Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу в.о. генерального директора ОКВП «Дніпро Кіровоград» від 19.06.2024 року за №4-с «Про оголошення догани [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працює на посаді механіка з експлуатації ТЗ автотранспортного цеху служби головного механіка Кропивницького ВКУ за трудовим договором більше 8 років. Згідно наказу від 19.06.2024 року №4-с позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за начебто порушення пункту 2.8 посадової інструкції. В наказі вказано, що позивач не забезпечив своєчасне страхування двох автомобілів підприємства. Вважає, що зазначений вище наказ є протиправним та незаконним, у зв`язку з чим, його слід скасувати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2024 року відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представником відповідача 05.09.2024 року через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 08.09.2024 року позивач через канцелярію суду подано відповідь на відзив. Від представника відповідача 23.09.2024 року до суду надійшли заперечення. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, просив задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який працює начальником відділу головного механіка служби головного механіка Кропивницького ВКГ, повністю підтвердив обставини зазначені ним в службовій записці від 17.06.2024 року про притягнення до відповідальності [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволенню, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що наказом № 84-пК від 29.09.2016 року позивач прийнятий на посаду механіка (з експлуатації ТЗ) автотранспортного цеху з 03.10.2016 року. 01.03.2017 року [PERSON] ознайомився під підпис з посадовою інструкцією механіка (з експлуатації ТЗ) автотранспортного цеху служби головного механіка Кропивницького ВКГ. Відповідно до наказу № 4-с від 19.06.2024 року в.о. генерального директора підприємства, [PERSON] , механіку (з експлуатації ТЗ) автотранспортного цеху служби головного механіка Кропивницького водопровідно-каналізаційного господарства, оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків в частині забезпечення своєчасного страхування транспортних засобів, передбачених п. 2.8 Посадової інструкції механіка (з експлуатації ТЗ) автотранспортного цеху служби головного механіка Кропивницького ВКГ. За ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно статті 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і вибір ним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Відповідно статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з статті 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. За порушення трудової дисципліни, як визначено у положенні ст. 147 Кодексу законів про працю України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно законодавства України підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. Статтею 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При цьому, згідно статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Тобто, розглядаючи спори про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 Кодексу законів про працю України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, за діючим законодавством днем виявлення проступку, з якого починається перебіг місячного строку для накладення дисциплінарного стягнення, вважається день, коли особі, якій по службі (роботі) підкоряється працівник, стало відомо про здійснення проступку незалежно від того, чи наділена ця особа правом накладення дисциплінарного стягнення. Згідно зі статтею 150 Кодексу дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу). Підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, відповідно до наказу № 4-с від 19.06.2024 року, слугувало виявлене 12.06.2024 року порушення працівником (позивачем) своїх трудових обов`язків передбачених посадовою інструкцією щодо забезпечення своєчасного страхування транспортних засобів, а саме автомобіля Dacia Duster, державний номер [NUMBER] та ГАЗ 3110, державний номер [NUMBER] , які закріплені за Кропивницьким водопровідно-каналізаційним господарством наказами № 126-од від 17.05.2023 року та розпорядженням № 47 від 02.10.2015 року. 13.06.2024 року [PERSON] надав директору Кропивницького водопровідно-каналізаційного господарства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» пояснення у вигляді службової записки, згідно яких пояснив по факту несвоєчасного страхування автомобіля Dacia Duster, державний номер [NUMBER] . Щодо відсутності страхового полісу на автомобіль ГАЗ 3110, державний номер [NUMBER] в поясненнях [PERSON] інформація відсутня. 17.06.2024 року начальником відділу головного механіка Кропивницького водопровідно- каналізаційного господарства Лункан В.Л. складено службову записку, яку передано на затвердження керівнику підприємства, про те, що 12.06.2024 року виявлено факт відсутності страхування транспортних засобів підприємства, механік (з експлуатації ТЗ) автотранспортного цеху служби головного механіка Кропивницького ВКГ [PERSON] не вжив заходів, спрямованих на належну організацію забезпечення своєчасного страхування транспортних засобів, не виконавши п. 2.8 Розділу II Посадової інструкції. Положенням пункту 2.8 Розділу II «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції механіка ( з експлуатації ТЗ) автотранспортного цеху служби головного механіка Кропивницького ВКГ, з якою позивач ознайомлений під підпис, передбачено, що саме до посадових обов`язків механіка (з експлуатації ТЗ) автотранспортного цеху є забезпечення своєчасне страхування транспортних засобів. Однак, відповідно до полісу № АТ/2319822 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль Dacia Duster, державний номер [NUMBER] , який належить ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було застраховано на період з 04.05.2023 року по 03.05.2024 року. Автомобіль Dacia Duster, державний номер [NUMBER] перебував в експлуатації без наявності страхового полісу в період з 04.05.2024 року по 12.06.2024 року. Страхування автомобіля Dacia Duster, державний номер [NUMBER] проведено тільки 13.06.2024 року згідно із страховим полісом № АТ/5708997, на наступний день після виявленого порушення трудових обов`язків. Крім того, відповідно до полісу № 214431117 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль ГАЗ 3110, державний номер [NUMBER] , який належить ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було застраховано на період з 20.05.2023 року по 19.05.2024 року. Автомобіль ГАЗ 3110, державний номер [NUMBER] перебував в експлуатації без наявності страхового полісу в період з 20.05.2024 року по 01.07.2024 року. Страхування автомобіля ГАЗ 3110, державний номер [NUMBER] проведено тільки 01.07.2024 року згідно із страховим полісом № ЕР-221735751, тобто після виявленого порушення трудових обов`язків. Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності мали місце, суд вважає, що оскаржуваний наказ є законним та обґрунтованим, а отже підстави для його скасування та задоволення позову відсутні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed