Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з 17.08.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , наразі нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. У шлюбі вони мають дочку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У неї з [PERSON] часто виникають конфлікти щодо несвоєчасності та неповноти надання ним матеріальної допомоги на утримання дитини, адже відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дочки, але нерегулярно та не в достатньому розмірі. З урахуванням викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Колосов А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у тексті позову та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся як шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем його реєстрації, так і через оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що з 17.08.2013 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі подружжя має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до\~ст.\~18\~Конвенції про\~захист прав\~дитини суд\~повинен докласти\~всіх можливих\~зусиль для\~того,\~щоб забезпечити\~визнання принципу\~загальної та\~однакової відповідальності\~обох батьків\~за виховання\~і розвиток\~дитини.\~Батьки або\~у відповідних\~випадках законні\~опікунинесуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1-3 статті 181\~цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідно до ст.\~187\~Сімейного кодексу\~України аліменти на утримання дочки із доходів відповідача в примусовому порядку не відраховуються, в порядку ст.188\~Сімейного Кодексу\~України від обов`язку утримувати дитину відповідач не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189\~Сімейного кодексу\~України між сторонами не укладено. Відповідачем не спростовано того факту, що він проживає окремо та не бере участі в утриманні дочки Відповідно до\~ч.1\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~задовільний стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~задовільний стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3) відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вказані обставини підтверджені представником позивача у суді. Суду невідомо про наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Суду також невідомо про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. При визначені розміру аліментів суд враховує, що відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою та не може сплачувати аліменти на утримання дочки, має інших утриманців чи наявні інші обставини, які мають істотне значення. Вказані відомості невідомі також і представнику позивача. Заперечень проти позову суду відповідач не надав, не довів суду, що у нього відсутня можливість надавати допомогу у розмірі, яку просить позивач, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, правомірними , а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що справа надійшла до суду 21.01.2025. Таким чином, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача з 21.01.2025, тобто з дня звернення позивачки з цим позовом до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: approved