Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Територіальної громади в особі Широківської селищної ради, у якому просять визнати державні акти на право приватної власності на землю серії ДП Шр № 8079 та №8080 недійсними та визнати за ними, як спадкоємцями за законом, право власності на земельні ділянки пай № [NUMBER] та пай № [NUMBER] . Позов мотивований тим, що [INFO] в смт.Широке Широківського району Дніпропетровської області померла матір позивачів - [PERSON] , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом з померлою, на день її смерті, проживав [PERSON] . За життя [PERSON] , на випадок своєї смерті, належним їй на праві приватної власності майном не розпорядилася і заповіт не складала. Після смерті спадкодавиці [PERSON] відкрилася спадщина, до числа якої входить: - земельна ділянка, площею 6,819 гектарів у межах згідно з планом передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Широківської ТГ Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку за спадкодавцем підтверджувалося Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ДП №074626, виданого 19 травня 2000 року на підставі рішення виконкому Запорізької сільської ради Широківського району Дніпропетровської області від 29 листопада 1999 року №32, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4631, кадастровий номер - 1225883300:13:001:0310; - земельна ділянка, площею 8,619 гектарів у межах згідно з планом (пай № [NUMBER] ) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Благодатнівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, право на яку за спадкодавцем підтверджувалося Державним актом на право приватної власності на землю, серії ДП Шр №8079, виданого 15 листопада 2001 року на підставі рішення сесії Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 17 грудня 1999 року №59-9/ХХІІІ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8079, [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік - [PERSON] , померлий [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ, спадкоємицею якого була його дочка - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ; - земельна ділянка, площею 8,617 гектарів у межах згідно з планом (пай № [NUMBER] ) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Благодатнівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, право на яку за спадкодавцем підтверджувалося Державним актом на право приватної власності на землю, серії ДП Шр №8080, виданого 15 листопада 2001 року на підставі рішення сесії Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 17 грудня 1999 року №59-9/ХХІІІ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8080, [PERSON] , померлий [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ, спадкоємицею якого була його дочка - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Позивачі зазначають, що на момент відкриття цієї спадщини спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині - відсутні. Бажаючи переоформити спадщину після померлої матері [PERSON] , позивачі 23.08.2024 звернулися до Широківської ДНК Дніпропетровської області з питання оформлення спадкових прав. [INFO] державний нотаріус Широківської ДПК Дніпропетровської області Горбаченко О.В. посвідчила, що на підставі статті 1261 ЦК України позивачі є дітьми померлої [INFO] [PERSON] та є спадкоємцями її майна (в 1/5 частці кожен). 23 квітня 2024 року спадкоємцям видано свідоцтво про право на спадщину за законом НТВ 535383, НТВ 635429, НТВ 53532 на земельну ділянку площею 6,819 га у межах згідно з планом передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Широківської ТГ Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку за спадкодавцем підтверджувалося Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ДП №074626, виданого 19.05.2000 на підставі рішення виконкому Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 29.11.1999 № 32, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4631, кадастровий номер 1225883300:13:001:0310. Маючи намір, прийняти в установленому законом порядку спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , а саме: земельну ділянку, площею 8,619 гектарів, земельну ділянку, площею 8,617 гектарів, проте, отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки з наступних підстав. Земельна ділянка площею 8,619 га належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Шр №8079, виданого 15.11.2001 на підставі рішення сесії Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 17.12.1999 № 59-9/ХХІІІ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8079. Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Державний акт на право приватної власності на землю, не відповідає вимогам законодавства України, так як він виданий вже після смерті [PERSON] ; земельна ділянка площею 8,617 га належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Шр №8080, виданого 15.11.2001 на підставі рішення сесії Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 17.12.1999 № 59-9/ХХІІІ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8079. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Державний акт на право приватної власності на землю, не відповідає вимогам законодавства України, так як він виданий вже після смерті останньої. Спадкова земельна ділянка площею 8,619 га у межах згідно з планом (пай № [NUMBER] ) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Благодатнівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, право на яку за спадкодавцем підтверджувалося Державним актом на право приватної власності на землю, серії ДП Шр №8079, виданого 15.11.2001 на підставі рішення сесії Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 17.12.1999 № 59-9/ХХІІІ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8079, була передана бабусі позивачів [PERSON] , померлій [INFO] , як колишньому члену КСП «Зелений Луг». 09 червня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0291 зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий члену колективного сільськогосподарського підприємства - «Зелений Луг» [PERSON] . Однак, Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Шр №8079 виданий та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8079 на ім`я померлої [INFO] [PERSON] вже після втрати нею своєї право і дієздатності (в розумінні ч. 4 ст. 25 ЦКУ), а саме 15.11.2001. Спадкова земельна ділянка площею 8,619 га у межах згідно з планом (пай № [NUMBER] ) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Благодатнівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, право на яку за спадкодавцем підтверджувалося Державним актом на право приватної власності на землю, серії ДП Шр № 8080, виданого 15.11.2001 на підставі рішення сесії Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 17.12.1999 № 59-9/ХХІІІ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8080, була передана дідусю позивачів [PERSON] , померлому [INFO] , як колишньому члену КСП «Зелений Луг». 09 червня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0290 зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданий члену колективного сільськогосподарського підприємства - «Зелений Луг» [PERSON] . Однак, Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Шр №8080, виданий та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8080 на ім`я померлого [INFO] [PERSON] , вже після втрати нею своєї право і дієздатності (в розумінні ч. 4 ст. 25 ЦКУ), а саме 15.11.2001. Саме через вище викладене позивачі вважають, що у них як у спадкоємців за законом померлої матері [PERSON] , на сьогодні існують поважні та об`єктивні причини, з яких вони не могли в повному обсязі реалізувати свої цивільні спадкові права, зокрема переоформити свої спадкові права на вказані вище земельні ділянки. Тому, позивачі просять суд визнати виданий 15.11.2001 Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Шр № 8079 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8079 на ім`я померлої [INFO] [PERSON] та виданий 15.11.2001 Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Шр №8080 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8080 на ім`я померлого [INFO] [PERSON] недійсними та визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 8,619 гектарів, на земельну ділянку площею 8,617 гектарів, в рівних частках. Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Також зазначеною ухвалою витребувано від Широківської ДНК Дніпропетровської області належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В підготовче засідання позивачі не з`явилися, будучи належно повідомленими про дату, час та місце проведення засідання. Подали письмові зави про розгляд справи за їх відсутності та підтримання вимог у повному обсязі. Представник відповідача Широківської сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради. Зазначив, що позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З урахуванням того, що до розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, судом постановлено ухвалу про розгляд справи по суті та ухвалення рішення у справі з підстав визнання відповідачем позову, і прийняття такого визнання судом. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. За життя, [PERSON] не залишила заповіт, та не розпорядилася своїм майном. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина, яка складається, з: - земельної ділянки, площею 6,819 гектарів у межах згідно з планом передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Широківської ТГ Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку за спадкодавцем підтверджувалося Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ДП №074626, виданого 19 травня 2000 року на підставі рішення виконкому Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 29 листопада 1999 року № 32, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4631, кадастровий номер - 1225883300:13:001:0310 (а.с. 35); - земельної ділянки, площею 8,619 гектарів у межах згідно з планом (пай № [NUMBER] ) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Благодатнівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області (а.с. 49); - земельної ділянки, площею 8,617 гектарів у межах згідно з планом (пай № [NUMBER] ) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Благодатнівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області (а.с. 57). З матеріалів справи встановлено, що позивачі звернулися із заявами про прийняття спадщини, на підставі чого заведена спадкова справа № 66417852. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. від 13.07.2021 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належні їй земельні ділянки на території Благодатнівськогї сільської ради, Криворізького (Широківського) району Дніпропетровської області, оскільки правовстановлюючі документи на право власності на земельні ділянки, не відповідають вимогам чинного законодавства України та видані вже після смерті набувачів права власності (а.с. 112). При видачі свідоцтва про право на спадщину підпункт 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій зобов`язує нотаріуса перевіряти: факт смерті спадкодавця; час і місце відкриття спадщини; наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом; прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб; склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Для підтвердження вказаних обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Громадяни та юридичні особи відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01.01.2013, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за житія спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Стаття 125 Земельного Кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. Суд встановив, що земельна ділянка площею 8,619 га належала [PERSON] , що підтверджується зокрема сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 09.06.1997 (а.с. 45), державного акту на право колективної власності на землю КСП "Зелений Луг" І-ДП № 000124 Шр-№ 22 (а.с. 46), списком членів трудового колективу КСП "Зелений Луг" на одержання майнових сертифікатів (а.с. 47), рішення сесії Запорізької сільської ради Широківського району Дніпропетровської області від 17.12.199 №59-9/ХХІІІ (а.с. 50), яким вирішено передати у власність земельну ділянку. Разом з тим, Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Шр №8079, видано 15.11.2001, рішення про передачу у власність земельної ділянки прийнято 17.12.1999, тобто після смерті [PERSON] , а тому, враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Державний акт на право приватної власності на землю, не відповідає вимогам законодавства України, так як рішення про передачу у власність земельної ділянки від 17.12.1999 №59-9/ХХІІІ, на підставі якого видано спірний державний акт, прийнято вже після смерті останньої, а тому визнається судом недійсним. Окрім того, земельна ділянка площею 8,617 га належала [PERSON] , що вбачається зокрема із сертифікату на право на земельну частку (пай) від 09.06.1997 (а.с. 52), державного акту на право колективної власності на землю КСП "Зелений Луг" І-ДП №000124 Шр-№ 22 (а.с. 53), списку членів трудового колективу КСП "Зелений Луг" на одержання майнових сертифікатів (а.с. 54), рішення сесії Запорізької сільської ради Широківського район Дніпропетровської області від 17.12.1999 № 59-9/ХХІІІ (а.с. 50), яким вирішено передати у власність земельну ділянку. Разом з тим, Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Шр №8080, видано 15.11.2001, рішення про передачу у власність земельної ділянки прийнято 17.12.1999, тобто після смерті [PERSON] , а тому, враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Державний акт на право приватної власності на землю, не відповідає вимогам законодавства України, так як рішення про передачу у власність земельної ділянки від 17.12.1999 №59-9/ХХІІІ, на підставі якого видано спірний державний акт, прийнято вже після смерті останнього, а тому визнається судом недійсним. А відтак в цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності за законом, таким чином реалізувавши свої права на захист майнових прав. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, держава бере на себе обов`язок у забезпеченні реалізації та захисту права на власність. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що неотримання свідоцтв про право на спадщину не залежить від волі позивачів та причина неотримання останніх є об`єктивною, а відтак на державу покладений обов`язок у її вирішенні. Як вбачається із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00030693888 від 12.05.2021 батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00030694599 від 12.05.2021 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла післяшлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 32). Відповідно до експертного висновку № 056/185-n, наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз від 03.02.2024, записи особового імені «Олександра» у державному акті на право приватної власності на землю серія ДП Шр №8079 від 15.11.2002, запис [PERSON] і «[PERSON]» у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00030693888 від 12.05.2021 відомості про матір: [PERSON] є ідентичними (а.с. 33). Згідно свідоцтво про народження [NUMBER] від 28.12.1989 [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №32 (а.с. 12). 03 вересня 2022 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та отримала прізвище після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 03.09.2022, актовий запис №216 (а.с. 13). Згідно свідоцтво про народження [NUMBER] від 08.02.1986 [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №4 (а.с. 16). Згідно свідоцтво про народження [NUMBER] від 06.08.1974 [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №41 (а.с. 19). Згідно свідоцтво про народження [NUMBER] від 26.07.1977 [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №26 (а.с. 22). 17 квітня 1996 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та отримала прізвище після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 17.04.1996, актовий запис №10 (а.с. 23). Згідно свідоцтво про народження (повторно) [NUMBER] від 06.07.2021 [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №5 (а.с. 26). Суд дослідив спадкові справи та відомості щодо відсутності таких, зокрема спадкова справа, зведена на [PERSON] (а.с. 100-178), щодо [PERSON] спадкова справа (а.с. 98, 179-193), спадкоємець [PERSON] із видачею свідоцтв про право на спадщину та щодо [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с. 96, 97). Беручи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відомості щодо інших осіб, які вправі претендувати після смерті [PERSON] в порядку спадкування повністю або частково на земельні ділянки в ході судового розгляду не встановлено, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивачів та не оспорюється відповідачем. А отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , належним чином оформили свої спадкові права, так як звернулися у встановлений строк з відповідними заявами до нотаріуса. З огляду на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги, щодо майна після смерті їх матері [PERSON] , враховуючи визнання відповідачем позову, суд зробив висновок про обґрунтованість позову, а відтак наявність підстав для визнання за позивачами права власності на земельні ділянки. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05.01.2020, актовий запис № 164 (а.с. 27). Як вбачається із матеріалів справи, смерть спадкодавця [PERSON] настала [INFO] , за життя вона фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ після своїх батьків: [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , при цьому правовідносини із спадкування між [PERSON] та її батьками в даному випадку регулюються нормами, що діяли на момент виникнення спадкових прав, отже у даному випадку необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 року, зі змінами та доповненнями станом на 15.12.1997, тобто в редакції від 27.12.1996. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, в редакції від 27.12.1996, спадкоємництво здійснюється за законом і за заповітом. З дослідженої інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80185058 від 20.02.2025 встановлено відсутність заповітів у [PERSON] (а.с 97). Крім того, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №80185038 від 20.02.2025 встановлено відсутність заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину стосовно [PERSON] (а.с. 96). З дослідженої інформаційної довідки зі Єдиного реєстру заповітів та спадкової справи, заведеної щодо [PERSON] (а.с. 98, 179-193) встановлено відсутність заповітів у [PERSON] , а єдиною спадкоємницею виступила [PERSON] , яка прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, в редакції від 27.12.1996, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних часках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР, в редакції від 27.12.1996). Діями, що свідчать про прийняття спадщини згідно ст. 549 ЦК УРСР, в редакції від 27.12.1996, коли спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину є: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З огляду на те, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після своїх батьків: [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , при цьому [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , згідно з вимогами статті 549 ЦК УРСР, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном, продовжуючи проживання за спільною адресою, де і проживала з ним його дружин за життя, щодо майна після смерті [PERSON] , враховуючи визнання відповідачем позову, суд зробив висновок про обґрунтованість позову, а відтак наявність підстав для визнання за позивачами права власності на земельні ділянки. Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі та позивачі просили покладати судові витрати на їх рахунок, враховуючи, що сторона у справі вправі використовувати свої права на власний розсуд, а відтак судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved