Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулось до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] (далі Відповідач), [INFO] , перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі Позивач, Головне управління) та отримував пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058. 25.01.2021 Відповідач звернувся до Головного управління із заявою про продовження виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника. До заяви Відповідачем було надано, зокрема, довідку від 21.01.2021 № 2/1-10-192, яка підтверджує навчання на І курсі у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили. Кінцевий термін навчання зазначено 30.06.2024. 28.01.2021 Відповідачу було поновлено виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 25.01.2021, що підтверджується Протоколом призначення пенсії від 28.01.2021. Як вбачається із листа Чорноморського національного університету імені Петра Могили від 01.10.2021 № 1/1-1323-08 Відповідач з 15.02.2021 відрахований з навчального закладу. Відповідач був повідомлений про обов`язок повідомити Позивача про обставини, які можуть вплинути на пенсійне забезпечення, зокрема, про відрахування з навчального закладу, про що ним зазначено в заяві про поновлення виплати пенсії від 25.01.2021. Пенсія Відповідача станом на 01.11.2021 складала 2100,00 грн, що підтверджується Протоколом призначення пенсії від 01.11.2021. Таким чином, Відповідачем було порушено обов`язок щодо повідомлення про відрахування з навчального закладу, внаслідок чого Головним управлінням надміру виплачено Відповідачу пенсію у разі втрати годувальника за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 в сумі 13200,00 грн. Листом від 24.07.2024 № 1400-0403-8/62684 Відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 13200,00 грн. Відповідач частково повернув переплату пенсії на розрахунковий рахунок Головного управління в сумі 2000,00 грн. Залишок надміру виплачених коштів в добровільному порядку Відповідачем повернуто не було, відтак розмір надміру виплаченої пенсії станом на дату подання позовної заяви складає 11200,00 грн, у зв`язку із чим просив суд стягнути безпідставно отримані пенсійні виплати та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила суд розглянути справу за її відсутністю. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, правом подання відзиву не скористався. Судова повістка про виклик повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) пенсія в зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до пп. 6 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються також довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання. Згідно із ст. 102 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Частинами 1 та 4 ст. 103 Закону № 1788 встановлено, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримував пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058. 25.01.2021 Відповідач звернувся до Головного управління із заявою про продовження виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника. До заяви Відповідачем було надано довідку від 21.01.2021 № 2/1-10-192, яка підтверджує навчання на І курсі у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили. Кінцевий термін навчання зазначено 30.06.2024. 28.01.2021 Відповідачу було поновлено виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 25.01.2021, що підтверджується Протоколом призначення пенсії від 28.01.2021. Як вбачається із листа Чорноморського національного університету імені Петра Могили від 01.10.2021 № 1/1-1323-08 Відповідач з 15.02.2021 відрахований з навчального закладу. Відповідач був повідомлений про обов`язок повідомити Позивача про обставини, які можуть вплинути на пенсійне забезпечення, зокрема, про відрахування з навчального закладу, про що ним зазначено в заяві про поновлення виплати пенсії від 25.01.2021. Пенсія Відповідача станом на 01.11.2021 складала 2100,00 грн, що підтверджується Протоколом призначення пенсії від 01.11.2021. Таким чином, Відповідачем було порушено обов`язок щодо повідомлення про відрахування з навчального закладу, внаслідок чого Головним управлінням надміру виплачено Відповідачу пенсію у разі втрати годувальника за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 в сумі 13200,00 грн. Листом від 24.07.2024 № 1400-0403-8/62684 Відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 13200,00 грн. Відповідач частково повернув переплату пенсії на розрахунковий рахунок Головного управління в сумі 2000,00 грн. Залишок надміру виплачених коштів в добровільному порядку Відповідачем повернуто не було, відтак розмір надміру виплаченої пенсії станом на дату подання позовної заяви складає 11200,00 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що судовий збір по справі складає 2422,40 грн, та підлягає стягненню із відповідача.

Outcome: approved