Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач 22.01.2025 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, що був зареєстрований 21.07.1984 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управлінню юстиції у Київській області, актовий запис № 106. Посилається на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалось внаслідок того, що вони мають різні погляди на життя, шлюб та сім`ю . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Діти, народжені у шлюбі, вже досягли повноліття. Влітку 2023 року між ними, як подружжям, погіршилися стосунки і від того часу вони не спілкуються та не підтримують стосунків між собою, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, проживають окремо. Будь-яких дій, які б свідчили про бажання проживати однією сім`єю, вони не здійснюють та не мають такого наміру. Відповідачка не проявляє до нього інтересу та на його прохання про розірвання шлюбу через органи РАЦС не відреагувала. Шлюб носить формальний характер, спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Ухвалою суду від 12.02.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалу про відкриття провадження в справі з матеріалами позовної заяви відповідач отримала 13.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У відповідності до ст. 174, 178\~ЦПК України відповідач 25.02.2025 направила до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. У відзиві вона зазначає про те, що зазначені позивачем обставини, як причина розірвання шлюбу, не відповідають дійсності. Зокрема, влітку 2023 року позивач почав створювати для неї нестерпні умови спільного проживання, оскільки мав відносини з іншою жінкою. До цього він влаштовував сварки, інколи застосовував до неї фізичну силу, а також протягом подружнього життя не цікавився інтересами сім`ї. Також зазначає про те, що не вона давала згоду на розірвання шлюбу в позасудовому порядку, оскільки вважала, що позивач змінить свою поведінку та ставлення до сім`ї. Проте, цього не сталося, позивач взагалі не цікавиться проблемами сім`ї та долею їх вже повнолітніх дітей. Позовну вимогу про розірвання шлюбу визнає, але не визнає підстав розірвання шлюбу, що зазначені позивачем. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 21 липня 1984 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим (повторно) 21.01.2025 Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач у позовній заяві зазначив, що між сторонами погіршилися стосунки внаслідок того, що вони мають різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Сторони сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільного бюджету не мають та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На пропозицію позивача розірвати шлюб через органи РАЦС відповідачка не відреагувала. Будь-яких дій, які б свідчили про бажання проживати однією сім`єю, вони не здійснюють та не мають такого наміру. Відповідачка не визнала зазначені позивачем обставини, вказуючи на те, що саме поведінка відповідача є причиною припинення сімейних відносин. Суд приймає до уваги подані сторонами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Статтею 55 СК України врегульовано, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на матеріали справи суд дійшов висновку про те, що сторони не піклуються про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Їх поведінка свідчить про втрату ними взаємної поваги та любові один до одного, хоча кожен із них указує свої обставини, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а є лише твердженнями. У відповідності до положень ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За нормами ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, відповідно до якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За правилами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію сторін щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутність підстав для примирення у сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, шлюб між ними носить формальний характер. Мова про примирення сторін не йдеться, оскільки в силу поведінки сторін можна зробити такий висновок. З урахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, питання судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. 141, 142 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved