Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У січні 2025 року позивач звертаючись до суду з позовною заявою, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №76191723 від 13 січня 2024 року у розмірі 30000 грн. Свої вимоги аргументує тим, що 13 січня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір позики (на умовах повернення позики у кінці строку позики №76191723 ) 14\~червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» отримало право Вимоги до Боржників, у тому числі за договором позики №76191723 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] . У звязку з неналежним виконанням умов договору кредиту утворилася заборгованість у розмірі 30000 грн 00 коп, яку відповідач в добровільному порядку не повертає. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 14.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год 00 хв 24 лютого 2025 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 11 год 00 хв 20 березня 2024 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився та не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 13 січня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір позики (на умовах повернення позики у кінці строку позики №76191723) відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7500 грн зі сплатою відсотків, на строк 30 днів. Відповідно до п.2.3 Договору, знижена процентна ставка / день % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 2,5 %. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) 2,70 %. Пунктом 4 визначено, що проценти за договором наражовуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, про те не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою. Згідно з п.16 Договору, у разі якщо позичальник не дотримується умов офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та / або правил постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREDOM» (перша позика 0,01 %) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», знижена процентна ставка, визначена п.2 Договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена п.п.2.3 п.2 Договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена в п.п.2.3 п.2 Договору. В такому разі проценти нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується позичальником у повному обсязі за весь період строку позики. Відповідно до п.19 Договору, якщо сума позики, зазначена в п.п.2.1 п.2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понаднормове користування позикою (її частиною) у розмірі, визначеному п.2 Договору за кожен день такого користування.( а.с.7) 14\~червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, Додаткову угоду №2 від 28 липня 2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021, Додаткову угоду №29 від 20 червня 2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» отримало право Вимоги до Боржників Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] .( а.с11-16). Відповідно до витягу з Реєстру боржників №25 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість [PERSON] за договором позики №76191723 від 13.01.2024 становить 30000 грн 00 коп, з яких: 7500 грн 00 коп - сума заборгованості по основному боргу; 22500 грн 00 коп - заборгованість за відсотками(а.с.16) Згідно з розрахунку заборгованості за договором позики №7619172 від 13.01.2024 за період з 20.06.2024 по 30.11.2024 заборгованість [PERSON] за договором позики №76191723 становить 30000 грн 00 коп, з яких: 7500 грн 00 коп - сума заборгованості по основному боргу; 22500 грн 00 коп - заборгованість за (а.с.17) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст.638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» ). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.13 ст.11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст.64 ЦПК України, ст.36 ГПК України та ст.79 КАС України. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало йому кредит, а відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути відповідно до умов договору. За умовами договору сторони погодили строк кредиту 30 днів та встановлено дату повернення позики 11.02.2024 року . Відтак, до 11.02.2024 року відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти. Враховуючи викладене, Суд вважає, що оскільки відповідач не виконав умови договору та в установлені строки не здійснив погашення кредиту, то вимога про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 7500 гривень підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення процентів за користування коштами. Відповідно до п.2.1-2.3 Договору, відповідачу надано позику у розмірі 7500 грн зі сплатою відсотків, на строк 30 днів ,знижена процентна ставка / день % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 2,5 %. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) 2,70 %. Пунктом 4 визначено, що проценти за договором наражовуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, про те не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою. Таким чином, суд констатує, що Позикодавець мав право нараховувати проценти за користування позикою протягом 120 днів з часу надання позики. Однак, згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». При цьому ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, натомість відповідачу нараховувалися відсотки понад 1% в день (2.50%). Процентна ставка позивачем не змінювалася відповідно до змін у Законі і нарахування здійснювалося всупереч законодавству. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а договір позики було укладено 13 січня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. \~ \~ \~ \~Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір позики №76191723 укладено 13 січня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,50% є нікчемною в силу положень ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимоги та стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом з розрахунку розміру денної процентної ставки 1%, що становить 11 025 гривні : 2250 ((7 500,00( сума позики) х 1% х 30 ( строк позики відповідно до п.2.2 Договору) + 8775 (9750 (заборгованість за Договором позики станом на 11.02.2024 ( в межах строку позики)) х 1% х 90 ( дні відповідно до п.4 Договору) . Натомість, суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки він відображає лише відомості про заборгованість, які містяться у витягу з Реєстру боржників, та не містить детального розрахунку, заборгованості здійсненого позикодавцем, що позбавляє суд , можливості перевірити його правильність. Оскільки відповідач не виконав умови договору, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості в розмірі 18 525 гривень, які складаються з 7500 гривень заборгованість за тілом позики та 11025 гривень заборгованість за відсотками. VІ.Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~За правилами ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на 61,75 %, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1855 грн 55 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial