Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1994 року, зареєстрованого в ВООБТІ 30.11.1994 р., квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . При отриманні вказаного Свідоцтва про право власності на житло частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось, що їхні частки у спільній сумісній власності рівні, тому що вони користуються рівними правами та несуть рівні обов`язки щодо квартири, й інших домовленостей між ними не існує. На даний час позивачка як співвласник квартири має намір розпорядитись належною їй часткою майна шляхом укладання договору дарування належної їй частки у праві власності на квартиру. З цією метою позивачка звернулась до приватного нотаріуса, яка повідомила про неможливість укладення договору дарування належної позивачці частки квартири, оскільки неможливо визначити розмір частки, яку саме позивач має намір подарувати. Також відсутній договір про визначення розміру часток у праві спільної власності на об`єкт нерухомості або рішення суду про визначення часток на вказаний об`єкт. Досягти домовленості з приводу визначення розміру часток співвласників на вказану квартиру не представляється за можливе, оскільки співвласник [PERSON] за вказаною адресою не проживає і не з`являється, жодних засобів комунікації з нею немає, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1994 року, зареєстрованого в ВООБТІ 30.11.1994 р., квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . При отриманні вказаного Свідоцтва про право власності на житло частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось, що їхні частки у спільній сумісній власності рівні, тому що вони користуються рівними правами та несуть рівні обов`язки щодо квартири, й інших домовленостей між ними не існує. На даний час позивачка як співвласник квартири має намір розпорядитись належною їй часткою майна шляхом укладання договору дарування належної їй частки у праві власності на квартиру. З цією метою позивачка звернулась до приватного нотаріуса, яка повідомила про неможливість укладення договору дарування належної позивачці частки квартири, оскільки неможливо визначити розмір частки, яку саме позивач має намір подарувати. Також відсутній договір про визначення розміру часток у праві спільної власності на об`єкт нерухомості або рішення суду про визначення часток на вказаний об`єкт. Досягти домовленості з приводу визначення розміру часток співвласників на вказану квартиру не представляється за можливе, оскільки співвласник [PERSON] за вказаною адресою не проживає і не з`являється, жодних засобів комунікації з нею немає Таким чином, належним способом захисту права позивача як власника квартири є звернення до суду з приводу визначення розміру часток співвласників на квартиру. Відповідно до п. 3.1-3.3 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» затвердженої наказом міністерства ЖКХ України № 55 від 18.06.07 р. розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або спільну часткову власність. Враховуючи, що позивачка отримала квартиру у власність в результаті приватизації, то отримане у власність житло є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Тому частка кожного із співвласників вищезазначеної квартири складає 1/2 частину. На підставі викладеного та

Outcome: approved