Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

До суду, з Дніпровського апеляційного суду, повернуто цивільну справу №210/3429/24 за позовом [PERSON] до Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Підставою повернення справи стало те, що під час ухвалення рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року судом першої інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомим, клопотань про відкладення судового засідання суду не надавав. Представник позивача адвокат Висоцький О.О. в судовому засіданні також присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомим, клопотань про відкладення судового засідання суду не надавав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомляв. Судом враховано те, що відповідно до правових позицій, викладених у Постанові КЦС ВС від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Окрім того, у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства РФ в Україні з огляду на припинення його роботи на території України. Верховний Суд установив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення з наступних підстав. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 позовні вимоги [PERSON] до Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Російської Федерації на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану збройною агресією проти України, у розмірі 100\~000,00 гривень. В іншій частині позовних вимог [PERSON] до Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Не погоджуючись з таким рішення суду, [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Висоцький О.О., подав апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду. Під час перевірки матеріалів цивільної справи №210/3429/24 апеляційним судом встановлено, що під час ухвалення оскаржуваного рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року судом першої інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат. Вказані недоліки в рішенні суду першої інстанції є неприпустимими та призводять до невизначеності предмету апеляційного перегляду. З огляду на те, що питання розподілу судових витрат, суд не вирішував, є правові підстави для ухвалення додаткового рішення. Пунктом 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України визначено, що в резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд дійшов до висновку, що, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що на відповідача має бути покладений обов`язок по відшкодуванню судових витрат. З урахуванням такого принципу суд вважає необхідним стягнути з держави Російської Федерації на користь держави Україна судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Outcome: approved