Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.11.2022 Дубенським міськрайонним судом винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частина усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. З того часу позивач вчасно сплачував аліменти, однак наразі у нього змінився сімейний стан, у нього [INFO] народилася дочка [PERSON] . Також він утримує свою цивільну дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання вказаних осіб. Також, 08.08.2023 позивач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму та мінно-вибухову травму, після чого стан його здоров`я значно погіршився та він отримав ІІІ групу інвалідності. У зв`язку з отриманням інвалідності по захисту Батьківщини позивач був звільнений з військової служби та взятий на облік у [INFO] за місцем реєстрації, а також став на облік у Центрі зайнятості населення і має статус безробітного. Пенсію у зв`язку із встановленням інвалідності позивач ще не отримує, чекає на її призначення. Нерухомого майна у власності також не має. Також зазначає, що з моменту видачі судового наказу відбулися зміни матеріального стану у відповідачки, а саме 26.12.2022 нею набуто у власність два об`єкти нерухомості, крім того 14.02.2023 відповідачка влаштувалася на роботу в УПП в Рівненській області, що свідчить про поліпшення її матеріального стану. Наведені обставини свідчать про те, що у позивача відбулися суттєві зміни матеріального та сімейного стану, погіршилося його здоров`я. У зв`язку з цим просить зменшити присуджений судовим наказом розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , 2013 року народження до 1/8 частини усіх видів заробітку позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 1.2 Представник відповідачки адвокат Ляшко Д.В. подав відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позов необґрунтованим та безпідставним. У відзиві вказує, що закон гарантує право дитини на отримання аліментів у розмірі частки доходів від того з батьків, який проживає окремо. Отже вимога про зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам дитини. Також, з огляду на визначення аліментів не у твердій грошовій сумі, а в частці від доходу платника, розмір аліментів змінюється, одночасно із збільшенням або ж зменшенням рівня доходів платника, не створюючи при цьому для нього додаткового матеріального навантаження. Тому набуття статусу безробітного не є підставою для перегляду розміру аліментів, що визначені у частці від доходу. Однією із підстав для зменшення розміру аліментів позивач вказує народження дитини від нових стосунків, при цьому позивачем не надано жодного доказу, що позивач приймає участь у вихованні та утриманні цієї дитини. З матеріалів справи взагалі вбачається, що позивач та його цивільна дружина з дитиною проживають за різними адресами, територіально віддаленими одна від одної. Твердження позивача, що він здійснює утримання своєї цивільної дружини та її сина також не підтверджено жодними належними доказами. Тому вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів не має, просить у позові відмовити а вирішити питання стягнення з позивача судових витрат у справі. 1.3 Позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої вказує. що ним в повному обсязі виконується обов`язок щодо матеріального забезпечення доньки [PERSON] , здійснювалися всі платежі з доходів, отриманих під час несенні військової служби. Після отримання інвалідності також мали місце регулярні платежі. Щодо доводів сторони відповідача про відсутність доказів утримання цивільної дружини, її сина, а також їхньої спільної доньки, вказує, що ним було подано виписку з банківського рахунку [PERSON] , згідно якої остання отримувала грошові перекази від позивача ще будучи вагітною, а також після народження дитини. Доводи відповідача щодо відсутності доказів перебування цивільної дружини у декретній відпустці не знаходять логічного підтвердження, враховуючи той факт, що донька має інвалідність , потребує постійного догляду, тому [PERSON] навіть при бажанні не зможе приступити до трудових обов`язків без сторонньої допомоги. Доказування спільного проживання позивача в період його лікування, його цивільної дружини та дітей вважає недоцільним. Тому позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 13.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомлення (виклику) сторін. 17.02.2025 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Дубенського міськрайонного суду від 01.11.2022 з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частина усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). З наданої позивачем копії військового квитка вбачається, що [PERSON] з 20.05.2022 був призваний у Збройні Сили України, на підставі наказу командира військової частин від 10.06.2024 звільнений з військової служби у запас (а.с.12). [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с.13). Також, згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с.14). Згідно довідки в/ч [NUMBER] №171 від 10.08.2023, солдат [PERSON] 08 серпня 2023 року одержав ЗЧМТ, СГМ, АБТ, МВТ, обставини травми: мінометний обстріл під час штурмових дій в районі н.п. Авдіївка. Згідно довідки ВЛК №5204 від 30.04.2024 травма пов`язана із захистом Батьківщини. Згідно Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 відноситься до тяжких травм (а.с.17, 44). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] з 18.01.2023 по 24.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в Ужгородській міській поліклініці. Згідно з виписки з карти стаціонарного хворого неврологічного відділення КНП «ЗОКЛ ім. А.Новака» ЗОР, [PERSON] знаходився у даному закладі на стаціонарному лікуванні з 01.03.2023 по 13.03.3023, діагноз: компресія нервових корінців та сплетінь при ураженнях між хребцевого диска. Також, з 07.09.2023 по 21.09.2023 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікування У НВМКЦ «ГВКГ» з діагнозом: дисеміноване ураження обох легень неясної етіології, з 21.09.2023 по 02.10.2023 з діагнозом: дисемінований процес обох легень, морфологічно не верифікований. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого 3555/262 встановлено також, що з 02.10.2023 по 11.10.2023 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Головному військово-медичному клінічному центрі (Центральний клінічний госпіталь) у хірургічному відділенні. З 12.10.2023 по 02.11.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у санаторії « [INFO] » Державної прикордонної служби України. Також, з 17.11.2023 по 21.12.2023 [PERSON] проходив стаціонарне лікування у КП «Рівненський обласний госпіталь ВВ», що підтверджується відповідними виписками з карти стаціонарного хворого. 04.01.2024 [PERSON] був направлений у стаціонар Львівського військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України, де проходи лікування до 17.01.2024. З 20.02.2024 по 26.02.2024 [PERSON] проходив лікування у КНП «Дубенська міська лікарня». Крім того, з 22.03.2024 по 22.04.2024, в подальшому з01.05.2024 по 31.05.2024 [PERSON] проходив стаціонарне лікування у КП «Рівненський обласний госпіталь ВВ». Згідно виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, з 22.07.2024 по 13.09.2024, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Дубенська міська лікарня», а з 26.09.2024 по 10.10.2024 був госпіталізований до ДУ «ІТО НАМН України». В подальшому, з 23.10.2024 по 31.10.2024 знову проходи лікування у КНП «Дубенська міська лікарня» (а.с.15-34, 40-42, 46-59). 09.05.2024 [PERSON] Рівненською обласною МСЕК №1 було складено індивідуальну програму реабілітації інваліда №142, причина інвалідності: захворювання пов`язане із захистом Батьківщини з ураженням в/о (а.с.35-38). Згідно довідки МСЕК від 15.02.2024 про результати визначення втрати працездатності, ступінь втрати працездатності у [PERSON] становить 25%, причина втрати працездатності: травма, пов`язана із захистом Батьківщини. [PERSON] з 31.01.2024 встановлено ІІІ групу інвалідності та у довідці до акту огляду МСЕК вказано, що протипоказана важка фізична праця в несприятливих умовах (а.с.60-61). Також, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно посвідчення серії [NUMBER] дитина має інвалідність (а.с.62-63). Зі змісту позовної заяви слідує, що [PERSON] перебуває у відносинах із [PERSON] , з якою проживає у цивільному шлюбі. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батько дитини записаний на підставі ст. 135 СК України (а.с.70-71). [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною трьохрічного віку, з 31 липня 2024 року по [INFO] , що підтверджується відповідним Наказом №301-вд від 18.07.2024 (а.с.125). Згідно довідки Державної служби зайнятості від 23.10.2024, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Дубенській філії Рівненського обласного центру зайнятості з 08.07.2024. Дохід останнього з 09.07.2024 по 06.10.2024 становить 20 841,94 грн. (а.с.72,73). Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Рівненській області, [PERSON] станови на 31.10.2024 не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та не отримує пенсію призначену згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.74). Нерухомого майна у власності [PERSON] не має (а.с.76). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачка [PERSON] є власником частини житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та власником квартири площею33 кв.м. за адресою [ADDRESS] (а.с.77-81). Згідно наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки про рух коштів по картці № [NUMBER] і додатковим рахункам договору, яка належить [PERSON] , вбачається, що в період з 01.10.2023 по 24.10.2024 на вказаний рахунок надходили кошти в том числі і від [PERSON] (а.с.84-90). Згідно інформації, наданої Дубенським ВДВС у Дубенському районі Рівненської області ЗМУ МЮ встановлено, що аліменти згідно судового наказу від 11.11.2022, виданого Дубенським міськрайонним судом про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку станом на 01.11.2024 сплачені в повному обсязі (а.с.98-100). Згідно довідки-розрахунку про розмір сплачених аліментів вбачається, що за жовтень 2022 по грудень 2022 року нараховано 21 276,73 грн. аліментів, сплачено - 0,00 грн., борг 21276,73 грн. За 2023 рік сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 143147,36 грн., сплачено - 173677,84 грн., переплата - 9253,75 грн., за 2024 рік нараховано 5134029 грн., сплачено 59897,54 грн., переплата - 8557,25 грн. (а.с.165-166). Згідно довідки, наданої Дубенським ліцеєм №8, [PERSON] навчається в 6-Г класі даного навчального закладу та звільнена від оплати за харчування з 02.09.2024 по 30.05.2025 (а.с.101). Також, судом встановлено, що [PERSON] офіційно працевлаштована, працює в УПП в Рівненській області ДПП. Згідно поданої щорічної декларації, останньою у 2023 році задекларовано наступні види доходів: 233 850 грн. - заробітна плата за основним місцем роботи та 173678 грн. - аліменти (а.с.138-142). Згідно наданої Департаментом патрульної поліції інформації, [PERSON] Наказом №1442 о/с від 19.07.2024 призначено інспектором відділу «Служба освітньої безпеки» та встановлено посадовий оклад у розмірі 2500 грн. та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальні звання та надбавки за стаж служби (а.с.184-185). Стороною відповідачки надано до суду замовлення на отримання результатів аналізів для [PERSON] , [INFO] на суму 5 906,50 грн., та замовлення на аналізи на суму 430 грн. у ТОВ «МЛ «ДІЛА», а також консультаційний висновок спеціаліста, згідно якого [PERSON] встановлено діагноз: Інші розлади вегетативної нервової системи. ВСД, гіпомоторний в-т. Крім того, долучено до матеріалів справи заключення медичного центру «ВАЛЄО» пацієнтки [PERSON] щодо обстеження судин шиї та ЩЗ, за що було сплачено 700 грн., що підтверджується відповідним чеком (а.с.152-153). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. - Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей (ст. 3). Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Мотивована оцінка і висновки суду. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, оскільки отримав поранення під час виконання обов`язків військової служби та продовжує на даний час лікування, стан його здоров`я значно погіршився, крім того змінився і його сімейний стан. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Суд бере до уваги медичні довідки та виписки з медичних карток, надані позивачем, як підставу зменшення розміру аліментів, оскільки з них чітко вбачається перелік основних та супутніх захворювань позивача, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності, та як наслідок втрати ним працездатності на 25%, а це погіршення не тільки фізичного стану, а і значне погіршення матеріального стану. На даний час відповідач звільнений з військової служби у запас та перебуває на обліку як безробітний в Дубенській філії Рівненського обласного центру зайнятості. Отже, аналізуючи викладене вище та беручи до уваги не можливість виконувати довготривалу важку роботу, маючи труднощі фінансової спроможності утримувати себе, суд вважає, що позивачем доведений той факт, що його матеріальне становище змінилося в бік погіршення. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача, що підставою для зменшення аліментів також є перебування на його утриманні цивільної дружини, їхньої спільної доньки та сина цивільної дружини. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №565/2071/19. Тому, зміна сімейного стану позивача, а саме наявність дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та не свідчить про погіршення матеріального стану. Той факт, що в цивільної дружини є син і сім`я несе витрати на таку дитину, суд також не приймає до уваги, оскільки обов`язок по утриманню дітей, покладається на обох батьків (дружина позивача вправі вимагати стягнення аліментів від батька своєї дитини, чи за передбачених законом підстав соціальних виплат). Суд також враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір. І те, що відповідачка офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, а також має у власності нерухомість, лише підтверджує дані обставини. Таким чином, з метою захисту інтересів сторін та їх малолітньої дитини, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що в матеріалах справи наявні докази погіршення стану здоров`я позивача та які враховуються судом при прийнятті рішення, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів з частини усіх видів заробітку до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, таке зменшення розміру аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим відносно дитини позивача. Крім того суд зазначає, що у разі покращення стану здоров`я платника аліментів, стягувач, в даному випадку відповідачка [PERSON] , не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів із зазначених підстав. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1616,00 грн. (1/6 х 1211,20 грн. / 1/8). За таких обставин,

Outcome: partial