Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», в якому просить стягнути з відповідача на її користь в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди 37323 грн та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власницею транспортного засобу HYUNDAI SONATA, реєстраційний номер [NUMBER] . 24 грудня 2022 року [PERSON] рухалася на згаданому транспортному засобі по автомобільній дорозі по вул. Шовкуненка, 4 А та її автомобіль потрапив колесом у вибоїну (яму) у дорожньому покритті глибина якої 9 см., ширина 58 см., довжина 40 см., розташовану на проїзній частині дороги; внаслідок удару автомобіль отримав механічні пошкодження, чим позивачу завдано майнової шкоди. Висновком експерта №11/21-02/23 від 16 лютого 2023 року за результатами проведення автотехнічного дослідження встановлено, що технічний стан автомобіля Хюндай-Соната держ. № [NUMBER] , 2011 року випуску, VIN код [NUMBER] на час проведення експертизи не відповідає вимогам 31 Правил дорожнього руху. Поряд з цим, Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2023 року головного інженера КП «ШЕУ у Солом`янському районі м. Києва» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КАП України. У постанові зазначено, що головний інженер КП «ШЕУ у Солом`янському районі м. Києва» [PERSON], будучи посадовою особою, відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі допустив порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації ями (вибоїни) глибина якої 9 см., ширина 58 см., довжина 40 см., не встановив тимчасовий дорожній знак, що своєчасно інформувало водія про небезпеку та виконав тимчасове обмеження або заборону руху, чим порушив п.5.2.1 п.5.1.10 ДСТУ -3587-2022 р., що призвело до пошкодження т/з «Хюндай Соната» н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] з матеріальними збитками, чим порушив п.1.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП України. З метою огляду автомобіля, виявлення ушкоджень, проведення робіт по ремонту, 24 грудня 2022 року дорожньо-транспортної пригоди позивач звернулася до фізичної особи-підприємця [PERSON] , про що було видано відповідну довідку. Покликаючись на те, що її автомобілю було завдано матеріальних збитків, позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 37323 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання. Згідно ухвали суду від 05 жовтня 2023 року було призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 12 березня 2024 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою від 29 березня 2024 року було призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 29 травня 2024 року до суду надійшов висновок експерта №9 судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №760/14486/23 від 28 травня 2024 року. Ухвалою суду від 30 травня 2024 року було поновлено провадження у справі. 27 вересня 2024 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» на користь позивача в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 54495,94 грн та судові витрати в розмірі 23900 грн. В обґрунтування поданої заяви вказав, що під час подачі первісного позову було заявлено позовну вимогу наступного змісту: стягнути з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» на користь позивача в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 37323 грн. Проте у позивача була наявна потреба у більш детальному обґрунтуванні розміру матеріальної шкоди. Тому нею було подано клопотання про проведення експертизи на визначення матеріальної шкоди, яку судом було задоволено. Тоді ж як на адресу суду надійшли матеріали експертизи, а саме висновок експерта №9 за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 28 травня 2024 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 54 495 гривень 94 копійки. Також зазначає, що позивач понесла додаткові судові витрати: на проведення даної експертизи у розмірі 13 000 грн, а також огляд автомобіля та д/м переднього бампера у розмірі 900 гривень. Також, в матеріалах справи містяться витрати на проведення висновку експерта №11/21-02/23 від 16 лютого 2023 року за результатами проведення автотехнічного дослідження вартість якої становить 10 000 грн. Тому загальний розмір судових витрат становить 23900 гривень (13000 гривень вартість автотоварознавчої експертизи + 900 грн витрати на огляд автомобіля +10000 грн витрати на автотехнічне дослідження). Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року було прийнято заяву про збільшення позовних вимог та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням збільшених позовних вимог. У судове засідання позивач не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28 грудня 2021 року. 24 грудня 2022 року [PERSON] керувала транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , по автомобільній дорозі по вул. Шовкуненка, 4 А, та її автомобіль потрапив колесом у вибоїну (яму) у дорожньому покритті глибина якої 9 см., ширина 58 см., довжина 40 см., розташовану на проїзній частині дороги. Пошкодження автомобіля внаслідок потрапляння у вибоїну (яму) підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 17 березня 2023 року, рапортом інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону із забезпечення супроводження ДПП Дурицького В., актом ділянки обстеження вулично-шляхової мережі від 24 грудня 2022 року, схемою місця ДТП, що складені працівниками поліції, які прибули на місце ДТП за її викликом. Відповідно до висновку експерта №11/21-02/23 від 16 лютого 2023 року за результатами проведення автотехнічного дослідження, технічний стан автомобіля Хюндай-Соната д.н.з. [NUMBER] , 2011 року випуску, VIN код [NUMBER] на час проведення експертизи не відповідає вимогам 31 Правил дорожнього руху. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2023 року головного інженера КП «ШЕУ у Солом`янському районі м. Києва» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КАП України. У постанові зазначено, що головний інженер КП «ШЕУ у Солом`янському районі м. Києва» [PERSON], будучи посадовою особою, відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі допустив порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації ями (вибоїни) глибина якої 9 см., ширина 58 см., довжина 40 см., не встановив тимчасовий дорожній знак, що своєчасно інформувало водія про небезпеку та виконав тимчасове обмеження або заборону руху, чим порушив п.5.2.1 п.5.1.10 ДСТУ -3587-2022 р., що призвело до пошкодження т/з «Хюндай Соната» н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] з матеріальними збитками, чим порушив п.1.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП України. Відповідно до ч.4 ст.28 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 24 грудня 2022 року здійснено виїзд ФОП [PERSON] на місце дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Київ, вул. Шовкуненка, 4, в якій в результаті в`їзду в яму було пошкоджено автомобіль «Хюндай Соната, д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . На місці дорожньо-транспортної пригоди було проведено огляд автомобіля, виявлено ушкодження, що не дозволяє рухатися автомобілю, проведено роботу по заміні колеса для можливості транспортування автомобіля на стаціонарний автосервіс для здійснення ремонтних робіт, про що було видано відповідну довідку від 26 червня 2023 року. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №9 від 28 травня 2024, здійсненого судовим експертом Барболюком В.С., встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП 24 грудня 2022 року становить 130587 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП 24 грудня 2022 року становить 54495,94 грн. Звернувшись до суду з позовом, та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування завданої шкоди в розмірі 54495,94 грн. Вирішуючи спір що виник між сторонами суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди. Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17 вказав, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів. Згідно із ч.3 ст 14, ч.1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації. До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; розроблення та участь у реалізації заходів з безпеки дорожнього руху (ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги»). Тлумачення норм Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (із змінами та доповненнями) дозволяє дійти висновку, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 14 вересня 2020 року у справі №127/18036/15-ц (провадження № 61-44376сво18), згідно якої, у силу закону у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами. Пленум Верховного Суду України і своїй постанові №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її задала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля. З урахуванням викладеного, суд вважає, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної останній матеріальної шкоди у розмірі 54495,94 грн, оскільки дорога, на якій сталась ДТП (автомобіль позивача зазначав технічних ушкоджень внаслідок незадовільної якості дорожнього полотна, потративши у яму), перебувала на балансі Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», який є належним суб`єктом компенсації витрат власнику транспортного засобу, пошкодженого, внаслідок незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг. Що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне. За змістом ч.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи викладене, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1073,60 грн. Крім того, позивач понесла судові витрати, пов`язані з залученням експерта та проведення експертизи, зокрема: 13000 грн - вартість автотоварознавчої експертизи, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру №9, 10000 грн - вартість автотехнічного дослідження, що підтверджується квитанцією №9 від 31 січня 2023 року та 900 грн - витрати на проведення огляду автомобіля, що підтверджується копією акту виконаних робіт №104 від 14 травня 2024 року. А тому, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 23900 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved