Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 30 жовтня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява згідно якої з 28 серпня 2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі від якого у них є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Із 2020 року сторони почали проживати окремо. 19 листопада 2021 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу їх спільні діти залишилися проживати із позивачем. Позивачу відомо, що відповідач створила нову сім`ю, має дитину і проживає в Туреччині. Ще у березні 2022 року відповідач [PERSON] останній раз бачилась із дітьми, з того часу вона не піклується про дітей, не приїжджає до них, не цікавиться їхнім життям, станом здоров`ям, розвитком та навчанням, не допомагає матеріально утримувати дітей і усю відповідальність за виховання дітей поклала на позивача, який їх самостійно й виховує. Тобто, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню двох неповнолітніх дітей, самоусунулась від цього. У зв`язку з цим позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дітей. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 30 жовтня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява (а.с. 1-3, 30). 3. 01 і 05 листопада 2024 року надійшли відомості про місце реєстрації відповідача (а.с. 33-34). 4. 07 листопада 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 36). 5. Судові засідання призначались на: 28 листопада 2024 року, 11 і 26 грудня 2024 року, 15 і 27 січня 2025 року, 04 і 12 лютого 2025 року, 04 і 20 березня 2025 року. 6. 26 грудня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано відомості щодо перетину державного кордону України відповідачем (а.с. 51). 7. 30 грудня 2024 року і 09 січня 2025 року до суду надійшли відомості щодо перетинання державного кордону України відповідачем (а.с. 55, 56). ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 8. У судових засіданнях позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їхніх двох спільних дітей, адже мати дітей самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, дітей не бачила понад три роки, не допомагає йому матеріально їх утримувати. 9. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, однак 04 березня 2025 року подала суду заяву згідно якої на даний час проживає у Туреччині, створила нову сім`ю і має дитину, до України повертатись не планує, її діти [PERSON] та [PERSON] проживають із батьком [PERSON] та перебувають на його утриманні, тому не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав (а.с. 88). 10. У судових засіданнях представник третьої особи - органу опіки та піклування Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Данилюк І.М. зазначила, що органом опіки та піклування надано висновок згідно якого мати двох неповнолітніх дітей [PERSON] ухилились від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позов [PERSON] про позбавлення матері батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей підтримує. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 11. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 12. У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» законодавець визначив, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. 13. У Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки №789-XII від 27 лютого 1991 року і набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3). Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9). Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18). 14. У відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1). Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч. 2). В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів (ч. 1). Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2). 15. Згідно ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8). Як зазначено у ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5). Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч. 3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4). В силу ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 16. Законодавець у ч. 1 ст. 164 СК України визначив, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 17. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року (далі - Постанова Пленуму Верховного Суду України) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У абз. 2 п. 16 Постанови вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 18. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (п. 58). 19. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100). 20. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). 21. Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії»). 22. Верховний Суд, з огляду на положення ст. 166 СК України, неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. 23. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При цьому, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 24. [INFO] в с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 7). 25. [INFO] в с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6). 26. 19 листопада 2021 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1142/21, провадження №2-678-519-21), яке набрало законної сили 21 грудня 2021 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 2010 року, розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с. 10). 27. 11 вересня 2024 року Клініко-консультативна поліклініка Комунального некомерційного підприємства «Летичівська багатопрофільна лікарня» Хмельницького району Хмельницької області видала довідки [PERSON] про те, що він не перебуває у психіатра під динамічним спостереженням і за період останніх п`яти років не звертався по психіатричну допомогу, як не перебуває у нарколога на «Д» обліку, у нього не виявлено наркологічних захворювань (а.с. 19, 20). 28. Згідно витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] на території України станом на 20 вересня 2024 року є особою, стосовно якої відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні (а.с. 21). 29. 20 вересня 2024 року на підставі заяви [PERSON] уповноваженими особами служби у справах дітей Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області складено акт обстеження умов проживання по [ADDRESS] за змістом якого за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] та його діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У дітей наявні окремі кімнати зі створеними місцями для сну, занять та відпочинку, вони мають все необхідне для повноцінного розвитку та навчання. Стосунки в сім`ї добрі, батько дітей [PERSON] належним чином виконує свої обов`язки щодо виховання та навчання дітей, син та донька перебувають повністю на його утриманні. [PERSON] повідомив, що [PERSON] проживає у Туреччині та створила нову сім`ю, вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей (а.с. 12). 30. 20 вересня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Головчинецький гранітний кар`єр» видана довідка [PERSON] про те, що він працює на посаді дробильника з 31 січня 2024 року по даний час, за цей час зарекомендував себе позитивно, з березня по серпень 2024 року отримав дохід в розмірі 143443,72 грн. (а.с. 16-18). 31. 23 вересня 2024 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видано довідку згідно якої до складу сім`ї [PERSON] , який зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). 32. 23 вересня 2024 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видано довідку-характеристику згідно якої [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , розлучений, підприємницьку діяльність не здійснює, працює дробильником, за час проживання на території села випадків негативної поведінки щодо порушення громадського порядку не було, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, скарг на нього не надходило (а.с. 22). 33. Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 18 жовтня 2024 року (а.с. 8, 9). 34. Требуховецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області надала характеристику на учня 5 класу [PERSON] , 2014 року народження, за змістом якої дитина характеризується позитивно, забезпечений усім для навчання, а його батько [PERSON] цікавиться шкільним життям та успіхами сина, бере активну участь у житті класу, відвідує батьківські збори, підтримує його. Мати [PERSON] не цікавиться успіхами сина, не залишила контактів для зв`язку (а.с. 13). 35. Меджибізький ліцей Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області надав характеристику учениці 8 класу [PERSON] , [INFO] , за змістом якої дитина характеризується позитивно, тато [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки (а.с. 14). 36. Меджибізький ліцей Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області надав характеристику щодо [PERSON] за змістом якої сім`я неповна, грошове забезпечення сім`ї виконує лише [PERSON] , який позитивно характеризується, активно цікавиться життям доньки, допомагає їй, займається вихованням дітей, морально підтримує дітей, донька з повагою відгукується про батька (а.с. 15). 37. 09 жовтня 2024 року рішенням №8/2024 виконавчого комітету Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області затверджено висновок Меджибізької селищної ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки мати дітей ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с. 25-28). VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 38. Позивач [PERSON] у позові та в судових засіданнях зазначив, що відповідач [PERSON] з березня 2022 року не бере участі у вихованні їх двох неповнолітніх дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям і навчанням, самоусунулась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, їх взагалі не виконує, що є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав. 39. Відповідно до ст. 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання нею батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав, покладено на позивача. Проте, позивач не надав достатніх доказів на підтвердження наявності підстав саме для позбавлення матері (відповідача) батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей. 40. Так, діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , були заслухані в судовому засіданні. Зокрема, [PERSON] пояснила, що мама дзвонить рідко, маму бачила 3-4 роки назад, їй відомо, що мама 2 роки назад якісь речі передавала, але кошти їм не передає, під час розмови вона питає її як справи, однак не цікавиться її здоров`ям, успіхами, хоча сумує за мамою, однак постійно з ними тато, який їй все купує, забезпечує і утримує їх. У мами нова сім`я і у неї є син, якому 5 місяців, проживає в Туреччині, їй мама пропонувала до неї приїхати, але не хоче, їй добре з татом. [PERSON] пояснив, що мама телефонує близько 1 раз в місяць, може й частіше, у мами є маленький син у Туреччині, якому кілька місяців, мама до них давно не приїжджала, зараз цього не може зробити, але обіцяла приїхати, вона давно нічого їм не передавала, але як дзвонить, то завжди питає його за все, цікавиться його успіхами і життям. 41. Факт того, що у відповідача [PERSON] нова сім`я і у неї є малолітня дитина, те, що вона проживає у Туреччині підтвердила її мати [PERSON] , яка допитана як свідок. Зазначила, що спільні її доньки із позивачем [PERSON] діти - проживають разом з ним, він гарний батько і ними самостійно опікується, її донька йому не має можливості наразі допомогти фінансово, водночас, донька не має наміру повертатись в Україну. 42. Обставини, які повідомили діти, дають підстави суду для висновку, що мати (відповідач) остаточно не втратила інтересу до своїх двох неповнолітніх дітей, зацікавлена у прийнятті участі в їх житті, бажає подальшого спілкування з ними, цього бажають і діти, цікавиться їх життям, це свідчить, що вона періодично все ж бере участь у вихованні дітей. Хоча матеріали справи не містять офіційних відомостей про те, що відповідач створила нову сім`ю і має малолітню дитину, однак діти та свідок, а також позивач про це повідомили суд. 43. Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її двох неповнолітніх дітей, як і гострої соціальної необхідності у цьому. Перебування відповідача закордоном дійсно створює певні труднощі у налагодженні стосунків між матір`ю та її неповнолітніми дітьми, водночас, вона цікавиться життям дітей. За цих обставин суд приходить до висновку, що відповідач не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дітей, а тому розрив з матір`ю сімейних відносин не відповідає інтересам дітей. 44. У зв`язку із цим суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування, який має рекомендаційний характер, адже він не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які дійсно свідчили б про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дітей, їх здоров`ю та психічному розвитку. Висновок органу опіки та піклування не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дітей та необхідності у такий спосіб захисту їх прав. 45. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо своїх двох неповнолітніх дітей, вчиняла насильство відносно них, тощо. 46. Суд також не приймає до уваги подану засобами електронного зв`язку заяву відповідача у якій вона фактично визнає позов, адже така заява суперечить моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 155 СК України) та не відповідає інтересам її двох неповнолітніх дітей. 47. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав відносно її двох неповнолітніх дітей є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачем у даній справі не доведено. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 48. Враховуючи те, що виключні підстави для позбавлення матері батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей судом не встановлені, водночас, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, тому підстави для задоволення позову відсутні. 49. У абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Тобто, необхідно попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 50. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, підстав для стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору немає.

Outcome: dismissed