Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 серпня 2003 року між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» і [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області № 8219068 та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 11 червня 2024 року під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS] , відповідно до п. п. 2.3.3, 8.4.2 ПРРЕЕ було виявлено розкрадання електричної енергії та у присутності Шалаумова А.В. складено акт про порушення № Дн 008194, який не був підписаний [PERSON] 27 червня 2024 року відбулось засідання комісії з розгляду вищевказаного акту про порушення, проте відповідач на засідання комісії не з`явилася, у зв`язку з чим засідання було перенесено на 18 липня 2024 року та на адресу відповідача направлено запрошення на вказане засідання. 18 липня 2024 року відбулось засідання комісії з розгляду акту про порушення, на якому прийнято рішення про нарахування вартості недорахованої електричної енергії в сумі 94\~850,22 грн., та складено протокол № 59/24, а відповідач, будучи належним чином повідомленою, на засідання комісії не з`явилася, у зв`язку з чим 19 липня 2024 року на її адресу було направлено протокол засідання комісії про прийняте рішення, розрахунок і досудову претензію. Оскільки по теперішній час відповідач свої зобов`язання з оплати вартості недоврахованої електричної енергії не виконала, представник позивача звернулася до суду з цією позовною заявою в якій просила стягнути з відповідача на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 94\~850,22 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 800 грн. Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, а також зроблено запит до Державної міграційної служби України для отримання інформації щодо місця реєстрації відповідача. 12 лютого 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача Біла Т.А. сформувала в системі «Електронний суд» заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, на підставі ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представила. 24 березня 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування збитків підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , позивачем за особовим рахунком № [NUMBER] надавалися послуги з постачання електричної енергії, а відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за вказаною адресою, оскільки відповідно до долучених до матеріалів справи відповідач [PERSON] фактично проживає за зазначеною адресою (а. с. 17). Також судом встановлено, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок, що проводилась 11 червня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , було виявлено порушення, передбачене п. 2.3.3 ПРРЕЕ, що відповідає п. 8.4.2 ПРРЕЕ: самовільне підключення струмоприймачів до електромережі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано дротом 2х4 мм2 з ввідного дроту за електричним щитом на якому встановлений лічильник далі до навантаження ж/б відкрито, виявити яке при контрольному огляді можливість існувала. При включенні навантаження імпульси відсутні, покази лічильника не змінюються, електрична енергія споживається, приладом обліку не враховується. Порушення продемонстровано споживачу. За результатами перевірки та внаслідок виявленого порушення було складено акт про порушення № Дн 008194, який особа, яка допустила представників АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», - [PERSON] , відмовився підписати та отримати, що зафіксовано працівникам АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на відеозапис (а. с. 5-6, 30). Матеріалами справи підтверджено, що 27 червня 2024 року на засіданні комісії з розгляду акту про порушення № Дн 008194 від 11 червня 2024 року, до складу якої входили уповноважені представники позивача, було прийнято рішення перенести засідання на 18 липня 2024 року, у зв`язку з тим, що споживач на комісію не з`явилася, що підтверджується протоколом № 53/24 від 27 червня 2024 року, та направлено повідомлення Сахненко С.В. про наступну дату засідання комісії з розгляду акту про порушення № 008194 від 11 червня 2024 року (а. с. 8-10). З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2024 року на засіданні комісії з розгляду акту про порушення № Дн 008194 від 11 червня 2024 року, до складу якої входили уповноважені представники позивача, а також без присутності представника споживача, було прийнято рішення про нарахування відповідачу вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 94\~850,22 грн. (а. с. 11). Судом також встановлено, що 19 липня 2024 року на адресу [PERSON] була надіслана досудова претензія, протокол засідання комісії № 59/24 від 18 липня 2024 року, та рахунок по акту щодо необхідності сплатити вартість вказаної необлікованої електричної енергії на загальну суму 94\~850,22 грн., однак така претензія залишилась без задоволення з боку відповідача (а. с. 13-16). Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються нормами Цивільного кодексу України, положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», та приписами вказаних Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 березня 2018 року №312. Згідно із ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Частиною 3 статті 58 ЗУ «Про ринок електричної енергії» передбачено, що споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Відповідно до п. 8.2.5 Правил, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. Суд вказує, що Акт про порушення ПРРЕЕ № Дн 008194 від 11 червня 2024 року є належним, достатнім та допустимим доказом порушення відповідачем ПРРЕЕ. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17. Підпунктом 5 пункту 8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення порушення у вигляді самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку. Пунктом 8.4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що у разі виявлення у побутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 6 - 8 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (W доб.с.п., кВт·год), визначається за формулою 8 цієї глави. Розрахунок кількості неврахованої електроенергії проведено за період з 11 грудня 2023 року по 11 червня 2024 року за 183 дня, згідно з п. 8.4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, а тому загальна сума завданих збитків становить 94\~850,22 грн., що встановлено судом з протоколу засідання комісії № 59/24 від 18 липня 2024 року та розрахунку до вказаного акту. Таким чином, враховуючи, що факт прихованого самовільного підключення з порушенням системи обліку до мереж позивача підтверджено належними, достатніми і допустимими доказами, та зважаючи на те, що порушень як при складанні акту про порушення ПРРЕЕ, так і при його розгляді комісією судом не встановлено, а визначення обсягу та вартості електричної енергії, недооблікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті про порушення ПРРЕЕ проведено відповідно до діючого законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову і стягнення суми заподіяних відповідачем збитків, оскільки відповідач, будучи споживачем електроенергії, допустила його безоблікове використання, чим завдала збитки позивачу на суму 94\~850,22 грн. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Враховуючи вищезазначене, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги представник позивача надала договір № 5986-ДнЕМ про надання правничої допомоги від 04 жовтня 2024 року, який укладений між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та АО «Перший радник», від імені якого діє директор Геза Аліна Вікторівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Білою Тетяною Анатоліївною Серії ДП № 4150 від 26 лютого 2019 року та довіреність № 139/2024 від 07 березня 2024 року представляти інтереси товариства в суді адвокатом Білою Т.А. (а. с. 23-29). Відповідно до п. 4.1 розділу 4 договору № 5986-ДнЕМ про надання правничої допомоги від 04 жовтня 2024 року ціна цього договору становить 3 000\~000 грн. у тому числі ПДВ 20 % - 500\~000 грн. Також відповідно до п. п. 4.2, - 4.4 розділу 4 додаткової угоди № 4 від 27 квітня 2021 року до договору № 210-ДЕ про надання правової допомоги від 08 січня 2021 року розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін. Вартість наданих послуг у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі. Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг. Отже, на підтвердження надання правничої допомоги представник позивача надала акт №9/205/16923/24-ДнЕМ від 03 лютого 2025 року наданих послуг за період з 11 листопада 2024 року по 03 лютого 2025 року до договору про надання правової допомоги № 5986-ДнЕМ від 04 жовтня 2024 року та додаток № 1 до нього, які містять перелік наданих послуг та їх загальну вартість в сумі 9 000 грн., що з урахуванням суми ПДВ у розмірі 1 800 грн., складає загальну вартість в розмірі 10 800 грн. (а. с. 52). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 10 800 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Однак, беручі до уваги, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 2 000 грн., яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Outcome: approved