Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2022 о 16 год. 26 хв. в населеному пункті м. Ужгород по вул. Собранецька, 52 Б, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «КІA RIO», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (потерпілий), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивач зазначає, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована в АТ «СК «АРКС», що підтверджується полісом серії [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого на момент ДТП діяв. Водночас, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Всупереч положень ст. 980, 999 ЦК України, Закону України «Про страхування» відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач, обґрунтовуючи доведеність вини відповідача, вказує, що останній своїми діями порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, що призвело до настання ДТП. Стверджує, що наведені обставини перевірені та встановлені Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області при розгляді справи про адміністративне правопорушення №308/16152/22, постановою якого від 09.01.2023 відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП. В силу приписів ч.4 ст. 82 ЦПК України обставина вини відповідача у вчиненні ДТП, що встановлена рішенням суду, не повинна доказуватися при розгляді іншої справи. Оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 06.12.2022 потерпілий звернувся до МТСБУ із відповідною заявою про страхове відшкодування; а на виконання вимог ст. 33 цього Закону потерпілий звернувся до МТСБУ із відповідною заявою 23.11.2022 про настання дорожньо-транспортної пригоди. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви МТСБУ було відкрито регресну справу №88239. В силу настання передбачених законодавством (ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187, ст. 1188 ЦК України, п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») підстав у позивача виник обов`язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду. Так, відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до Звіту про оцінку (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного оцінювачем [PERSON] 22.12.2022 за №383_SOS_-221208-252766, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, становить 73760,98 грн з урахуванням ПДВ. Позивач, виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки №1 від 13.02.2023 та наказу №3/3011 від 13.02.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 61467,48 грн, здійснивши регламентну виплату потерпілій особі у вказаному розмірі. Крім того, позивач стверджує, що ним були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1600 грн. Відтак, загальний розмір витрат МТСБУ, які підлягають відшкодуванню позивачеві, складає 63067,48 грн. Зважаючи на вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат: 61467,48 грн. на відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 61467,48 грн, вартість послуг експерта у розмірі 1600 грн, а також стягнути з відповідача на користь МТСБУ судовий збір в розмірі 3028 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялася ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка про виклик в суд рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідача адвокат Ігнатко В.С. подавав до суду заяву від 10.02.2025 року з клопотанням зупинити провадження у даній справі у зв`язку з поданням апеляційної скарги по справі №308/16152/22, долучивши копію скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення з відміткою Ужгородського міськрайонного суду про отримання такої 10 січня 2025 року. Як встановлено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень суддею Закарпатського апеляційного суду Бисагою Т.Ю., за наслідками розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке подав захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Ігнатко В.С. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2023 року у справі №308/16152/22 у задоволенні вказаного клопотання захисника адвоката Ігнатка В.С., який діє в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 164 КУпАП, відмовлено, а апеляційну скаргу повернуто останньому з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала. Отже, підстав для зупинення провадження у даній справі судом не встановлено. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Статтями 43, 44 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Крім того, учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, на\~веб-адресі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/. Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. При цьому прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007). За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, а саме, постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2023, водій [PERSON] 20.11.2022 о 16 год. 26 хв. в м. Ужгород по вул. Собранецькій, 52 б, керуючи транспортним засобом марки «КІA RIO», номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1, п. 13.3 Правил дорожнього руху, а саме: не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортним засобом марки «TOYOTA COROLLA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Як зазначено у постанові вина [PERSON] підтверджується протоколом серії ААБ №058973 від 20.11.2022; схемою місця ДТП від 20.11.2022; рапортом працівника поліції; письмовими поясненнями потерпілих [PERSON] та [PERSON] від 20.11.2022; письмовими поясненнями [PERSON] від 20.11.2022, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №290654 від 20.11.2022; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №234178 від 20.11.2022; письмовими поясненнями [PERSON] (а.с. 42-44). В силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 20.11.2022 о 16 год. 26 хв. в м. Ужгород по вул. Собранецька, 52 б, з вини відповідача [PERSON] був пошкоджений автомобіль марки «TOYOTA COROLLA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 15-16) на момент ДТП власником забезпеченого транспортного засобу відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ [NUMBER] є [PERSON] . Також судом встановлено, що [PERSON] з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою від 06.12.2022, у якій просив МТСБУ здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.11.2022 за участю транспортного засобу «КІA RIO» з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , «TOYOTA COROLLA» з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та «VOLKSWAGEN GOLF» з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до Звіту №383_SOS_-221208-252766 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного 22.12.2022 оцінювачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля TOYOTA COROLLA 1.33L, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає (з ПДВ) 73760,98 грн. У відповідності до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п. 35.1 ст. 35 вищевказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. За правилами ст. 22 даного Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 61467,48 грн, що підтверджується доданою до матеріалів справи платіжною інструкцією №822917 від 14.02.2023 (а.с. 54). Крім того, МТСБУ понесені витрати для встановлення розміру збитку та збору документів у сумі 1600 грн, які підтверджуються платіжною інструкцією №822790 від 13.02.2023 (а.с. 54). Як встановлено судом, 27.02.2023 МТСБУ звернулося до відповідача з листом №3-01б/6535 про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому. Однак, на даний час в добровільному порядку відповідачем витрати МТСБУ не компенсовано. Нормами ст. 11 ЦК України регламентовано виникнення цивільних прав та обов`язків із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами у справі, останні регулюються спеціальними нормами, а саме, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, чинним до 20.06.2024, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування мав право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 даного закону. Крім того, на момент звернення з вказаним позовом право зворотної вимоги страховика (МТСБУ) до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, регламентовано ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року №3720-IX. Зокрема,\~відповідно до\~пункту 1\~частини другої\~вищенаведеної статті МТСБУ після\~здійснення регламентної\~виплати має\~право зворотної\~вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. За положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому ст. 1188 ЦК України регулюється відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими у розумінні ч. 1 ст. 1187 ЦК України є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Таким чином, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику позивач МТСБУ набув право регресу до винної у ДТП особи відповідача [PERSON] . Відповідно до змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та на користь позивача з відповідача слід стягнути відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаної з регламентною виплатою у розмірі 61467,48 грн та вартість послуг експерта у розмірі 1600 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved