Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

22 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у якій позивач просить: - позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] ; - збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь сина - [PERSON] з 2 000,00 гривень до 9 000,00 гривень; - стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 37 160,00 гривень. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2024 року роз`єднано поєднані в одному провадженні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для реєстрації та присвоєння провадженню нового унікального номеру. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для реєстрації та присвоєння провадженню нового унікального номеру. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Залучено до участі у справі третю особу - Орган опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Доручино Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради скласти висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Підготовче засідання по справі призначено на 24 червня 2025 року. У підготовче засідання, призначене на 24 червня 2024 року учасники справи - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 19 серпня 2024 року. У підготовче засідання, призначене на 19 серпня 2024 року учасники справи - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із відсутністю висновку Органу опіки та піклування МРА ОМР, підготовче засідання по справі відкладено на 10 жовтня 2024 року. У підготовче засідання, призначене на 10 жовтня 2024 року учасники справи - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із відсутністю висновку Органу опіки та піклування МРА ОМР, підготовче засідання по справі відкладено на 12 листопада 2024 року. У підготовче засідання, призначене на 12 листопада 2024 року учасники справи - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із відсутністю висновку Органу опіки та піклування МРА ОМР, підготовче засідання по справі відкладено на 11 грудня 2024 року. 09 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача - адвоката Смирнова Андрія Ігоровича надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи належним чином засвідчену копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2022 року у справі №522/14738/21; копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року по справі №522/566/20. 11 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від позивачки надійшла заява, у якій вона просила долучити до матеріалів справи копію висновку Органу опіки та піклування МРА ОМР. У підготовче засідання, призначене на 11 грудня 2024 року учасники справи - не з`явилися. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення відкласти розгляд справи на 05 лютого 2025 року. У підготовче засідання, призначене на 05 лютого 2025 року з`явилася позивачка та її представник. Заслухано думку дитини щодо обставин справи. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року витребувано у ДПС України відомості про перетин відповідачем кордону. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року підготовче провадження у справі - закрито. Справу призначено до судового розгляду на 17 березня 2025 року. 10 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ДПС України надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 05 лютого 2025 року. У судове засідання, призначене на 17 березня 2025 року учасники справи - не з`явилися. У зв`язку із відсутністю відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання розгляд справи відкладено на 31 березня 2025 року. У судове засідання, призначене на 31 березня 2025 року учасники справи - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Оскільки, місце реєстрації відповідача - не встановлено, судова повістка на 31 березня 2025 року була направлена за місцем роботи відповідача, а саме, за місцем реєстрації відповідача як фізичної особи підприємця засобами поштового зв`язку, який повернувся до суду із відміткою про те, що одержувач відмовився від отримання. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи - не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку із неявкою учасників справи, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки і піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2022 року у справі №522/6362/21 встановлено, що 11 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився спільний син - [PERSON] , про що Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено актовий запис № 271 від 29 березня 2011 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2019 року у справі 521/18792/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Згідно із ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень статті 214 СК України, ч.1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. У постанові Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі № 362/4847/20 вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач надав суду копію довідки про наявність заборгованості за сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує розмір відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання від 10.04.2024 року №63252, з якої вбачається, що у період з 06.11.2018 року по 01.04.2024 року [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] у ВП [NUMBER] з примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси №521/18792/18. Загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів склав 126 000,00 гривень. 09 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача - адвоката Смирнова Андрія Ігоровича надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію заяву [PERSON] , у зазначено про те, що він навчається у 7 класі Ліцею «Фонтанський». Цікавиться спортом і любить ходити в гори. Зазначено, що Мати з батьком давно розлучилися, і він нічого не знає про свого батька, а участі в його вихованні він не бере, на дні народження - не вітає, не цікавиться його життя. Зазначає, що останній раз бачив батька коли йому було 6 років. Останній раз він прийшов до нього в шкоду і забрав телефон. Зазначає, що він проживає разом із мамою та вітчимом які про нього дбають. Вказує, що вони часто ходять в гори, подорожують. Зазначає, що з батьком спілкуватися не хоче, та просить ухвалити рішення про позбавлення його батьківських прав, враховуючи його думку. У статті 171 СК України вказано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю. Важливим принципом, що застосується під час розгляду у ЄСПЛ спорів пов`язаних з участю батьків у вихованні дитини, який набув широкого застосування є принцип з`ясування думки дитини. У п. 72 справи «Н.Т. і інші проти Грузії» вказано, що стаття 12 Конвенції про права дитини - держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю». У Зауваженнях загального порядку № 12, «Право дитини бути заслуханою», CRC / C / GC / 12 від 20 липня 2009 року Комітет зауважив, що право всіх дітей бути заслуханими і сприйнятими з усією серйозністю є одним з основоположних принципів Конвенції». Комітет підкреслює, що в статті 12 не встановлюється будь-якого вікового обмеження щодо права дитини висловлювати свої погляди і вона не заохочує держави-учасники до введення в законодавстві або на практиці вікових обмежень, які б ущемляли право дитини бути почутою, по всім питанням, які стосуються її інтересів. Принцип «право дитини бути заслуханою» був предметом розгляду у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06 де суд вказав, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей (включно з О.С., якому в грудні 2004 року, коли тривав розгляд справи в суді першої інстанції, було тринадцять років), і що внаслідок виконання рішення про відібрання дітей від батьків їх не лише відокремили від родини, а й помістили в різні заклади. Двоє з них виховуються в іншому місті, далеко від Ромен, де живуть їхні батьки, брати і сестри, і це ускладнює можливість підтримувати регулярні стосунки. Тому, дотримуючись принципу «з`ясування думки дитини», судом забезпечено участь [PERSON] у судовому засіданні, призначеному на 05.02.2025 року. Під час спілкування з дитиною, встановлено, що він негативно налаштований до відповідача, зазначає про те, що тривалий час не спілкується з ним, нічого про нього не знає. Також, судом встановлено, що позивачка уже ініціювала питання про позбавлення відповідача батьківських прав, проте, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2022 року у справі № 522/6362/21 у задоволенні позову - відмовлено. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд взяв до уваги те, що 12 січня 2022 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування про розгляд питання недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , відповідно до якого 04 жовтня 2021 року [PERSON] написав заяву до служби у справах дітей Одеської міської ради в якій зазначив, що він категорично проти позбавлення його батьківських прав, та має намір звернутися до служби у справах дітей Одеської міської ради, щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітнього [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради 22 грудня 2021 року, [PERSON] зазначив, що категорично проти позбавлення його батьківських прав та бажає зустрічатися з сином та приймати участь у його вихованні, також [PERSON] пообіцяв виплачувати заборгованість по аліментах. Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . Проте, на момент розгляду справи №522/6199/24-Е, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] звертався до органу опіки та піклування задля встановлення порядку участі батька у вихованні дитини - надано не було. Більше того, поясненнями дитини та матеріалами справи спростовується той факт, що [PERSON] бере участь у вихованні дитини та зустрічається з ним. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2022 року у справі № 522/6362/21 встановлено, що станом на 01 березня 2021 року існувала заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 52 000,00 гривень. Проте, на момент розгляду справи №522/6199/24-Е розмір заборгованості становила 126 000,00 гривень, тобто, зросла більш ніж у двічі. Зазначене свідчить про те, що відповідач з моменту, коли позивач вперше ініціювала питання про позбавлення його батьківських прав не вживав жодних дій, спрямованих на покращення відносин із дитиною. Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів від 31.03.2025 року №1245753, інформація щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку щодо [PERSON] - відсутня. Також, у відповіді з ДПС України від 07.02.2025 року вказано, що відомості про перетин кордону [PERSON] - відсутні. Згідно ч.ч.4-5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей. Такий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц. У висновку від 26.11.2024 року №С-2111, що складений Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON] . У висновку вказано, що 22 жовтня 2024 року було проведено обстеження умов проживання [PERSON] та встановлено, що житлово-побутові умови - задовільні, для дитини створені умови для виховання та розвитку. [PERSON] відповідально ставиться до виховання, розвитку та здоров`я дитини. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу дитині, укладено з лікарем-педіатром [PERSON] в КНП «Дитяча міська поліклініка №6» ОМР з матір`ю дитини. Згідно характеристики Одеського ліцею «Фонтанський» ОМР, [PERSON] навчається в ліцеї з третього класу. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Має добре розвинене логічне мислення, гарно й швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Данііл товариський, щирий, чесний та емоційний. Бере активну участь у суспільно-корисній праці. В висновку також враховано характеристику сусідів, відповідно до якої матір дитини характеризується позитивно. Батько - створював сварки, погано ставився до дружини та сина, зникав. Батько з дитиною не спілкується, не цікавиться ним, матеріально не допомагає. У висновку зазначено, що з [PERSON] було проведено бесіду спеціалістом органу опіки та піклування у присутності матері та з її дозволу. Під час бесіди він розповів, що навчається в 8 класі. Останній раз бачив батька в шість років. Своєю сім`єю вважає матір та не проти позбавлення батьківських прав. В висновку орган опіки та піклування вказує, що 10 вересня 2024 року у телефонному режимі було проведено розмову з батьком дитини - [PERSON] , який зазначив, що він проти позбавлення його батьківських прав. Зазначив, що з сином не спілкується та не зустрічається, оскільки тільки приїхав до міста. Пообіцяв прийти до орану опіки та піклування та письмово висловити свою думку щодо позбавлення його батьківських прав. Враховуючи зазначене, орган опіки та піклування дійшов до висновку про наявність ознак систематичного ухилення відповідачем від виконання своєї дитини, які виражаються у тому, що він не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального світоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік, не надає доступ дитині до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі та не може бути прикладом та авторитетом, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання сином освіти, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займався та не займається вихованням та утримання дитини. Суд також звертає увагу на те, що період розгляду справи, [PERSON] у судові засідання - не з`являвся, будь-яких заяв або клопотань по суті справи або з процесуальних питань - не подавав. Більше того, від отримання повістки у судове засідання, призначене на 31 березня 2025 року - відмовився, про що свідчить відповідна відмітка на рекомендованому повідомленні. Будь-яких доказів, спрямованих на підтвердження того, що [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов`язки та бере участь у вихованні малолітньої дитини - [PERSON] суду надано не було. У постанові КЦС ВС від 13.07.2022 у справі № 366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Верховний Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом, спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України») У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Враховуючи те, що [PERSON] тривалий час уникає від виконання своїх батьківських обов`язків, як батька дитини, що випливають із положень чинного законодавства та відсутність його участі у фізичному та духовному розвитку дитини, беручи до уваги той факт, що сама процедура носить законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав, а також наведення чітких та достатніх доводів зі сторони позивача, що підтверджують доцільність позбавлення батьківських прав, суд доходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо його малолітнього сина - [PERSON] . На підставі зазначеного,

Outcome: approved