Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

24.07.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташований по [ADDRESS] , в наступних частках: на 1/6 частину, як за спадкоємцем за законом [PERSON] , що померла [INFO] ; на 1/2 частину, як за спадкоємцем за законом [PERSON] , що помер [INFO] ; на 1/3 частину, як за членом колгоспного двору. Свої вимоги мотивує тим, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору, до складу якого входили його померлі батьки та він позивач, тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/3 частині, вони володіли цім будинком, але не оформили право власності. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину у цьому житловому будинку, яку фактично прийняли спадкоємці першої черги за законом чоловік та син, позивач по справі, але нотаріально факт прийняття спадщини не оформили. В подальшому, а саме [INFO] помер [PERSON] та спадщину після його смерті фактично прийняв син [PERSON] , позивач по справі, фактом постійного проживання з померлим на день смерті, але коли він звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено у нотаріальній дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на відповідні частини будинку. Для реєстрації права власності на свою частку позивач також звернувся до державного реєстратора, але йому державним реєстратором прав на нерухоме майно було відмовлено у проведені реєстраційних дій з реєстрації його права власності на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. За захистом своїх невизнаних прав, позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Ухвалою від 29.07.2024 року було відкрито загальне позовне провадження та витребувано інформацію щодо заведених спадкових справ відносно [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.29). 01.10.2024 року та 15.11.2024 року до суду надійшли витребувані судом докази. 25.03.2025 року позивач [PERSON] надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме зазначив, що в будинку є частка його сестри [PERSON] , як члена колгоспного двору, тому уточнив вимоги з врахуванням 1/4 частини в будинку належної його сестрі. Заява про уточнення підписана представником позивача адвокатом Цоєвою В.В., яка підтвердила свої повноваження електронним ордером. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] як в позовній заяві та й в заяві про уточнення позовних вимог клопотав про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області т.в.о.сільського голови Арабаджи М.С. надав 22.08.2024 року через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, та визнання позову (а.с.33). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили\~ члени цього двору: [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та позивач по справі [PERSON] . На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/4 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №2605, яка видана 12.09.2008 року Червоноармійським сільським головою Чеглатоневим М.Б. на підставі записів в погосподарській книзі №1382 (а.с.68), що міститься в матеріалах спадкової справи №141/06 та витягом з погосподарської книги. Довідку №332, видану 26.06.2024 року Кубейським сільським головою Арабаджи М., в частини зазначення членів колгоспного двору, де членами зазначені тільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не приймає до уваги, так як вона спростовується в цій частині іншими матеріалами (доказами) справи (а.с.14). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі\~ відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як вбачається з абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про\~ право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.\~\~\~ Згідно зі змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Болградської міської ради Нікіта І.В. №65736654 від 27.06.2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на відповідну частку у вищевказаному житловому будинку у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності (а.с.25). Тобто позивачем [PERSON] доведена вимога, щодо визнання за ним права власності на 1/4 частку у вище вказаному житловому будинку, як за членом колгоспного двору. Щодо права власності в порядку спадкування. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 20.02.2006 року Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської обл. на підставі актового запису про смерть №27 від 20.02.2006 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на 1/4 частину у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцями за\~законом першої\~черги відповідно\~до вимог\~ст.\~1261\~ЦК України,\~після смерті\~ [PERSON] , які прийняли спадщину фактом постійного проживання з померлою за однією адресою, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України, а також шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальних органів відповідно до вимог ст1269 ЦК України є: - чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №54 від 07.09.1974 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11); - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , яке видане 05 січня 1981 року Червноармійською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №8 від 05.01.1981 року, відповідно до якого його матір`ю є [PERSON] (а.с.9); - дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , видане Червонормійською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №88 від 13.08.1978 року, відповідно до якого її матір`ю є [PERSON] (а.с.67 на звороті); свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане 26 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції у м.Севастопіль, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] одружилися та після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.66); - довідкою №332, яка видана 26.06.2024 року Кубейським сільським головою Арабаджи М., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу її сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили: чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.14); - матеріалами спадкової справи №141/06, заведеної 19.02.2006 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, відповідно до якої спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за №207 від 24 лютого 2006 року про прийняття спадщини. Також всі три спадкоємця відповідно до цих матеріалів прийняли спадщину, що підтверджується виданими на їх ім`я свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с.63-83). Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняли чоловік, син та дочка померлої, а ні як зазначено в позовній заяви (син та чоловік), тому спадщина розподілилася між спадкоємцями порівну по 1/3 частини, що складає 1/12 частину в житловому будинку. Загальна частка [PERSON] склала 1/4 + 1/12 = 4/12 (1/3) частини. Тобто після смерті матері позивач успадкував тільки 1/12 частину, а ні як він просить - 1/8, а також загальна частина батька в будинку зменшилася до 4/12 (1/3), тому в цій частині позовних вимог суд задовольняє їх частково. В подальшому, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 20.12.2023 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №754 від 20.12.2023 року, [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 1/3 частину у вищевказаному житловому будинку. При житті [PERSON] склав заповіт від 17.03.2023 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області Пашали М.М., зареєстрований в реєстрі за №22 (а.с.42), відповідно до якого зробив таке розпорядження: усе його майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому, і на що він за законом матиму право, заповів [PERSON] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкоємцем за заповітом після його смерті є [PERSON] , позивач по справі, який також доводиться померлому сином, що підтверджується свідоцтвом про його народження, яке вже досліджувалося судом, прийняв спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою секретаря Кубейської сільської ради Арабаджи М. №332 від 26.06.2024 року (а.с.14), а також матеріалами спадкової справи №110/24, заведеною приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Станєвою В.Б. 26.06.2024 року, з яких вбачається, що з заявою про видачу відповідних свідоцтв звернувся тільки позивач по справі, що підтверджується його особистою заявою № 299 від 26.06.2024 року, а також йому на деяке майно вже видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.40-56). Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Станєвої В.Б. від 26.06.2024 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність житлового будинку спадкодавцю (а.с.26). Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтями 1233-1235 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахування частки в спадковому майна дочки померлої [PERSON] , оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial