Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обгрунтовує тим, що «22.10.2023 о 15 год 00 хв на 338 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине, Вінницького району Вінницької області [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч, не надала переваги в русі автомобілю «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого здійснила зіткнення з даним транспортним засобом, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 24.11.2023 у справі № 128/4420/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення. Внаслідок вказаного ДТП, яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала відповідач, була застрахована ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс №216309833. У зв?язку з цим позивач звернувся до ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» із заявою про страхове відшкодування від 22.11.2023. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження про визначення вартості матеріального збитку №Д5/02/20 від 17.02.2020, проведеного судовим експертом Чивчиш О.Н., сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору в цінах на дату скоєння ДТП 19.01.2020, складає 177442,21 грн. Також, згідно з висновком експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023, проведеного судовим експертом Чивчиш О.П., утилізаційна вартість автомобіля «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, складає 54443,35 грн. Розмір страхового відшкодування ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» складає 150000,00 грн у зв?язку з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , яке було отримано позивачем. Оскільки він не згоден на визнання автомобіля фізично знищеним, відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] (250693,68 грн) до та після дорожньо-транспортної пригоди (54443,35 грн), тобто 196250,33 грн, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Враховуючи виплату ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» страхового відшкодування в розмірі 150000,00 грн у зв?язку з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , непокрита страховою виплатою сума матеріальної шкоди становить 196250,33 грн 150 000,00 грн = 46250,33 грн. Крім того, оскільки визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, висновком експертного автотоварознавчого дослідження, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/2092, він був вимушений звернутися саме до судового експерта Чивчиш О.П. для проведення відповідного автотоварознавчого дослідження. Вартість автотоварознавчого дослідження автомобіля «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] склала 6500 грн та була оплачена. Таким чином, вартість судових витрат у вигляді витрат, пов?язаних із залученням експерта та проведенням експертизи, в сумі 6500,00 грн слід також стягнути з відповідача на його користь. Оскільки ДТП трапилася на автодорозі М-30 Стрий-Ізварине, Вінницького району Вінницької області, а він є мешканцем м. Кривий Ріг, тому він був вимушений скористатися послугами евакуатора для транспортування пошкодженого транспортного засобу «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] з місця ДТП до м. Кривого Рогу. Евакуація транспортного засобу «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] здійснювалася ФОП [PERSON] , вартість послуг з евакуації 19000 грн, що підтверджується товарним чеком №11 від 23.10.2023 та актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) №2 від 23.10.2023. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми області шиї, забою лівої ключиці, забою передньої брюшної стінки, набряково-больовий синдром. Тобто внаслідок ДТП він отримав ушкодження власного здоров`я (лікування проходив з 25.10.2023 до 07.11.2023). Також він отримав великий стрес і нервове потрясіння за стан здоров`я постраждалих внаслідок ДТП членів своєї родини пасажирів пошкодженого автомобіля. Так, його син [PERSON] , [INFO] (пасажир пошкодженого автомобіля), отримав травми в момент ДТП, а саме: забій та травму шийного відділу хребта, після огляду швидкої на місці ДТП був доставлений в м. Вінниця із забоєм шийного відділу хребта. Після цього проходив лікування в м. Кривий Ріг у 2-й дитячій лікарні, в 4-й дитячій лікарні з діагнозом «пошкодження шийного відділу хребта, дистрофія м?язів та зв?язок шиї, дистрофія м?язів правого стегна», йому було призначено носіння ортопедичного коміру Шанца для стабілізації шийного відділу хребта дитини, зменшення болю, та щоб контролювати і обмежувати будь-які рухи шиєю. Його дружина [PERSON] (пасажир пошкодженого автомобіля) отримала тілесні ушкодження в результаті ДТП у вигляді забою, гематоми області грудини, забою передньої брюшної стінки, забій обох колінних суглобів, набряково-больовий синдром (лікування проходила з 25.10.2023 до 07.11.2023). Ще один його син [PERSON] , [INFO] (пасажир пошкодженого автомобіля), дивом не отримав тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, попри те, що перелетів через сидіння в автомобілі, але вимушений був проходити обстеження ультрасонографію органів черевної порожнини для з`ясування стану здоров?я після ДТП та отримав дуже сильний стрес внаслідок ДТП. Його діти і досі не можуть в повній мірі реабілітуватися після отриманих травм і шоку, мають величезний страх сідати в автомобіль і громадський транспорт, бо постійно вважають, що вони «розіб`ються». Він та його сім`я під час осінніх канікул їхав до західного регіону України, аби відволікти малолітніх дітей від постійних сигналів повітярної тривоги, ворожих обстрілів, оскільки західна частина України є більш безпечною в порівнянні з Дніпропетровщиною, яка посідає четверте місце по України за кількістю повітряних тривог після Донецької, Харківської та Запорізької областей, однак внаслідок ДТП, вчиненого з вини відповідача, він та його родина зазнали ще більших страждань та пережили стресову ситуацію. Саме тому він та його родина тривалий час знаходяться у важкому психологічному та моральному стані, окрім того, що отримали також фізичні ушкодження здоров`я внаслідок протиправних дій відповідача, які спричинили заподіяння шкоди. Разом з тим, внаслідок вчиненого ДТП з вини відповідача, транспортний засіб «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] майже повністю знецінено, з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, його вартість складає лише 54443,35 грн та він не підлягає використанню. В результаті пошкодження транспортного засобу він тривалий час не може ним користуватись, що, враховуючи введення на території України воєнного стану з 24.02.2022, який діє до теперішнього часу, та обмеження населення, в тому числі в користуванні громадським транспортом, внаслідок встановлення комендантської години в м. Кривому Розі, створило незручності в здійсненні його поїздок, в тому числі до місця роботи через віддалене його розташування від місця проживання. Вказана обставина неробочий стан автомобіля внаслідок ДТП, кардинально вплинув на графік життя та створив значні складнощі, оскільки він був обмежений у звичній можливості пересуватися власним транспортним засобом. Отже, йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв?язку із шкодою його здоров?ю, здоров`ю його родини (пасажирів автомобіля) дружини та сина, пошкодженням майна. Враховуючи, що не лише автомобіль було пошкоджено в результаті дій відповідача, а пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна або на відновлення своїх порушених прав, але і завдання фізичної шкоди як його здоров?ю, так і його родині дружині та сину, моральна шкода ним оцінюється в розмірі 100000 грн». Тому просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 46250 грн 33 коп.; стягнути з [PERSON] на його користь 6500 грн 00 коп. витрат, пов?язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження; стягнути з [PERSON] на його користь 19000 грн 00 коп. витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП; стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн 00 коп., а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 21.05.2024 відкрив провадження у справі та призначив перше судове засідання. 10.06.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Драчук Т.М. подала відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позивач посилається на висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Fiat Linea», д.н.з. [NUMBER] , в цінах на дату 22.10.2023 складає 250693,68 грн. Розмір утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля складає 54443,35 грн. Вважає, що наданий суду позивачем як єдиний доказ в обґрунтування розміру завданої йому шкоди, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов?язаних з проведенням експертного товарознавчого дослідження, в розмірі 6500 грн, позивач надав суду копію платіжного доручення №154067476 від 24.10.2023. Однак, як вбачається з наданої копії платіжного доручення, кошти в розмірі 6500 грн сплачено [PERSON] . В позовній заяві позивач [PERSON] наполягає, що саме ним понесені дані витрати та просить суд стягнути їх з відповідача на свою користь, однак належними доказами, що саме ним понесені такі витрати, суду не надано. Якщо і [PERSON] є дружиною позивача, однак в розумінні норм чинного сімейного законодавства, дана копія платіжного доручення не є належним підтвердженням понесення позивачем, який перебуває в шлюбі, витрат, пов`язаних з проведенням експертного товарознавчого дослідження, в розмірі 6500 грн. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, в розмірі 19000 грн, позивач надав суду копію акту прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) №12 від 23.10.2023. Вказаний акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) №12 від 23.10.2023 лише свідчить про те, що ФОП [PERSON] надав транспортні послуги по перевезенню автомобіля, а [PERSON] роботу прийняв. Про дійсну сплату за вказані транспортні послуги в розмірі 19000 грн даний акт не свідчить. До вказаного акту позивачем не надано суду платіжного доручення про сплату на рахунок ФОП [PERSON] коштів в розмірі 19000 грн із зазначенням призначення платежу, а саме: за надані транспортні послуги. Позивачем не доведено жодними доказами, в чому полягають його моральні страждання, з яких міркувань він виходив, визначаючи суму моральної шкоди, які докази його моральних страждань. В позовній заяві позивач посилається здебільшого на моральні страждання його дружини та дитини, однак стороною позовної заяви вони не визначені. Чинним законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди особі, завданої іншим учасникам ДТП. Як на підтвердження завдання моральної шкоди, позивач посилається на завдання тілесних ушкоджень (травм) його дружині [PERSON] , синам [PERSON] та [PERSON] , однак доказів понесених витрат на лікування позивачем не надано. Також в позовній заяві позивач посилається на те, що діти позивача не можуть в повній мірі реабілітуватись після отриманих травм та шоку, отриманих в результаті ДТП, однак доказів проходження реабілітації та медичного лікування позивачем також суду не надано. Всі медичні висновки про отримання позивачем, його дружиною та дітьми травм внаслідок ДТП отримано вже за місцем проживання позивача м. Кривий Ріг, хоч на місце ДТП були викликані працівники патрульної поліції та в позивача не було скарг на отримання ним травм внаслідок ДТП, що зумовило б виклик медичної допомоги на місце ДТП. Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до органів внутрішніх справ з метою порушення відносно відповідача кримінального провадження за наслідками ДТП. В матеріалах адміністративної справи відносно [PERSON] зазначено лише, що автомобілі учасників ДТП отримали механічні пошкодження, про тілесні ушкодження позивача та його родини у матеріалах справи не зазначено. Позивач не звертався до страхової компанії у зв?язку з отриманням ним та його родиною травм внаслідок ДТП, а також щодо відшкодування моральної шкоди. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 26.06.2024 позивач [PERSON] подав відповідь на відзив на позовну заяву, яка обґрунтована тим, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає про недопустимість, на його думку, доказу висновку експерта №Д1/11/23 від 15.11.2023, оскільки він, начебто, складений з порушеннями. Разом з тим, жодні порушення законодавства про судову експертизу в матеріалах висновку експертного дослідження відсутні. 23.10.2023 між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір №Д1/11/23, згідно з яким судовий експерт [PERSON] взяв на себе зобов`язання виконувати оцінку та експертизу колісних транспортних засобів, зокрема, автомобіля «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , згідно з законодавчими та нормативними документами, які діяли на момент експертного дослідження, що додатково, окрім вимог зазначеного законодавства, підтверджує обов`язки експерта при проведенні ним експертного дослідження автомобіля «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] (зокрема, щодо надання обгрунтованого та об`єктивного висновку). Відповідачем заявлену суму не спростовано. Доводи представника відповідача про те, що у звіті відсутнє попередження судового експерта [PERSON] про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок направляється до суду, є безпідставними, оскільки у даному випадку відповідний звіт таких відомостей містити не повинен. Відповідач була безпосереднім учасником ДТП та його винуватцем, яке сталося 22.10.2023, бачила стан пошкодженого внаслідок її дій автомобіля «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , його стан та стан його родини, зокрема двох його малолітніх дітей, бачила, що їх усіх на автомобілі швидкої медичної допомоги забрали до лікарні для проходження медичного обстеження та з`ясування стану потерпілих внаслідок ДТП, проте жодного разу з моменту ДТП відповідач не намагалася навіть в добровільному порядку провести будь-яке відшкодування завданої нею шкоди, як винуватцем ДТП, не сплатила навіть франшизу, у зв?язку з чим він самостійно вимушений докладати зусиль та коштів для усунення наслідків ДТП, спричиненого відповідачем, завданих автомобілю, йому та його родині. [PERSON] є його дружиною, не працює, кошти, наявні на її рахунку, є спільними коштами родини, тому вартість судових витрат у виді витрат, пов?язаних із залученням експерта та проведенням експертизи в сумі 6500,00 грн, слід також стягнути з відповідача на його користь. Характер пошкоджень транспортного засобу підтверджує неможливість його евакуації з місця події своїм ходом, а лише за допомогою евакуатора. Акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) №12 від 23.10.2023 є основним документом, що підтверджує факт здійснення такої діяльності; вартість послуг з евакуації становила 19000 грн, що підтверджується товарним чеком №1l від 23.10.2023 та актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) №2 від 23.10.2023. Дорожньо-транспортна пригода сама по собі є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках. Моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Участь у ДТП, пошкодження власного майна, ушкодження, завдані його здоров`ю та здоров`ю його родини, які були пасажирами пошкодженого автомобіля, безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання відповідача на те, що ним не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди є безпідставними. Позивач пережив сильний психологічний стрес, пов`язаний з ушкодження власного здоров`я, хвилювання за свою сім`ю дружину [PERSON] та малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , які перебували разом з ним в автомобілі під час ДТП та також отримали ушкодження здоров`я та стрес. ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» було виплачено йому страхове відшкодування в розмірі 150000,00 грн в межах встановленого ліміту. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Колесник Д.Ю., у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, суду зазначив, що 22.10.2023 о 15 год 00 хв на 338 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине, Вінницького району Вінницької області, сталася ДТП за участі [PERSON] , з яким в автомобілі також перебували дружина та двоє малолітніх дітей, та відповідачем [PERSON] . Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 24.11.2023 у справі № 128/4420/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної ДТП, яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала відповідач, була застрахована ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс №216309833. У зв?язку з цим позивач звернувся до ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування». Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження про визначення вартості матеріального збитку, проведеного судовим експертом Чивчиш О.Н., сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору в цінах на дату скоєння ДТП, складає 177442,21 грн. Також, згідно з висновком експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023, проведеного судовим експертом Чивчиш О.П., утилізаційна вартість автомобіля «Fiat Linea» з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, складає 54443,35 грн. Розмір страхового відшкодування ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» складає 150000,00 грн. Оскільки позивач не згоден на визнання автомобіля фізично знищеним, відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу «Fiat Linea» (250693,68 грн) до та після дорожньо-транспортної пригоди (54443,35 грн), тобто 196250,33 грн, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Враховуючи виплату ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» страхового відшкодування в розмірі 150000,00 грн у зв?язку з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Fiat Linea», непокрита страховою виплатою сума матеріальної шкоди становить 46250,33 грн. Крім того, вартість автотоварознавчого дослідження автомобіля «Fiat Linea» склала 6500 грн та була оплачена. Оскільки ДТП трапилася на автодорозі М-30 Стрий-Ізварине, Вінницького району Вінницької області, а позивач є мешканцем м. Кривий Ріг, тому він був вимушений скористатися послугами евакуатора для транспортування пошкодженого транспортного засобу «Fiat Linea» з місця ДТП до м. Кривого Рогу. Евакуація транспортного засобу «Fiat Linea» здійснювалася ФОП [PERSON] , вартість послуг з евакуації 19000 грн, що підтверджується товарним чеком №11 від 23.10.2023 та актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) №2 від 23.10.2023. Сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках. Моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми області шиї, забою лівої ключиці, забою передньої брюшної стінки, набряково-больовий синдром. Тобто внаслідок ДТП він отримав ушкодження власного здоров`я (лікування проходив з 25.10.2023 до 07.11.2023). Також позивач отримав великий стрес і нервове потрясіння за стан здоров`я постраждалих внаслідок ДТП членів своєї родини пасажирів пошкодженого автомобіля. Моральна шкода ним оцінюється в розмірі 100000 грн. Тому просить стягнути з [PERSON] на кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 46250 грн 33 коп., 6500 грн витрат, пов?язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, 19000 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. Крім того, представник позивача [PERSON] адвокат Колесник Д.Ю. у судовому засіданні зазначив, що посилання у позові на висновок експертного автотоварознавчого дослідження про визначення вартості матеріального збитку №Д5/02/20 від 17.02.2020 та зазначення суми матеріального збитку, в сумі 177442,21 грн є технічною помилкою. Просить брати до уваги висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023. Представник позивача [PERSON] адвокат Іщенко Ю.П., у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, в судовому засіданні зазначила, що постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.11.2023 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за вчинення ДТП на 338 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине, Вінницького району Вінницької області. Оскільки цивільна відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією, тому позивач звернувся до цієї страхової компанії та отримав страхове відшкодування за завдану йому шкоду у розмірі 150000,00 грн. Для встановлення дійсної вартості заподіяної йому шкоди він звернувся до судового експерта, яким було проведено транспортно-товарознавчого дослідження та встановлено, що вартість транспортного засобу позивача до вчиненої ДТП становила 250693,68 грн, а після ДТП 54443,35 грн. Оскільки позивач не згодний на визнання його автомобіля фізично знищеним, тому він має право на отримання різниці між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП, яка складає 196250,33 грн. Враховуючи виплату страхового відшкодування в розмірі 150000,00 грн у зв?язку з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Fiat Linea», непокрита страховою виплатою сума матеріальної шкоди становить 46250,33 грн. Позивач поніс витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6500,00 грн, які він просить стягнути з відповідача. Також позивач поніс витрати, які пов`язані з евакуацією його транспортного засобу, оскільки він мешкає в м. Кривий Ріг, а ДТП сталася у Вінницькому районі Вінницької області, в розмірі 19000,00 грн. Крім того, позивач зазнав моральної шкоди, відшкодування якої відбувається незалежно від матеріальної, яка полягає у душевному болю і стражданнях, які він отримав у зв`язку із його ушкодженням здоров`я та членів його сім`ї, протиправною поведінкою відповідача і фізичним знищенням майна автомобіля, який внаслідок ДТП є непридатним для використання, яку оцінює в 100000 грн. Представник відповідача [PERSON] адвокат Драчук Т.М. у судовому засіданні зазначила, що вони не визнають позовні вимоги з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач у позовній заяві просить стягнути з [PERSON] 46250,33 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказану суму позивач доводить єдиним доказом висновком експерта транспортно-товарознавчого дослідження, складеного 15.11.2023. В судовому засіданні стало відомо, що позивач не визнає того факту, що автомобіль є фізично знищеним, однак із висновку експерта убачається, що автомобіль є фізично знищеним. Експертом встановлено, що вартість відновлювального ремонту становить 858285,20 грн, ринкова вартість транспортного засобу складає 250693,68 грн. Тобто експерт дійшов висновку, що вказаний автомобіль є недоцільно ремонтувати, оскільки відновлювальна вартість ремонту перевищує його ринкову вартість. Просить звернути увагу, що під час огляду автомобіля позивача відповідача до огляду не було залучено, експерт не повідомляв її про проведення огляду, тому вона не була обізнана про дані, які зазначаються в акті огляду, та чи дійсно були наявні пошкодження автомобіля, про які зазначає експерт. Крім того, висновок експерта мав бути підготовлений для звернення до суду, про що у висновку має бути зазначено. У висновку експерта має бути зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок або за відмову від надання висновку. Тому вони просять відмовити у цій частині позовних вимог. Вимогу про стягнення витрат за проведення експертного дослідження вони також не визнають, оскільки до позову долучена квитанція про сплату 6500,00 грн [PERSON] , хоч позивачем є [PERSON] . З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що до видів економічної діяльності ФОП [PERSON] не віднесено такий вид діяльності, як надання послуг з перевезення транспортних засобів, або наближений до цього інший вид діяльності. Тому просять відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу. Вважають, що визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є занадто великим. Позивач обгрунтовує розмір моральної шкоди, вказуючи про її завдання його дружині і дітям, однак сторонами у даній справі вказані особи не є. До позову не долучено доказів, які б свідчили, що дітей позивача було доставлено після ДТП у лікарню в м. Вінниця. З долучених до справи позивачем копій виписок неможливо зрозуміти їхній зміст та що саме цими копіями підтверджує позивач. Незрозуміло, хто саме встановив та яким саме документом це підтверджується, що внаслідок ДТП позивачу та членам його родини завдано легкі тілесні ушкодження. В адміністративному матеріалі взагалі не зазначається про отримання будь-ким тілесних ушкоджень. Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що Вінницький районний суд Вінницької області постановою від 24.11.2023 (справа № 128/4420/23) визнав винуватою [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосував до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в дохід держави (а.с. 7). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «FIAT LINEA» є [PERSON] (а.с. 10). 23.10.2023 між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) укладено договір №Д1/11/23 про надання послуг, за умовами якого замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання послуг по транспортно-товарознавчому дослідженню по визначенню вартості матеріального збитку автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 111). Відповідно до копії висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023, «вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в цінах на дату 22.10.2023, складає 250693,68 грн; розмір утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] складає 54443,35 грн» (а.с. 11-35). З копії рахунку-фактури №80 від 23.10.2023, вартість послуг по проведенню транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП, яка сталася 22.10.2023, складає 6500,00 грн (а.с. 36 зі звороту). Згідно з копією документу №154067476 від 24.10.2023, [PERSON] сплатила на користь [PERSON] 6500,00 грн за послуги по проведенню транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП, яка сталася 22.10.2023 (а.с. 37 зі звороту). Відповідно до копії листа начальника відділу врегулювання збитків Дніпропетровської дирекції Виходця В. від 23.11.2023 №231123-02/5, адресованого [PERSON] , ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ Страхування» повідомляє про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування за випадком пошкодження в ДТП 22.10.2023 автомобіля Fiat Linea д.р.н. [NUMBER] , 2014 р.в., в сумі 150000,00 грн; зазначену суму буде сплачено протягом двадцяти робочих днів шляхом перерахування на реквізити, що були вказані [PERSON] у заяві щодо напрямку виплати страхового відшкодування, №221123-09/в від 22.11.2023 (а.с. 38). З копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів №59558060 від 23.11.2023 убачається, що 23.11.2023 ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило грошовий переказ в сумі 150000,00 на рахунок [PERSON] (а.с. 39). Згідно з копією акту №12 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 23.10.2023, виконавець ФОП [PERSON] виконав роботи (надав послуги) замовнику [PERSON] , а саме: 22.10.2023 транспортні послуги по перевезенню автомобіля після ДТП Fiat Linea [NUMBER] з 338 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине до м. Кривий ріг в сумі 17500,00 грн; завантаження-розвантаження в сумі 1500,00 грн, що в загальній сумі складає 19000,00 грн (а.с. 41). У товарному чеку №11 від 23.10.2023 зазначено «послуги евакуатора тз [NUMBER] , сума 19000 грн», що підтверджується його копією (а.с. 40). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2015 убачається, що [PERSON] та [PERSON] 09.10.2015 зареєстрували шлюб (а.с. 44). З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.06.2016 та серії [NUMBER] від 07.10.2020 убачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 45, 46). Відповідно до копії медичної документації (виписок із медичних карт) від 22.10.2023, в результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми області шиї, забою лівої ключиці, забою передньої брюшної стінки, набряково-больовий синдром; [PERSON] в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми області грудини, забою передньої брюшної стінки, забою обох колінних суглобів, набряково-больовий синдром; [PERSON] в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження у виді забою та травму шийного відділу хребта (а.с. 47-55). Згідно з копією довідки №33/963 від 07.12.2023, [PERSON] в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» працює з 09.08.2006 до теперішнього часу; займана посада начальник дільниці (а.с. 57). На підтвердження обставин події ДТП до позову долучено фотокопії, а саме: фото 1 «Загальний вид місця ДТП за участю автомобілів позивача та відповідача, яке мало місце 22.10.2023 (на дальньому плані карета швидкої медичної допомоги)»; фото 2 «Знімок позивача з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] в кареті швидкої медичної допомоги після ДТП 22.10.2023» (а.с. 113, 114) та оптичний диск з відеозаписом, який містить 3 файли із записами подій ДТП, які мали місце 22.10.2023: «момент ДТП (зіткнення тз), обстановка на місці ДТП, наявність карети швидкої медичної допомоги та [PERSON] поруч з нею» (а.с. 117). У статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України). Відповідно до частин другої-третьої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини (постанова ВС від 13.03.2024 у справі № 569/4753/23). У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 (справа № 760/15471/15-ц) та від 14.12.2021 (справа № 147/66/17) вказала, що «відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності». Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Установлено, що 22 жовтня 2023 року о 15 год 00 хв на 338 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине, що у Вінницькому районі Вінницької області, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч, не надала переваги в русі автомобілю «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого здійснила зіткнення з даним транспортним засобом, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вінницький районний суд Вінницької області постановою від 24.11.2023 (справа № 128/4420/23) визнав винуватою [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосував до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в дохід держави. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала відповідач [PERSON] , була застрахована ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс №216309833. Позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» із заявою про страхове відшкодування від 22.11.2023, ПрАТ СК «АРСЕНАЛ Страхування» виплатило [PERSON] 150000,00 грн у зв`язку з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] . На підтвердження позовних вимог до позову долучено висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023. З наданого позивачем висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023 убачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] складає 858285,20 грн, а розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] , станом на момент його пошкодження, що дорівнює його ринковій вартості до ДТП, становить 250693,68 грн. Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, оскільки ремонт автомобіля марки «Fiat Linea» д.н.з. [NUMBER] вважається економічно необґрунтованим (витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди), а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди у такому випадку має відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останньої відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Проте в даному випадку позивач, отримавши страхове відшкодування від страхової компанії не у розмірі дійсного матеріального збитку (тобто вартості пошкодженого автомобіля до ДТП), автомобіль забрав собі та не погодився із визначенням транспортного засобу фізично знищеним. Варто зауважити, що задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі з винуватця ДТП, який є застрахованою особою, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП та з урахуванням того, що транспортний засіб залишається у власності та вільному розпорядженні позивача, не можна визнати обґрунтованим. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Такий підхід до визначення розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, який ґрунтується на тому, що розмір збитків повинен відповідати реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, є усталеним та узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23.05.2018 (справа № 729/1523/14). Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій\~статті 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У частині другій статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 (справа №129/1033/13-ц) зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона, якщо інша сторона не надала доказів протилежного. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто «концепція негативного доказу» не може тлумачитися так, що певна обставина вважається доведеною, допоки інша сторона її не спростувала, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За загальним правилом, тягар доведення обставин, які є підставою позову, покладається на позивача. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, для відхилення його заперечень проти позову (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 707/2882/19) У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, висновком експерта. Разом з тим, варто зауважити, що наявний у справі висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023 не може бути визнаний належним та допустимим доказом з огляду на таке. Так, у статті 106 ЦПК України передбачена можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. У частині шостій статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Однак у висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, беручи до уваги висновок експерта як доказ у справі, зобов`язаний здійснити перевірку попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України; недотримання судом такої вимоги не може вважатися формальним порушенням норм процесуального закону, оскільки ЦПК України визначає це обов`язковою вимогою, від якої залежить допустимість чи недопустимість висновку як доказу. Таким чином, висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023 у даному випадку не є належним та допустимим доказом розміру завданого матеріального збитку. Враховуючи те, що висновок експертного дослідження не є належним та допустимим доказом, сторона позивача не довела, що автомобіль позивача внаслідок ДТП не є фізично знищеним, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог у частині розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди. Варто вказати, що суд позбавлений права збирання доказів за власною ініціативою, оскільки обов`язок доказування покладається на сторони. Доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доведення підстав позову покладається на позивача. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.06.2021 (справа № 461/2217/19). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди щодо пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП недоведеними, а тому у задоволенні таких вимог слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. У позовній заяві сторона позивача, крім іншого, ставить вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] 6500,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження. Враховуючи те, що висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/11/23 від 15.11.2023 у даному випадку не є належним та допустимим доказом розміру завданого матеріального збитку, а відтак суд не бере його до уваги, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження. Крім цього, сторона позивача просить стягнути з [PERSON] 19000,00 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП. На підтвердження вказаних витрат стороною позивача до позову долучено акт №12 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 23.10.2023, згідно з яким виконавець ФОП [PERSON] виконав роботи (надав послуги) замовнику [PERSON] , а саме: 22.10.2023 транспортні послуги по перевезенню автомобіля після ДТП Fiat Linea [NUMBER] з 338 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине до м. Кривий ріг в сумі 17500,00 грн, завантаження-розвантаження в сумі 1500,00 грн, що в загальній сумі складає 19000,00 грн. На підтвердження оплати послуг за актом прийому-передачі виконаних робіт до позову долучено копію товарного чеку №11 від 23.10.2023. Суд вважає, що понесені позивачем [PERSON] витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 19000,00 грн є доведеними належними доказами. Сторона відповідача не спростувала факт понесення позивачем [PERSON] витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] . Сторона відповідача, заперечуючи з приводу понесення таких витрат, вказувала, що до акту №12 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 23.10.2023 не надано платіжного доручення про сплату на рахунок ФОП [PERSON] коштів у розмірі 19000,00 грн. Однак такі доводи не відповідають дійсності та спростовуються наявною у матеріалах справи копією товарного чеку №11 від 23.10.2023. Згідно з п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків є правомірним. Разом із тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначена законодавством, то форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена. Суд не вбачає підстав вважати, що наявний у матеріалах даної справи товарний чек №11 від 23.10.2023 не являється розрахунковим документом. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 19000,00 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, слід задовольнити. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач [PERSON] зазначив про те, що в результаті пошкодження транспортного засобу він тривалий час не може ним користуватись, що створило незручності в здійсненні його поїздок, в тому числі до місця роботи через віддалене його розташування від місця проживання; йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв?язку із шкодою його здоров?ю, здоров`ю його родини (пасажирів автомобіля) дружини та сина, пошкодженням майна, моральну шкоду позивач оцінює в 100000 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.05.2022 (справа №487/6970/20) та від 23.11.2022 (справа №686/13188/21). Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №477/874/19). Таким чином, розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа №752/17832/14-ц) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Подібний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 (справа № 944/4790/19). Суд, виходячи із обставин даної справи, ураховує, що внаслідок пошкодження з вини відповідача [PERSON] належного [PERSON] транспортного засобу, позивач тривалий час не може ним користуватись, що створило певні складнощі для його пересування. Крім того, внаслідок ДТП певним чином постраждали члени сім`ї позивача, внаслідок чого позивач зазнав моральних страждань. З урахуванням конкретних обставин даної справи, глибини фізичних та душевних страждань, які пережив [PERSON] внаслідок ДТП, дотримуючись принципу розумності та справедливості, аналізуючи доводи сторони позивача та заперечення сторони відповідача, суд дійшов висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково в сумі 30000,00 грн. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 19000,00 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, та 30000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені останнім на сплату судового збору, в сумі 490,00 грн, яка є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial