Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Адвокат Білостоцький Д.О., в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є сином спадкодавця, отже спадкоємцем першої черги. Заявник зареєстрований і постійно проживає за адресою [ADDRESS] з 27 грудня 1978 року до теперішнього часу, на момент смерті померлої матері заявник проживав разом із нею. В жовтні 2024 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білої Тетяни Сергіївни з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, з`ясувалося, що за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, інформація про зареєстроване місце проживання спадкодавця на момент її смерті відсутня, тому нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність факту прийняття спадщини. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , разом із спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 02.12.2024 року відкрито провадження по справі. У судовому заявник [PERSON] та його представник [PERSON] , на задоволенні заяви наполягали. Представник заінтересованої особи, Запорізької міської ради Мірошниченко О.О., у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, у вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника та її представника, свідків, приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.06.2021 року. [PERSON] , [INFO] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.04.1955 року. Згідно свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 03.03.1997 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно ордеру №2771 від 06.09.1978 року [PERSON] було вселено та дозволено зайняти в [ADDRESS] кімнату площею 45,2 кв.м. Згідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 17.10.2024 року, спадкоємці спадщини, що відкрилася після померлої [INFO] [PERSON] відсутні. 17.10.2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріальною округу Білої Т.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] . Проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білої Тетяни Сергіївни від 12.11.2024 року № 205/02-31 заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки інформація про зареєстроване місце проживання спадкодавця [PERSON] , [INFO] на момент її смерті відсутня. Таким чином у спадкодавця [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей1268,1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. На підтвердження\~факту проживання [PERSON] , разом із спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини [INFO] , судом допитані свідки\~\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що\~товаришував із сім`єю [PERSON] з 2001 року, ходив до них в гості та на Дні народження. [PERSON] проживав разом з [PERSON] з 2000 року по 2004 рік за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був присутній на похованні [PERSON] , остання померла вдома за адресою: [ADDRESS] . Свідок, [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він у 1995 році на роботі познайомився з [PERSON] . В 2000 році познайомився із його сином [PERSON] . Заходив до нього в гості, бабуся [PERSON] з 2000 року по 2004 рік проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] . Заявник прожив разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , він часто бачив її біля під`їзду будинку, у 2004 році вона померла Свідок [PERSON] , є онуком [PERSON] , з 1979 року проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьками, дідусем, бабусею та сестрою. Бабуся проживала з ними по день смерті [INFO] . Згідно з частинами першою, четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо встановлення факту спільного проживання вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. \~ \~ \~ \~Суд, надаючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, заслухавши свідків, дійшов висновку, що заявник довів факт спільного проживання [PERSON] , разом із спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини [INFO] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved