Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Представник позивача - адвокат Корой І.Д. в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в смт Захарівка Роздільнянського району Одеської області помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності земельну ділянку площею 4,18 га, з кадастровим номером 5125255400:01:001:7011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089950, виданого 01 квітня 2005 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області. Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишав, спадкоємці за законом першої, другої, третьої та п`ятої черги відсутні. Із спадкоємців за законом четвертої черги була мати позивачів [PERSON] , яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, проте не встигла прийняти спадщину спадкодавця, оскільки сама померла [INFO] . Виходячи зі встановлених законом правил щодо спадкової трансмісії, право на прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] перейшло до спадкоємців померлої [PERSON] , з яких за законом першої черги були її діти - позивачі. 08 лютого 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини померлого [PERSON] . У результаті звернення позивачки до майна спадкодавця була заведена спадкова справа за № 23/2022. 12 жовтня 2024 року за згодою позивачки [PERSON] , яка прийняла спадщину, позивач [PERSON] також подав заяву про прийняття вказаної спадщини і вони разом набули право на неї у рівних частках. Разом з тим, постановою державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. № 257/02-14 від 05 липня 2024 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця, оскільки згідно поданих документів неможливо підтвердити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] із [PERSON] . З цих же самих підстав постановою державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. № 615/02-31 від 12 жовтня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і позивачу [PERSON] . За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, його необхідно встановити у судовому порядку. Отже, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким: встановити факт того, що [PERSON] з 1995 року і до дня своєї смерті, яка настала [INFO] , постійно проживав однією сім`єю разом зі [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім цього, просить суд визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , у рівних частках по 1/2 за кожним право власності на земельну ділянку площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5125255400:01:001:7011, розташовану на території Затишанської селищної ради. Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року позовну заяву було залишено без руху з наданням представнику позивачів строку для усунення недоліків, які у встановлений строк були усунені (а.с. 31-32). Ухвалою Фрунзівського районного суду від 17 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та вирішено питання про витребування доказів (а.с. 45-46). Ухвалою Фрунзівського районного суду від 30 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с 105). Ухвалою Фрунзівського районного суду від 28 січня 2025 року визнано обов`язковою явку в судове засідання позивачів [PERSON] , [PERSON] , відповідачки [PERSON] та представника відповідача Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (а.с 120). У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Корой І.Д. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. При цьому позивачка [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом у незареєстрованому шлюбі із 1995 року. Вони були пов`язані спільним побутом, зокрема доглядали разом за будинком, обробляли город, купували побудову техніку для спільного користування, мали спільний бюджет. В свою чергу позивач [PERSON] суду пояснив, що його мати [PERSON] проживала разом із [PERSON] із 1995 року та до дня його смерті, яка настала в 2022 році. Вони разом працювали біля будинку, обробляли город, ділили спільний бюджет. До того, як почати жити із матір`ю, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Однак, оскільки дана оселя була в непридатному для проживання стані, останній згодом переїхав до будинку матері. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Пояснила, що являється дружиною позивача [PERSON] . Свекруха [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю із 1995 року. Після смерті вказаних осіб вона та позивачка [PERSON] одночасно подали заяви до нотаріальної контори з приводу майна належного [PERSON] . Подавала заяву до нотаріуса саме вона, оскільки на той час її чоловік [PERSON] був зайнятий на роботі та щоб його не відволікати, зайнялась вказаними питаннями. Проте, як виявилося пізніше заява нею подана помилково, оскільки вона не відноситься до кола спадкоємців щодо майна [PERSON] . Представник відповідача - Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області - Топольницький Г.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Також, пояснив, що [PERSON] разом із [PERSON] дійсно з 1995 року спільно проживали в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та були пов`язані спільним побутом. Вказав, що акт щодо фактичного проживання осіб - [PERSON] разом із [PERSON] дійсно ним підписувався. Вказана інформація встановлювалася на підставі даних із домових книг, пояснень сусідів та депутатів вулиці. Згідно даного акта в подальшому ним також підписана відповідна довідка селищної ради. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, ураховуючи те, що визнання відповідачами пред`явленого до них позову не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 лютого 2022 року, в смт Захарівка Роздільнянського району Одеської області [INFO] помер [PERSON] (а.с. 62). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому на праві власності земельну ділянку площею 4,18 га з кадастровим номером 5125255400:01:001:7011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області. Вказана земельна ділянка йому належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089950, виданого 01 квітня 2005 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження від 26 жовтня 2004 року № 137/2004 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010553600428 (а.с. 7). Право власності [PERSON] на дану земельну ділянку зареєстроване 21 квітня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1230925451252 та номером запису про право власності/довірчої власності 20090115 (а.с. 8-9). З позовної заяви вбачається, що заповіт щодо свого майна [PERSON] не залишав, спадкоємці за законом першої, другої, третьої та п`ятої черги відсутні. Із спадкоємців за законом четвертої черги була мати позивачів [PERSON] , яка проживала разом із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, однак не встигла прийняти спадщину спадкодавця, оскільки сама померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 лютого 2022 року (а.с. 90). Виходячи із встановлених статтею 1276 ЦК України правил щодо спадкової трансмісії, право на прийняття спадщини [PERSON] перейшло до спадкоємців за законом першої черги померлої [PERSON] - дітей [PERSON] та [PERSON] . Родинні відносини позивачів з померлою [PERSON] підтверджені наступними документами: - копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16 березня 1966 року, відповідно до якого він народився [INFO] в с. Затишшя від батька [PERSON] та матері [PERSON] (а.с. 11); - копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданим повторно 08 липня 2023 року, згідно якого вона народилась [INFO] в смт. Фрунзівка від батька [PERSON] та матері [PERSON] (а.с. 91); - копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27 січня 1990 року, відповідно до якого після укладення [PERSON] шлюбу з [PERSON] [INFO] , дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с. 13). 08 лютого 2022 року дочка [PERSON] - [PERSON] звернулась до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою № 73 про прийняття спадщини [PERSON] (а.с. 61). Постановою державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. № 257/02-31 від 05 липня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON] , оскільки згідно поданих документів неможливо підтвердити факт проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також відсутній оригінал акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 84). З заяви про надання згоди на подання заяви про прийняття спадщини від 02 жовтня 2024 року вбачається, що [PERSON] надала згоду на включення свого брата [PERSON] , [INFO] до спадкоємців четвертої черги за законом щодо майна [PERSON] померлого [INFO] (а.с. 86). 12 жовтня 2024 року син [PERSON] - [PERSON] звернувся до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] (а.с. 93). Постановою державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. № 615/02-31 від 12 жовтня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, оскільки згідно поданих документів неможливо підтвердити факт проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] з [PERSON] (а.с. 97). З довідки Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 10 липня 2023 року № 216 вбачається, що згідно домових книг по смт Затишшя Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті, яка настала [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті, яка настала [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактично [PERSON] з 1995 року і до дня своєї смерті постійно проживав без реєстрації у житловому будинку по [ADDRESS] , однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , з якою він вів спільне господарство (витрати та бюджет), був пов`язаний з нею спільним побутом (харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла) (а.с. 17). Вказана довідка видана на підставі акту щодо фактичного проживання осіб від 10 липня 2023 року, складеного і підписаного депутатом Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Кульчицькою Т.В. з участю жителів смт Затишшя [PERSON] ( [ADDRESS] ) і [PERSON] ( [ADDRESS] ), які особисто знали [PERSON] та [PERSON] та яким ці обставини особисто відомі, а їхні підписи на акті посвідчені Затишанським селищним головою Топольницьким Г.М. (а.с. 18). У спадковій справі № 23/2022 заведеній Захарівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 59-98), наявні копії зазначених вище заяв [PERSON] про прийняття спадщини № 73 від 08 лютого 2022 року, про надання згоди на подання заяви про прийняття спадщини від 02 жовтня 2024 року, копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину від 12 жовтня 2024 року, копія свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 03 лютого 2022 року, копія свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 10 лютого 2022 року, копія постанови державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. № 257/02-31 від 05 липня 2023 року, копія постанови державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. № 615/02-31 від 12 жовтня 2024 року та інші документи, зокрема: - заява [PERSON] про прийняття спадщини № 72 від 08 лютого 2022 року, згідно якої остання бажала прийняти спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 60); - повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00034937721 від 08 лютого 2022 року, відповідно до якого [INFO] в смт Захарівка Роздільнянського району Одеської області, помер [PERSON] (а.с. 63); - інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68437436 від 08 лютого 2022 року за параметрами запиту « [PERSON] , дата смерті [INFO] », згідно із якою за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 66); - інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68437451 від 08 лютого 2022 року за параметрами запиту « [PERSON] , дата смерті [INFO] », згідно із якою за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 67); - витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68437512 від 08 лютого 2022 року, згідно якого 08 лютого 2022 року відбулася реєстрація спадкової справи щодо майна [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] - номер у спадковому реєстрі 69105729, номер у нотаріуса 23/2022, місце зберігання спадкової справи Захарівська районна державна нотаріальна контора (а.с. 68); - повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00034937806 від 08 лютого 2022 року, згідно якого 26 липня 1989 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини було змінене на « [PERSON] » (а.с. 69-70); - повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00034937889 від 08 лютого 2022 року, згідно якого 23 листопада 1994 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 71-72); - повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану № 00034938916 від 08 лютого 2022 року за параметрами запиту «батько [PERSON] , [INFO] », згідно якого у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про народження відсутня (а.с. 74); - заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину № 269 від 05 липня 2023 року, згідно якої остання просила видати їй свідоцтво про право на спадщину, як спадкоємцю четвертої черги (а.с. 81); - заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину № 270 від 05 липня 2023 року, згідно якої остання просила видати їй свідоцтво про право на спадщину, як спадкоємцю четвертої черги (а.с. 82); - копія постановою державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. № 256/02-31 від 05 липня 2023 року, згідно якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON] , оскільки згідно поданих документів неможливо підтвердити факт проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також відсутній оригінал акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 83). Щодо наявних у спадковій справі до майна [PERSON] заяв [PERSON] про прийняття спадщини № 72 від 08 лютого 2022 року та про видачу свідоцтва про право на спадщину № 269 від 05 липня 2023 року суд вказує, що вони не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків, оскільки остання не входить до кола спадкоємців за законом [PERSON] , а є її невісткою та дружиною позивача [PERSON] , про що в його паспорті наявна відмітка щодо реєстрації шлюбу 23 липня 1988 року Затишанською селищною радою Фрунзівського району Одеської області (а.с. 24). Крім цього, той факт, що відповідачка [PERSON] не претендує на спадщину [PERSON] підтверджується наданою відповідачкою до суду заявою про визнання позову. У вказаній заяві [PERSON] визнала ту обставину, що вона у спадковій справі до майна [PERSON] помилково подала заяву про прийняття його спадщини. Вказала, що вона не входить до кола спадкоємців за законом матері позивачів [PERSON] , а є її невісткою та дружиною позивача [PERSON] , а тому не могла приймати спадщину [PERSON] в порядку спадкової трансмісії (а.с. 57). Отож, з досліджених матеріалів спадкової справи установлено, що спадкоємцями майна [PERSON] четвертої черги є позивачі [PERSON] та [PERSON] . Інші спадкоємці майна [PERSON] першої - третьої та п`ятої черги відсутні. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із статтями 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За визначенням частини 2 і 4 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Наведене узгоджується з висновком сформульованим у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року в справі № 365/455/20. Отже, ураховуючи наведене, суд вважає, що сукупність зазначених вище доказів, достовірність яких не заперечується представником відповідача та відповідачкою, підтверджує факт постійного проживання спадкодавця [PERSON] із матір`ю позивачів [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1995 року до дня його смерті, яка настала [INFO] , про що свідчать фактичні обставини зазначені у довідці та акті відповідача у справі - Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. Визначаючи необхідність встановлення зазначеного факту у судовому порядку, суд виходить з того, що ця обставина відносить позивачів до кола спадкоємців за законом четвертої черги (в порядку спадкової трансмісії), від цього залежить виникнення майнових прав позивачів щодо спадкування за законом майна спадкодавця і законом не визначено іншого порядку його встановлення. З огляду на викладене, позовна вимога про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає таке. Так, представник позивачів у позовній заяві вказує, що у випадку невизнання права власності на спадщину за позивачами, право власності на відумерлу спадщину може набути відповідач по справі Затишанська селищна рада Роздільнянського району Одеської області, як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та місцезнаходження спадкового нерухомого майна. Разом з тим, суд вважає, що дані доводи представника позивача є безпідставними, оскільки у судовому засіданні представник відповідача Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Отже, наявність факту визнання позову вказує на те, що відповідач - Затишанська селищна рада Роздільнянського району Одеської області не претендує на спадщину [PERSON] , як на відумерлу. У свою чергу, як зазначалося вище, постановою державного нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. № 257/02-31 від 05 липня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON] , оскільки згідно поданих документів неможливо підтвердити факт проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] з [PERSON] (а.с. 84). З цих же самих підстав відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і позивачу [PERSON] за постановою № 615/02-31 від 12.10.2024 року (а.с. 97). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особою може звернутися до суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визнання судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Отож, суд вважає, що в даному випадку вимога сторони позивачів про визнання права власності на спадкове майно є передчасною, оскільки встановлення факту постійного проживання спадкодавця [PERSON] із матір`ю позивачів [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1995 року до дня його смерті, яка настала [INFO] , дозволить позивачам звернутись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції 0.0.4035976909.1 від 28 листопада 2024 року [PERSON] (фактичний платник - [PERSON] ) було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2573 грн 83 коп (за вимогу немайнового характеру (встановлення факту) та вимогу майнового характеру (визнання права власності) (а.с. 25). Згідно із платіжної інструкції 0.0.4052341089.1 від 09 грудня 2024 року [PERSON] (фактичний платник - [PERSON] ) було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2422 грн 40 коп (за вимогу немайнового характеру (встановлення факту) та вимогу майнового характеру (визнання права власності) (а.с. 41). При цьому варто зауважити, що позивачкою [PERSON] при подачі позову здійснена переплата судового збору на суму 151 грн 43 коп. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні за змістом положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Отож, ураховуючи, що відповідачка [PERSON] та представник відповідача Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до початку розгляду справи по суті визнали позов, а також приймаючи до уваги часткове його задоволення в частині встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (за дану вимогу позивачами було сплачено по 1211 грн 20 коп), із кожного відповідача на користь кожного позивача підлягає стягненню по 302 грн 80 коп судового збору. Інша частина сплаченого позивачами судового збору, а саме по 605 грн 60 коп підлягає їм поверненню з державного бюджету. Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці [PERSON] її право, передбачене ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», на звернення до суду із клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial