205960106 від 20.09.2021 року. В полісі №205960106 від 20.09.2021 року зазначено розмір франшизи 1300 грн. Відповідно до пп.12.1 та 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вищезазначена організація, за завдані збитки, має компенсувати суму франшизи. 01 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Шалига Є.С. звернувся до Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка з вимогою про добровільну сплату франшизи в розмірі 1300 грн., яка залишена відповідачем без розгляду, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза (страхова франшиза) частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Згідно з п.п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин, Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Судом встановлено, що Полісом №205960106 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.09.2021 року було встановлено розмір франшизи 1300 грн., при цьому, в даному випадку, як страхувальником, так і особою, відповідальною за завдані збитки з огляду на положення ст.1172 ЦК України, є відповідач Центральноукраїнський державний університет ім. В. Винниченка. Відповідно до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище, позов [PERSON] про відшкодування\~відповідачем суми\~франшизив розмірі 1300 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд зауважає, що відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розгляду справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 4-6\~статті 137 ЦПК України\~також визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до ст.19 Закону видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв,\~скарг,\~процесуальних та\~інших документів\~правового характеру;\~ захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Наведені вище положення процесуального закону дають підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації, при цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved