Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

24 вересня 2024 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 лютого 2022 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 281551 (далі - Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 1,90 % в день. Кредитодавець на виконання умов Договору надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 29.02.2024 року становить 11 538,50 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом - 5 000 грн.; заборгованості за відсотками - 6 538,50 грн. 29 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 29022024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 281551 від 09 лютого 2022 року. Крім того, 22 лютого 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та відповідачем [PERSON] укладено договір № 24797-02/2022 про надання фінансового кредиту (далі - Договір), за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 1,50 % в день. Кредитодавець на виконання умов Договору надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2024 року становить 15 785 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 785 грн. - сума заборгованості за відсотками. 08 грудня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та позивачем ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 08122022, за яким ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" відступило позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору № 24797-02/2022 від 22 лютого 2022 року про надання фінансового кредиту. Крім того, 07 лютого 2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем [PERSON] укладено договір № 2912516 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір), за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 3 000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 360 днів та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 1,99 % в день. Кредитодавець на виконання умов Договору надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 11.08.2023 року становить 14 380,50 грн., з яких: 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 380,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. 11 серпня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 11082023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору № 2912516 від 07 лютого 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За наведеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь загальну заборгованість за наданими кредитами в розмірі 41 704 гривень та судовий збір в розмірі 3028 гривень. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України відзив на позовну заяву. Відповідачу [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками за зареєстрованим місцем проживання. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач у порядку п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України вважається таким, якому вручено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень до суду не подав. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Таким чином, суд вирішив розглядати справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проводиться без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, 09 лютого 2022 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 281551 (далі - Договір), що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 8-14). Договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором як аналог власноручного підпису позичальника. Згідно з договором позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовам кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. За умовами договору відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити відсотки за користування ними. Відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90% на добу. 29 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 29022024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 281551 від 09 лютого 2022 року, що підтверджується копією договору факторингу, копією акту прийому-передачі реєстру боржників № 2, витягом з реєстру боржників № 2 (а.с. 18-22). На думку позивача відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 29.02.2024 року становить 11 538,50 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом - 5 000 грн.; заборгованості за відсотками - 6 538,50 грн. Крім того, судом встановлено, що 22 лютого 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та відповідачем [PERSON] укладено договір № 24797-02/2022 про надання фінансового кредиту (далі - Договір), за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 1,50 % в день, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 28-29). Вказаний договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором як аналог власноручного підпису позичальника. 08 грудня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та позивачем ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 08122022, за яким ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" відступило позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору № 24797-02/2022 від 22 лютого 2022 року про надання фінансового кредиту, що підтверджується копією договору факторингу, копією акту прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників (а.с. 32-36). На думку позивача відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2024 року становить 15 785 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 785 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, судом встановлено, що 07 лютого 2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем [PERSON] укладено договір № 2912516 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір), за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 3 000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 360 днів та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 1,99 % в день, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 42-51). Вказаний договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором як аналог власноручного підпису позичальника. 11 серпня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 11082023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору № 2912516 від 07 лютого 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що підтверджується копією договору факторингу, копією акту прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників (а.с. 55-59). На думку позивача відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 11.08.2023 року становить 14 380,50 грн., з яких: 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 380,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також судом встановлено, що зазначені вище кредитні договори не оскаржені і є чинними. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісні кредитори обов`язки за умовами договорів виконали, надавши кредитні кошти відповідачеві. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису було підписано: 1) договір про надання споживчого кредиту № 281551 від 09 лютого 2022 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту; 2) договір про надання фінансового кредиту № 24797-02/2022 від 22 лютого 2022 року, паспорт споживчого кредиту та додаток № 1 до договору (графік платежів); 3) договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2912516 від 07 лютого 2022 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту. Таким чином, з відповідачем було погоджено умови кредитування. Згідно з витягом з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року (а.с. 22) та розрахунків заборгованості, сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 281551 від 09 лютого 2022 року про надання споживчого кредиту станом на 29.02.2024 року становить 11 538,50 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 6 538,50 грн. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 08122022 від 08.12.2022 року (а.с. 36) та розрахунків заборгованості, сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 24797-02/2022 від 22 лютого 2022 року про надання фінансового кредиту станом на 31.07.2024 року становить 15 785 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 785 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 11082023 від 11.08.2023 року (а.с. 59) та розрахунків заборгованості сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 2912516 від 07 лютого 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 11.08.2023 року становить 14 380,50 грн., з яких: 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 380,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказані докази не спростовані відповідачем і на думку суду є достатніми на підтвердження розміру боргу відповідача за кредитними договорами. При цьому, судом встановлено, що за договором про надання фінансового кредиту № 24797-02/2022 від 22 лютого 2022 року відповідачу було нараховано відсотки в межах строку кредитування та поза межами строку кредитування. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Згідно висновків Великої Палати, викладених у пунктах 113-115 постанови Великої Палати від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 «у статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови)». Аналіз умов Договору (пункти 1.2, 4.3) дає підстави для висновку, що його сторони погодили як нарахування процентів за користування кредитом, так і процентів на підставі статті 625 ЦК України, як міри відповідальності за неналежне виконання умов Договору щодо повернення кредиту. Згідно із розрахунком заборгованості первісного кредитора, станом на 23 березня 2022 року (останній день користування кредитом) розмір заборгованості за процентами за користування кредитом становив 1 700 грн., а всього позивачем нараховано до сплати відповідачем 10 785 грн. процентів, тому 9 085 грн. з них - це проценти, нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (10 785 грн. - 1 700 грн.). Відповідач розмір заборгованості за кредитним договором не спростовував. Підстав для зменшення суми нарахованих за правилами статті 625 ЦК України процентів суд не вбачає. Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором про надання фінансового кредиту № 24797-02/2022 від 22 лютого 2022 року за відсотками в межах строку кредитування (30 днів) за період з 22.02.2022 року по 23.03.2022 року включно становить 1 700 гривень, а розмір заборгованості за відсотками, нарахованими як відповідальність за порушення грошового зобов`язання становить 9 085 грн. Щодо заборгованості за відсотками за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 281551 від 09 лютого 2022 року, то судом встановлено, що відповідачу нараховані відсотки в межах строку кредитування (з урахуванням строку автопролонгації, який не перевищує 90 днів поспіль (п. 4.3.1 Договору)), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 23-24). Щодо заборгованості за відсотками за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2912516 від 07 лютого 2022 року, то судом встановлено, що відповідачу нараховані відсотки в межах строку кредитування, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 60-62). Отже, внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитних договорів утворилася загальна заборгованість позичальника перед позивачем як правонаступником первісних кредиторів, яка становить 41 704 гривень, яка складається із заборгованості за договором № 281551 від 09 лютого 2022 року про надання споживчого кредиту станом на 29.02.2024 року в розмірі 11 538,50 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 6 538,50 грн; із заборгованості за договором № 24797-02/2022 від 22 лютого 2022 року про надання фінансового кредиту станом на 31.07.2024 року в розмірі 15 785 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1700 грн. - сума заборгованості за відсотками, 9085 грн. - сума заборгованості за відсотками, нарахованими як відповідальність за порушення грошового зобов`язання; із заборгованості за договором № 2912516 від 07 лютого 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 11.08.2023 року в розмірі 14 380,50 грн., з яких: 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 380,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено повністю, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3 028 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved