Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

06 березня 2025 року надійшла позовна заява, в якій позивач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 500825464 від 20.12.2019 року у розмірі 38491 грн. 74 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 200 грн., посилаючись на ухилення відповідачки від виконання договірного зобов`язання у добровільному порядку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.12.2019 року АТ «Альфа Банк» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту 500825464 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 34 756,12 грн. строк кредиту 48 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23 %. Договір кредитної лінії укладено з відповідачкою у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідачки безготівковим шляхом кошти в розмірі 34 756,12 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. В подальшому 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 500825464 від 20.12.2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 20.09.2021 року загальний залишок заборгованості відповідачки становить 38 491,74 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 32467,85 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 5 623, 89 грн. Ухвалою суду від 06 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка не повідомила причини своєї неявки, не подала до суду відзив на позовну заяву. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач проти цього не заперечував. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2019 року АТ «Альфа Банк» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту 500825464 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 34 756,12 грн. строк кредиту 48 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23 %. Договір кредитної лінії укладено з відповідачкою у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20.12.2019 року, укладеним між АТ «Альфа Банк» та відповідачкою. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 року загальний залишок заборгованості відповідачки становить 38 491,74 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 32467,85 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 5 623,89 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, у ході розгляду справи відповідачкою не оспорювався. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд бере до уваги, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», яке є правонаступником позикодавця, в загальному розмірі 38 491,74 грн. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення позики чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачкою не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 500825464 від 20.12.2019, що складає 38 491,74 гривень, з яких: 32 467,85 гривень заборгованість за тілом кредиту; 5 623,89 гривень заборгованість по відсоткам. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 826/1216/16 та номером провадження 11-562ас18, й додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/9215/15-ц та номером провадження 14-382цс19. Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, час, витрачений вказаним адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, зазначеного в детальному розрахунку наданих правничих послуг, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, зважаючи на численні однотипні справи в судах України за позовом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, й з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 9 200 грн. не є співмірною, а відтак, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2 000 грн., що буде за даних обставин справи співмірним і розумним розміром відшкодування таких. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial