Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю та просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . В обгрунтування позову зазначає, що 10.05.2018р. сторони зареєстрували шлюб у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №273. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У подальшому по різних питаннях сімейного життя сторони не змогли знайти згоди. Відносини стали дедалі напруженими, що призвело до того, що сім`я почала розпадатись. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач забрав дітей та постійно маніпулює. Дізнавшись про те, що позивач має намір піти від відповідача, останній почав вчиняти дії, щоб діти залишились з ним. Такі його дії спровоковані тим, що він бажає, щоб позивач повернулась у сім`ю, а також відповідач хоче, щоб діти залишились з ним, оскільки, на його думку, це звільнить його від отримання повістки про виклик до ТЦК. Позивач зазначає, що оскільки вона не хотіла травмувати та лякати дітей, то перший час намагалась вирішити питання проживання дітей мирно, шляхом переговорів. Перед новим 2024 роком позивач приїхала до дитячого садочка, щоб забрати дітей та провести з ними час. Про це повідомила відповідача. Він негайно приїхав до садка, зустрів за воротами, діти його побачили та почали плакати, оскільки зрозуміли, що з позивачем нікуди не підуть. Відповідач при дітях влаштував скандал, сказав, що вкраде дітей, погрожував розправою, при цьому виражався нецензурною лексикою. Задля задоволення власних амбіцій відповідач готовий пожертвувати благополуччям дітей, забрати їх від матері і не давати спілкуватись. Також позивач вказує про те, що в 2018 році відповідач лікувався від ігрової залежності. На цьому лікуванні наполягала саме позивач, оскільки почала помічати, що із сімейного бюджету зникають кошти. На деякий час це допомогло. В подальшому ситуація почала повторюватись. Окрім того, останнім часом відповідач ніде не працює, а тому існує великий ризик, що відповідач не зможе належним чином забезпечити дітей. У свою чергу, позивач повністю віддавала дітям свою любов і турботу, велику увагу приділяла їх розвитку. Позивач офіційно працевлаштована, має достойний дохід. Також позивач звертає увагу на те, що з приводу того, що відповідач не дає належно бачити дітей, вона зверталась до Броварського РУП та Служби у справах дітей. Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім`ї від 19.02.2024р. вбачається про намагання позивача в досудовому порядку вирішити питання проживання дітей. У відповіді вбачається, що 19.12.2023р. начальником та спеціалістом І категорії служби спільно з поліцейським громади було здійснено виїзд з метою обстеження умов проживання малолітніх дітей. На момент здійснення візиту двері не відчинили, на телефонні дзвінки відповідач не відповідав. Позивач вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з нею в судовому порядку, оскільки відповідач не йде на контакт, самовільно забрав дітей. Згоди, з ким будуть проживати діти, між сторонами не досягнуто, а тому місце проживання дітей не визначено. При цьому визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, сприятиме їх повноцінному вихованню та розвитку у звичному для них середовищі. Також діти зможуть уникнути негативної поведінки відповідача та постійного перебування у стресовій ситуації через те, що вони не можуть бачити маму. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.04.2024р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, у підготовчі засідання не з`являвся. Ухвалою суду від 04.12.2024р. закрито підготовче провадження в даній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Від представника позивача надійшла заява, за якою вона просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 10.05.2018р., який розірваний рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.07.2024р. у справі №752/4129/24. У даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частина 4 ст. 29 Цивільного кодексу України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Так, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі за текстом - Конвенція), визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципа 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Так, з наданих суду доказів встановлено, що на даний час малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів позову надано характеристику на дитину [PERSON] , [INFO] , а також характеристику на дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно Довідки №1 від 16.01.2024р., виданої Приватним підприємством «Альянс-В», [PERSON] працює на підприємстві на посаді швачки, заробітна плата за останніх 6 місяців склала 40 200,00 грн. Як вбачається з відповіді на адвокатський запит Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 19.02.2024р. №39/01-13, до Служби 09.12.2023р. в телефонному режимі звернулась [PERSON] з проханням провести профілактичну бесіду з її чоловіком [PERSON] стосовно її участі у вихованні та житті їх малолітніх дітей [PERSON] , та [PERSON] 19.12.2023р. начальником та спеціалістом І категорії Служби спільно з поліцейським офіцером громади було здійснено виїзд з метою обстеження умов проживання малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] . На момент здійснення візиту за вищевказаною адресою двері не відчинили. На телефонні дзвінки [PERSON] не відповідав. З Висновку до суду про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , який наданий згідно рішення від 12.11.2024р. №1135 виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . У вказаному Висновку зазначено, що в ході розгляду питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, 26.09.2024р. спеціалістом Служби було проведено бесіду з матір`ю малолітніх дітей, [PERSON] , в ході якої остання розповіла, що після одруження з [PERSON] проживали в будинку його матері в селі Перемога Броварського району Київської області, а на зиму переїжджали у квартиру в м. Бровари. Після народження дітей вона займалася їх вихованням, а батько працював у Київській міській прокуратурі. Зі слів [PERSON] , колишній чоловік рідко допомагав їй з вихованням синів та по господарству. Згодом стало відомо, що [PERSON] має залежність від азартних ігор. Матір розповіла про випадок, коли він програв половину виплати при народженні другої дитини, що стало причиною його лікування від залежності. Також з розповіді [PERSON] стало відомо, що її колишній чоловік після народження першого сина почав поводити себе агресивно та іноді вчиняв відносно неї фізичне насильство, виганяв з дому, забороняв бачитися та спілкуватися з дітьми. Після останнього конфлікту матір попросила колишнього чоловіка дати їй можливість побачитися з дітьми. З її слів, 10.03.2024р. [PERSON] дозволив та запропонував зайти в будинок не через головний вхід, а через підвал. Не здогадуючись про його жахливі наміри, [PERSON] зайшла в підвальне приміщення, де батько повідомив їй, що планує вбити спочатку її, а потім себе. Далі він здійснив фізичне насильство, насильство сексуального характеру та погрожував вбивством сокирою. Після цього він зв`язав їй ноги та накрив рядном. Зі слів матері дітей, коли [PERSON] вийшов з приміщення, їй вдалося звільнити ноги від мотузок, втекти з будинку та викликати поліцію. Після приїзду правоохоронних органів батько відмовився вийти до них з будинку, погрожуючи їм гранатою, яку тримав у руках. Працівники КОРДу вибили вхідні двері та затримали [PERSON] . Зі слів матері, діти були свідками цих жахливих подій. Наразі колишній чоловік утримується в слідчому ізолятор. 19.10.2024р. спеціалістом служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області та фахівцем із соціальної роботи центру соціальних служб Броварської міської ради Броварського району Київської області було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У ході обстеження було встановлено, що родина проживає в житловому будинку загальною площею 150,0 кв.м., житловою - близько 60,0 кв.м. У будинку наявне водо-, електро-, газо - та теплопостачання. Санвузол сумісний. Помешкання чисте, мебльоване, оснащене побутовою технікою. Власником будинку є [PERSON] (баба дітей). Для дітей виділена окрема кімната, в якій наявні двоспальне ліжко, робоча зона для навчання, ігрова зона та комод. Діти забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування та засобами особистої гігієни. Для їх проживання та виховання створені належні умови. Із 02.10. по 18.10.2024р. фахівцем із соціальної роботи Центру було проведено оцінку потреб [PERSON] , про що було складено відповідний висновок, згідно з яким у родині наявні складні життєві обставини, проте матір здатна їх долати та задовольняти потреби дітей. Сім`я потребує надання соціальних послуг, а саме: консультування, представництво інтересів, натуральної допомоги. Відповідно до довідок від 18.10.2024р., наданих консультативно-діагностичним центром КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області, [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Відповідно до характеристики від 12.01.2024р., наданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу "Золота рибка» Броварської міської ради Броварського району Київської області, [PERSON] почав відвідувати заклад з вересня 2022р. [PERSON] спокійний, активний та позитивний, має дружні та доброзичливі стосунки з однолітками. Хлопчик чітко виконував завдання за інструкцією педагога, проявляв допитливість та цікавість до занять з образотворчої діяльності. Батьки брали активну участь у житті дитини, завжди відвідували дитячі свята та розваги. Хлопчика приводили в садочок та забирали мама й тато. [PERSON] відвідував навчальний заклад завжди охайний та доглянутий. Згідно з довідкою від 07.10.2024р. №562, виданою директором Броварського ліцею №8 Броварської міської ради Броварського району Київської області, [PERSON] навчається в 1Б класі даного закладу. Відповідно до характеристики від 18.10.2024р. №120, виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Золота рибка», [PERSON] почав відвідувати заклад із вересня 2022р. [PERSON] спокійний, без труднощів встановлює контакт із дорослими та однолітками. На заняттях хлопчик зацікавлений та уважний. Культурно-гігієнічні навички та самообслуговування сформовані достатньо. Дитину приводить у садочок та забирає матір. 27.09.2024р. спеціалістом Служби було надіслано лист до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» щодо з`ясування думки [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до листа від 11.10.2024р. №03/22043, наданого начальником вищезазначеної установи, [PERSON] перебуває у слідчому ізоляторі з 13.03.2024р. по теперішній час. До листа було додано письмове пояснення [PERSON] , в якому останній повідомив, що, на його думку, діти повинні проживати з матір`ю та батьком, оскільки обов`язки по вихованню дітей лежать на кожному з батьків у рівних частинах. Зауважив, що «виконання цього обов`язку можливе, якщо в кожного з батьків буде однакова можливість і час приділяти увагу дітям, піклуватися про них, допомагати їм, навчати їх, спілкуватися з ними». Зазначив, що повністю забезпечений житлом, має дохід та бажання виховувати й піклуватися про своїх дітей. «Мої діти - це найголовніше, що я маю в житті». Зауважив: «Останні три роки я взагалі був з ними постійно (оскільки їх мати працювала, а я доглядав дітей), тому навіть не уявляю життя без них». Відповідно до листа від 28.10.2024р. №12079/9, наданого Броварським районним управлінням поліції Головного управління національної поліції в Київській області, відносно [PERSON] складено: постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобами) від 11.10.2019р.; постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобами) від 18.10.2019р.; постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху) від 04.09.2019р. 18 жовтня 2024р. спеціалістом Служби було проведено бесіду з малолітнім [PERSON] . Зі слів хлопчика, він любить і матір, і батька. У зв`язку з тим, що дитина не проінформована про намір матері визначити місце його проживання з собою та в силу віку не розуміє значення цього терміну, питання з ким із батьків хоче проживати [PERSON] не ставилося. Цього ж дня спеціалістом Служби було проведено бесіду з малолітнім [PERSON] . На запитання про батька хлопчик відповів, що він з ними не живе вже давно та додав, що батько поїхав кудись по роботі. Зі слів хлопчика, він любить і матір, і батька. Розповів, що коли батьки жили разом, то часто сварилися. Дитина розповіла про випадок, коли під час чергової сварки батько штовхнув матір, і вона вдарилася головою об стіну. На запитання спеціаліста, як [PERSON] краще проживати, як раніше з матір`ю та батьком, чи як зараз без батька, хлопчик відповів, що хоче проживати як раніше, з мамою і татом. Зазначив, що дуже любить батька та сумує за ним. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006р. зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважити над інтересами батьків. Зокрема, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-якого з батьків пріоритетними правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 у справі № 377/128/18, постанові у справі від 24 листопада 2021р. у справі №754/16535/19 зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що [PERSON] належними, допустимими та достатніми доказами доведено, що проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з позивачем відповідатиме найкращим інтересам дітей та забезпечить їх належний фізичний і духовний розвиток. Доказів на спростування доводів позивача суду не надано. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом.

Outcome: approved