Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові коши в розмірі 273\~000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2019 року відповідач звернувся до Київського відділення № 26 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» для здійснення перерахування через касу відділення банку готівкових коштів в розмірі 1\~656\~648 грн. на рахунок ТОВ «АГЕНЦІЯ ДБК ІНВЕСТ». Після перерахування грошових коштів номіналом 100 гривень загальна сума яких склала 273\~000 грн., касир помилково не здійснила обнуління підрахунку, внаслідок чого сума склала 1\~930\~000 грн. замість вірної 1\~657\~000 грн. Внаслідок помилки касир готівкові кошти в сумі 273\~102 грн. передала відповідачу замість правильної суми 102 грн. 06.02.2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області частково задоволено позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до відповідача, стягнуто з останнього 270\~198 грн. безпідставно набутих грошових коштів. 28.05.2024 року рішення суду набрало законної сили. 23.10.2024 року відповідач на виконання рішення суду сплатив на користь банка 270\~198 грн. та судові витрати. Таким чином, банк просить стягнути з відповідача за період з 12.02.2019 року по 23.10.2024 року 46\~214, 96 грн. три відсотки річних та 193\~461, 77 грн. інфляційні втрати. Ухвалою суду від 16.01.2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 31.01.2025 року за вх. № 4537 від представника відповідача адвоката Лушкіна П.Ю. надійшов відзив на позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих коштів, в якому представник відповідача зазначає, що відповідач сплатив банку основну суму грошей, нарахування інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з карантином та воєнними діями має бути здійснено за період з 12.02.2019 року по 23.02.2022 року. 12.02.2025 року за вх. № 6327 від представника позивача адвоката Клочко О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що строки давності пропущено не було, законодавець в п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не передбачив особливості врегулювання наслідків за безпідставне користування грошовими коштами, як наслідок, підстави для застосування цього пункту відсутні. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що 06.02.2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області частково задоволено позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] , стягнуто з останнього 270\~198 грн. безпідставно набутих грошових коштів. Рішення суду набрало законної сили 28.05.2024 року. 23.10.2024 року відповідач на виконання рішення суду від 06.02.2024 року сплатив на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 270\~198 грн. безпідставно набутих грошових коштів та судові витрати в розмірі 3\~868, 79 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно зі ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ч. 1, 2, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Разом з тим, стаття\~625 ЦК України розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов`язання» кн.\~5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими. Грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст.\~625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. Статтею\~625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.\~5 ст.\~11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.\~625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства. Безпідставно\~збережені кошти - це\~кошти, які особа зберегла у себе без достатньої правової підстави за рахунок власника цих коштів, що не є борговим (грошовим) зобов`язанням. Таким чином, дія ч.\~2 ст.\~625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із стягненням безпідставно збережених коштів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність у позивача правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за безпідставно\~збережені кошти відповідно до правил ст. 625 ЦК України, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed