Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

30.07.2023 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, щодо даних про батька. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.04.2024 року між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб, але ще до цього, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , батьком якої є позивач.\~ З\~ жовтня 2023 року по січень 2024 року\~ в судовому порядку вирішувався спір про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] та, лише 12.01.2024 року їхній шлюб було розірвано.\~ Відповідачу неодноразово пропонувалося вирішити спірне питання щодо реєстрації народження дитини в органах РАЦС в порядку ч. 3 ст. 122 СК України, але відповідач не подав відповідної заяви та був записаним батьком дитини. Позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] \~ та внести відповідні зміни до актового запису про народження № 192 від 28.03.2024 року і змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою судді від 31.10.2024 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.36-37). Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про підтримання позову та просили здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, та/або відзиву, заперечень на адресу суду не надходило, та відповідно до положень ч.6 ст.128, ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала сторона позивача. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув справу за відсутності сторін та, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Встановлено, що з 29.07.2022 року по 12.01.2024 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2024 року /справа № 357/12514/23 провадження (а.с.21-23). Встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] та в актовому записі /№192 від 28.03.2024р./ про її народження зазначені батьками [PERSON] \~ та [PERSON] (а.с.19). Встановлено, що 08.04.2024 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб\~ (а.с.20). На підтвердження факту споріднення з дитиною [PERSON] , позивач [PERSON] надав результат дослідження аналізу ДНК на встановлення біологічного батьківства, за № 47030-54292 від 25.02.2025року, проведений в медичній лабораторії "МАМА РАРА", з якого вбачається, що ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] , 21.11.2023 року складає 99,9999996% (а.с.72). Зі змісту позовних вимог слідує, що в 2023 році [PERSON] перебувала в фактичних сімейних стосунках з позивачем.\~ Відповідач [PERSON] був обізнаний щодо вагітності\~ та йому пропонував позивач вирішити спірне питання в органах ДРАЦС в позасудовому порядку, однак він не подав відповідну заяву про свою згоду на невизнання себе батьком дитини. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. У відповідності до ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статей 264, 265 Цивільного Процесуального кодексу України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). З тесту ДНК на батьківство, підтвердження кровного споріднення позивача\~ щодо дитини [PERSON] , [INFO] , установлено вірогідність його батьківства 99,9999996 %, що є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства.\~ Будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надано. Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved