Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» Тараненко А.І. через систему «Електронний суд» направив до суду з позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 31896,06 грн, а також, судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] (відповідач) було укладено Кредитний договір №891620291 від 8 лютого 2021 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Відразу після вчинених дій відповідача, 8 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8750,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Загальна сума\~заборгованості,\~на момент\~подання позовної\~заяви,\~за Кредитним\~договором №\~891620291 від 8 лютого 2021 року, становить 31896,06 грн, яка складається з: 7781,44 грн - заборгованість по кредиту; 24114,62 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу № 28/1118-01. За умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали ряд додаткових угод: № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 31 грудня 2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 18 травня 2021 року право вимоги за кредитним договором № 891620291 від 8 лютого 2021 року від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 138 від 15 червня 2021 року на загальну суму 22589,62 грн. 5 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 про перехід права вимоги за кредитними договорами, строк дії якого закінчується 4 серпня 2021 року. \~ \~ \~ \~В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 3 серпня 2021 роки та №3 від 30 грудня 2022 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31896,06грн. 7 листопада 2024 року, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 0711/24/Е відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 0711/24/Е від 7листопада 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 31896,06 грн. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 6 січня 2025року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач повідомлявся про розгляд справи судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до поштового повідомлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі, яка направлялась за місцем реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , повернулись на адресу суду. Крім того відповідач повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Рокинянського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011року №17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Частиною 1\~статті 280 ЦПК України\~передбачено,\~що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних усправі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явивсяв судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За змістом частини 5 статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 8 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 891620291 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 8750,00 грн, та зобов`язувався протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,50 % від суми кредиту за кожний день користування ним. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 8750,00 грн. Вказана обставина підтверджується копією платіжного доручення від 8 лютого 2021 року. За умовами договору відповідачу надається кредит у сумі 8750,00 грн (п. 1.1 договору), строком на 30 днів (з можливістю продовження), «Дисконтний період», (п. 1.2 договору). На час дисконтного періоду процентна ставка становить 182,50 річних, що становить 0,50 % від суми кредиту за кожен день користування ним. У випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3. Договору, умови щодо нарахування процентів сторонами застосовуються правила нарахування процентів за процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. (п. 1.4.3 договору) Договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до довідки 10/2024 від 29 жовтня 2024 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на картку відповідача 8 лютого 2021 року перераховано 8750,00 грн. Встановлено, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу № 28/1118-01. За умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали ряд додаткових угод: № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 31 грудня 2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 18 травня 2021 року право вимоги за кредитним договором № 891620291 від 8 лютого 2021 року від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 138 від 15 червня 2021 року на загальну суму 22589,62 грн, яка складається з: 7781,44 грн - заборгованість по кредиту; 14808,18 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 5 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 про перехід права вимоги за кредитними договорами, строк дії якого закінчується 4 серпня 2021 року. \~ \~ \~ \~В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 3 серпня 2021 роки та №3 від 30 грудня 2022 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31896,06грн, яка складається з: 7781,44 грн - заборгованість по кредиту; 24114,62 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 7 листопада 2024 року, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 0711/24/Е відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 0711/24/Е від 7листопада 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 31896,06 грн, яка складається з: 7781,44 грн - заборгованість по кредиту; 24114,62 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Встановлено, що відповідач на виконання кредитного договору, здійснював часткові платежі в сумі 2500,00 грн - 13 березня 2021 року, сумі 2500,00 грн 11 квітня 2021 року та в сумі 268,00 грн 12 квітня 2021 року відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ«Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 119). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, дійшов наступних висновків. Згідно із частиною 1\~статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 1\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із частиною 3\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 частини 1\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1\~статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із частиною 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1\~статті 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1\~статті 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612\~ЦК України). Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З матеріалів справи вбачається, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання. Отже, з відповідача необхідно стягнути заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором в розмірі 3482,00 грн (8750,00 грн (тіло кредиту) - 2500,00 грн (оплата від 13.03.2021) - 2500,00 грн (оплата 11.04.2021) 268,00 (оплата від 12.04.2021) = 3482,00 грн). Встановлено, що відповідач користується кредитними коштами понад строк, встановлений в 1.2. договору. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду (п. 1.4.3. договору). Отже, розмір відсотків за користування кредитом становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч. 2\~ст.625 ЦК України, позивач не скористався. Отже, нарахування позивачем відсотків поза межами строку кредитування понад 30 днів є необґрунтованим та не відповідає практиці Верховного Суду. З урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх наступною формулою: 8750,00 грн (сума кредиту) х 1,70 % х 30 (строк кредитування) = 4462,50 грн. Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача заборгованість у сумі 7944,50 грн, з яких: 3482,00 - заборгованість по тілу кредиту; 4462,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Згідно з приписами пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до приписів частини 8\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги №08/11/24-01 від 8 листопада 2024 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» і ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с. 126), Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги Протокол погодження вартості послуг; додаткова угода № 3 від 8 листопада 2024року до договору про надання правничої допомоги № 08/11/24-01 від 8 листопада 2024року; акт прийому-передачі наданих послуг від 8 листопада 2024 року (до договору про надання правничої допомоги №08/11/24-01 від 8 листопада 2024 року) свідоцтво на право зайняття адвокатскою діяльністю Тараненко А.І.; послуги надано на загальну суму 6000,00грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає обґрунтованим розміром витрати позивача на професійну правову допомогу, наданих у цій справі, - 3000,00 грн (вивчення матеріалів справи і складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором), у зв`язку з чим дану вимогу слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача реальну та обґрунтовану суму витрат 3000,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено\~статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». У силу приписів\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, в розмірі 7944,50 грн, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 31896,06 грн. Водночас судом вирішено стягнути 7944,50 грн, що становить 24,91 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн х 24,91 % = 603,42 грн та витрати на надання правової допомоги у розмірі: 3000,00 грн х 24,91% = 747,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial