Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

ТОВ "Охоронний Холдінг-Славутич" звернулось до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка подана представником позивача - адвокатом Сердюк М.І. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.09.2021 р. між ТОВ «Охоронний Холдінг-Славутич» та відповідачем [PERSON] , який являвся на той час працівником даного підприємства було укладено Договір позики № 01/09-21, згідно якого відповідач отримав кошти в розмірі 50 004.00 грн. на власний картковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №5776 від 02.09.2021 р. 19.10.2021 р. відповідач перерахував на розрахунковий рахунок підприємства 4 200.00 грн. Строк повернення коштів згідно п.3.1 Договору позики до 15 жовтня 2022 року. Станом на дату подання позовної заяви за відповідачем зберігається заборгованість в розмірі 45 804.00 грн. 04.10.2023 р. відповідачеві була направлена претензія про повернення заборгованості, однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики №01/09-21 від 01.09.2021 р. у розмірі 45 804.00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.52). Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронний Холдінг-Славутич" - адвокат Сердюк М.І. у судове засідання не з`явилась, подала суду клопотання про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 68-70). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи відповідач був повідомленим належним чином згідно з порядком, встановленим ст.128 ЦПК України (а.с. 54, 66, 79-80). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 24 березня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а згідно ч. 2 даної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів, або інший документ. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідний правовий висновок також мітиться у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц. Судом встановлено, що 01 вересня 2021 року між позивачем ТОВ «Охоронний Холдінг-Славутич» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №01/09-21 /далі - Договір/, відповідно до умов якого ТОВ «Охоронний Холдінг-Славутич» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 50 004.00 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок одержувача. Згідно п.3.1-3.2 Договору, термін повернення фінансової допомоги - до 15 жовтня 2022 року. Повернення фінансової допомоги здійснюється частинами, щомісячно рівними частинами шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства до 15 числа місяця, починаючи з жовтня 2021 року або за особистою письмовою заявою одержувача шляхом щомісячного утримання суми фінансової допомоги із заробітної плати одержувача рівними частинами (а.с.12). Згідно заяви [PERSON] до ТОВ «ОХ-Славутич» від 02.09.2021 р. [PERSON] просив видати йому позику в розмірі 50 004.00 грн. терміном на 12 місяців та зобов`язався повернути кошти шляхом щомісячного перерахування на розрахунковий рахунок підприємства не пізніше 15 числа кожного місяця рівними частинами, починаючи з 03 жовтня 2021 р. (а.с.14). Платіжною інструкцією №5776 від 02.09.2021 р. підтверджено перерахування коштів [PERSON] в розмірі 50 004.00 грн. (а.с.17) У розписці про отримання позики, чітко зазначено, що відповідач взяв в борг 02.09.2021 р. у позивача грошові кошти у сумі 50 004.00 грн. (а.с.13). Оцінивши зміст договору від 01.09.2021 р. та розписки від 02.09.2021 р., суд доходить висновку, що між сторонами укладено договір позики, а надані позивачем докази підтверджують передання грошових коштів від позивача до відповідача і отримання останнім грошових коштів у позику. Отже, судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у договірних відносинах та між ними було укладено саме договір позики у письмовій формі згідно вимог ч. 1 ст.1047 ЦК України, що підтверджується договором позики та наданою відповідачем розпискою. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Платіжною інструкцією № @2PL101354 від 19.10.2021 р. підтверджується часткове погашення заборгованості по договору позики відповідачем [PERSON] в розмірі 4 200.00 грн. на рахунок позивача ТОВ «Охоронний Холдінг - Славутич» (а.с.18). З картки рахунку [NUMBER] за період з 02.09.2021 - 30.09.2023 р. вбачається, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує та має заборгованість за договором позики №01/09-21 від 01.09.2021 р. у розмірі 45 804.00 грн. (а.с.19). Отже, позика у строк до 15.10.2022 р., про що зазначено у договорі позики № 01/09-21 від 01.09.2021 р. та в розписці, позивачу не повернута. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 45 804.00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Позивачем надана виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України №114242 від 19.12.2024 р. про сплату судового збору у розмірі 3028.00 грн (а.с.42). Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 3028.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved