Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

22 лютого 2025 року [PERSON] , використовуючи засоби електронного зв`язку, звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, пред`явивши вимогу щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подання позову до закінчення нею навчання, але не довше чим до досягнення нею 23 років. На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 06 листопада 1999 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від подружніх відносин у них народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . З підстав відсутності добровільної участі відповідача у матеріальному забезпеченні доньки на період її неповноліття, з нього стягувалися аліменти у примусовому порядку. 22 лютого 2025 року Софії виповнилося 18 років, у зв`язку з цим відповідні стягнення були припинені. Разом з тим, нині донька навчається у Економічно-гуманітарній академії м. Варшава (Республіка Польща), на денній оплатній формі, через це вона не у змозі самостійно працювати, заробляти кошти та відповідно потребує матеріальної допомоги. Усі витрати на оплату за навчання, проживання, проїзд, придбання одягу, продуктів харчування, підручників здійснюється виключно позивачем. У свою чергу, відповідач категорично відмовляється приймати участь у витратах на утримання доньки, хоча має задовільний стан здоров`я та можливість надавати матеріальну допомогу, адже працює на Гнідинцівському газопереробному заводі ПАТ «УКРНАФТА», отримуючи постійних дохід у виді заробітної плати. У зв`язку з цим, оскільки вирішення вказаного спору у добровільному порядку не виявляється за можливе, позивач була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом для стягнення аліментів на утримання доньки на період її навчання у примусовому порядку. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 24 березня 2025 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. У прохальній частині позову наполягала на здійсненні розгляду справи без її участі та участі третьої особи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 30). 27 лютого 2025 року [PERSON] , використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до суду із заявою про здійснення розгляду справи без його участі, пред`явлені до нього у межах вказаного позову вимоги визнав у повному обсязі та незаперечував щодо їх задоволення. Додатково просив суд врахувати визнання ним позову під час розподілу судових витрат (а.с. 28-29). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 26). Причину своєї неявки до суду не повідомляла. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , свідченням чого є копія відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 березня 2007 року (а.с. 9). Батьки [PERSON] з 06 листопада 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі що доводиться копією відповідного свідоцтва про одруження (а.с. 7), відомості щодо його розірвання у суду відсутні. Згідно копії рішення Варвинського районного суду Чернігівської області, ухваленого 13 вересня 2011 року у межах цивільної справи №2-180/11р., з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 50% усіх видів його доходів щомісячно, що мало місце із 26 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Як вбачається із копії довідки Економічно-гуманітарної академії м. Варшава, виданої 02 грудня 2024 року, яка перекладена із польської мови на українську, [PERSON] , [INFO] , є студенткою Економічно-гуманітарної академії м. Варшава, напрям підготовки: менеджмент; освітній рівень: навчання І ступеня; навчання триває 6 семестрів; дата початку навчання 01 жовтня 2024 року; запланована дата закінчення навчання 30 вересня 2027 року (а.с. 12, 13). Справжність підпису перекладача Відланської С.В. посвідчено 09 січня 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корнєєнковою Н.О. зареєстровано в реєстрі за №556. Таким чином, беручи до уваги те, що матеріали справи не містять інформації щодо дострокового припинення [PERSON] такого навчання, з наведеного вбачається, що повнолітня донька сторін по справі, якій ще не виповнилося 23 роки, проходить навчання на денній платній формі у Економічно-гуманітарній академії м. Варшава (Республіка Польща), кінцевий термін закінчення навчання 30 вересня 2027 року. Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що повнолітня [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з її навчанням. Суд звертає увагу, що положення статті 199 СК України не передбачають обов`язкову реєстрацію дитини з одним із батьків, а лише передбачають, що вона повинна проживати з одним із батьків. У зв`язку з цим, скориставшись своїм правом, передбаченим вищевказаною нормою закону, позивач і звернулася до суду з вказаним позовом в інтересах доньки. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , яка набула повноліття, при цьому ще не досягла віку 23 років та продовжує навчання у закладі освіти, і потребує матеріальної допомоги у зв`язку з таким навчанням, шляхом його поліпшення за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 200 СК України, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів місця роботи та можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, наявність у відповідача інших утриманців дружини та другої неповнолітньої доньки; а також ту обставину, що положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний гарантований розмір аліментів, не поширюється на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має вік, який відноситься до періоду активної трудової діяльності людини, відомості щодо наявності у нього стану інвалідності чи підстав вважати його не працездатним матеріали справи не містять. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, судом також не встановлено наявності у нього інших утриманців. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги факт визнання у повному обсязі відповідачем заявлених до нього вимог, матеріальне становище дитини, що потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, оскільки відомості щодо їх інвалідності чи наявності тяжких хронічних захворювань у суду відсутні, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання у заявленому позивачем розмірі - 1/2 (однієї другої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, розмір якого буде достатнім для належного забезпечення матеріальних потреб доньки на період її навчання. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави. При цьому, суд зважає на факт визнання відповідачем пред`явлених до них позовних вимог, а тому

Outcome: approved