Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 1228308,62 грн. та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №114837 від 30.03.2017, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Land Rover, державний номер [NUMBER] . 01.03.2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу та автомобіля марки Scania, державний номер [NUMBER] з напівпричепом Fruehaul, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Lexus, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу становила 1613526,32 грн. згідно звіту № 193499 від 20.03.2018 року. Згідно умов договору страхування ПрАТ\~СК\~«ПЗУ Україна» виплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 1 228 308,62 грн. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події застрахована не була, у зв`язку із чим у позивача виникло право вимоги стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у відповідача. Ухвалою від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі, встановлений загальний порядок розгляду справи. Ухвалою від 21.04.2021 року було закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування\~задоволено. Суд вирішив: Стягнутии з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « ПЗУ України» страхове відшкодування в розмірі 1228308,62 грн. Стягнутии з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « ПЗУ України» суму сплаченого судового збору в розмірі 18424,63 грн. 1 липня 2022 р. представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Ухвалою від 19липня 2022року поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2021 року по цивільній справі № 522/18772/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування та прийнята заява до розгляду. Ухвалою від 03.08.2022 року заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування\~скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 18.08.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 29.05.2024 року суд ухвалив закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, неодноразово подавав до суду заяви про розгляд справи за його відсутністю. Третя особа, [PERSON] , не з`явилась про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Нікітіна Г.Е., заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Між позивачем- ПрАТ « СУ « ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №114837 від 30.03.2017, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Land Rover, державний номер [NUMBER] . 01.03.2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу та автомобіля марки Scania, державний номер [NUMBER] з напівпричепом Fruehaul, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Lexus, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу становила 1613526,32 грн. згідно звіту № 193499 від 20.03.2018 року. Згідно умов договору страхування ПрАТ\~СК\~«ПЗУ Україна» виплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 1228 308,62 грн., яка була здійснена ПРАТ\~СК\~« ПЗУ Україна» у відповідності до\~ст. 25 Закону України «Про страхування»\~на підставі Звіту про результати огляду місця ДТП ( заяви страхувальника про настання страхового випадку) від 20.03.2018 року та страхового акту № UA2018030100041//L01/01 від 05.04.2018 року. Факт виплати підтверджується платіжним дорученням №14675 від 12.04.2018 року. В ході судового розгляду представник відповідача заперечував проти прийняття зазначеного звіту як належного та допустимого доказу. Оцінюючи встановлені судом обставини та докази, надані на їх підтвердження суд, виходить з наступного: В порядку до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1\~ст. 79 ЦПК України). Відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, - у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в «становлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Відтак, п. 5.2. Методики передбачає, що замовник дослідження у разі потреби має викликати належним чином всіх заінтересованих осіб на огляд пошкодженого транспортного засобу. Проте Відповідач не був повідомлений про час та місце огляду транспортного засобу, на основі якого був виконаний № 193499 від 20.03.2018 року та не був присутній під час вищезазначеного огляду. У даному випадку Відповідач є заінтересованою особою, оскільки він є страховиком, що застрахував цивільно-правову відповідальність особи, яка експлуатувала забезпечений транспортний засіб. Заінтересованість Відповідача обумовлена обов`язком, покладеним на страховика актами цивільного законодавства, з відшкодування шкоди внаслідок ДТП у тому обсязі, в якому ця шкода була завдана, з урахуванням обмежень, передбачених\~Законом №1961. Разом з тим, у даному випадку існувала об`єктивна потреба виклику заінтересованих осіб на огляд пошкодженого транспортного засобу. Відтак, ч.1\~ст.1166 Цивільного кодексу України\~передбачає, що шкода завдана майну особи має бути відшкодована у повному обсязі, тобто розмір такого відшкодування повинен бути еквівалентним обсягу завданих збитків. В свою чергу, огляд пошкодженого транспортного засобу перебуває у прямому причинному зв`язку із висновком оцінювача щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки саме на підставі акту (протоколу) огляду експерт в подальшому складає ремонтну калькуляцію та визначає розмір збитків. Отже, вкрай важливо, щоб огляд відбувався належним чином, за належних умов, а також, пошкодження та характер ремонтних операцій, визначені експертом, були обґрунтованими. Присутність під час огляду заінтересованих осіб дає змогу забезпечити об`єктивність та належність такого огляду і, як наслідок, обґрунтованість оцінки, оскільки зрештою, саме на заінтересованих осіб покладається обов`язок з відшкодування розміру збитків. Крім іншого, висновок № 193499 від 20.03.2018 року. не є судовою експертизою у розумінні\~Закону України «Про судову експертизу», адже експерт не повідомлений про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку. Зазначений експертний висновок не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ з огляду на наступне. Частиною 6\~ст. 106 ЦПК України\~зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно частини 5\~ст. 106 ЦПК України\~у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитків № 193499 від 20.03.2018 року, який міститься в матеріалах справи, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім іншого, Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 26 червня 2019 року провадження у справі №522/7895/19 про адміністративне правопорушення за\~ст. 124 КУпАП\~відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.01.2023 року було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги представника [PERSON] на вищезазначену постанову. Так суд апеляційної інстанції вказав, що вказані у протоколі події, мали місце 21 березня 2018 року, кримінальне провадження за даним фактом закрито 27 лютого 2019 року, протокол про адміністративне правопорушення складено 24 квітня 2019 року, до суду матеріали справи надійшли 11 травня 2019 року, вже після спливу встановленого\~ст. 38 КУпАП\~строку, за таких обставини у відповідності до приведеного п. 7) ч. 1\~ст. 247 цього Кодексу\~будь-яка процесуальна діяльність повноважного органу у справі стосовно встановлення фактичних обставин правопорушення, наявності або відсутності вини особи, щодо якої складено протокол, має бути припинена, провадження підлягає закриттю саме у порядку реалізації визначених\~ст. 1 КУпАП\~завдань цього\~Кодексу\~щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а не щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення будь-якої особи до іншої юридичної відповідальності за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, передбачені Законом підстави для задоволення вимог скарги відсутні, її слід залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін. В даному випадку, позивачем не надано доказів винуватості [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.03.2018 року. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Також, рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 171; Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. В даному випадку не має підстав для стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування, тому як відсутні докази протиправної поведінки [PERSON] , яка призвела до ДТП, розмір шкоди не доказаний, причинний зв`язок між діями [PERSON] та шкодою також не встановлений, а відтак позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч 1-3,5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: approved