Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. У липні 2021 року з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла за підсудністю цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум ессетс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 06 березня 2023 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позовні були задоволенні. 16 жовтня 2023 року до суду надійшла заява [PERSON] , в особі представника [PERSON] , про перегляд заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року по цивільній справі №932/3641/21. Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року по цивільній справі №932/3641/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано та призначено справу до розгляду в судовому засіданні у загальному позовному провадженні. У позові позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 26.12.2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» правонаступником якого з 04.02.2021 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1857-Н, згідно пункту 1.1 якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 20 360,00 доларів США строком до 10.12.2026 року зі сплатою 12,59% річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав кошти відповідачу. 15.05.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно умов якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1857-Н від 26.12.2007 року. 26 грудня 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений Договір поруки до кредитного договору №8/2007/840-К/1857-Н від 26.12.2007 року. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про невиконані зобов`язання та прохав виконати взяті на себе, як позичальник та поручителя, зобов`язання за неналежне виконання своїх обов`язків. Проте відповідачі не виконали пропозицію позивача. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе обов`язками утворилась заборгованість, яка станом на 15.05.2022 року становить 17\~947,66 дол. США що станом на момент звернення із позовом до суду еквівалентно 478\~829,21 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 17\~947,66 дол. США що еквівалентно 478\~829,21 грн., а також понесені судові витрати - судовий збір в сумі 7 182,44 грн. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд залишити їх без задоволення, з огляду на наступне. Вважає, що право позивача на звернення з позовом до суду, яке ґрунтується на договорі про відступлення прав вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020 р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Ія Володимирівною - не свідчить про те, що право вимоги до відповідача-1 та відповіача-2 перейшло до позивача. Також, стверджує, що вказаний договір повинен був бути нотаріально засвідчений, чого на думку відповідача здійснено не було. Вважає, що копія рішення №1764 виконавчої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з якого на заступника директора-розпорядника Радуха Н.Є. повноваження на підписання довідок, виписок у судові справи не визначені, а тому не можуть бути враховані судом. З позовної заяви відповідачу не зрозуміло на яку дату позивачем визначена сума боргу та на підставі чого. На момент подачі позову позивач не мав документів, які дозволяють йому визначити розмір боргу відповідача-1. Вказує, що до позовної заяви не надано належного доказу, що відповідач отримав грошові кошти. Відповідач стверджує, що надав у справу докази використання отриманих від банку коштів (гривні) для розрахунку за вказаним договором та не визнає факт отримання іноземної валюти, а позивач не довів факт отримання відповідачем іноземної валюти та взагалі не має жодних платіжних документів на підтвердження видачі кредиту, суми боргу в будь-якій валюті кредиту. Також, просить застосувати строк позовної давності. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року було витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни наступні докази які становлять таємницю нотаріальної дії, а саме: - копії документів які були подані сторонами для посвідчення договору про відступлення права вимоги №GL3N017513 від 15.05.2020 року (зареєстрований в реєстрі за № 128) укладений між ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», які стосуються права вчинення правочину [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в тому числі арк. 46 Додатку № 1 до договору разом і зазначенням нотаріусом інформації: 1) скільки аркушів складає сам посвідчений нотаріусом правочин, а саме скільки прошито та пронумеровано аркушів? 2) що входить до складу самого правочину з наданням нотаріусом переліку таких документів (найменування документа, кількість сторінок чи аркушів правочину договору відступлення права вимоги)? 14 травня 2024 року до суду, на виконання ухвали суду, надійшла відповідь від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни. У судовому засіданні (у відеоконференції) представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували позовні вимоги та просили суд залишити позовну заяву без задоволення. Пояснивши, що грошові кошти у іноземній валюті не отримував від позивача. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що 26.12.2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» правонаступником якого з 04.02.2021 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідачем було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1857-Н, згідно пункту 1.1 якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 20 360,00 доларів США строком до 10.12.2026 року зі сплатою 12,59% річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав кошти відповідачу. 15.05.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно умов якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1857-Н від 26.12.2007 року. 26\~грудня 2007\~року між\~ПАТ «Комерційний\~банк «Надра»\~та [PERSON] \~був укладений\~Договір поруки\~до кредитного\~договору №8/2007/840-К/1857-Н\~від 26.12.2007\~року. Відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 15.05.2020 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 17\~947,66 дол. США що станом на момент звернення із позовом до суду (06.05.2021 року) еквівалентно 478\~829,21 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Водночас відповідачі свого обов`язку належним чином не виконували, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернули. Таким чином, вимоги правонаступника до боржника про стягнення заборгованості у розмірі 17 947,66 дол. США що (станом на 06.05.2021 року) еквівалентно 478 829,21 грн. є обґрунтованими. Щодо посилань відповідача на лист НБУ від 29.09.2021 року (арк. справи 33 Т.1) в якому зазначено, що в описах архівних справ переданих ПАТ «КБ «НАДРА» переданих на зберігання до Національного банку Україні виписки по рахунках клієнтів банку відсутні та на архівне зберігання Національного уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» не передавалися. Слід вказати, що на час надання вказаної відповіді, ліквідація НБУ ПАТ «КБ «Надра»» не була завершена, про що зазначається в цьому листі, а тому НБУ й не мав на момент надання відповіді усіх копій документів. Щодо стверджень відповідача, про ненадання позивачем до позовної заяви належного доказу про отримання відповідачем грошових коштів у іноземній валюті у розмірі 20360,00 доларів США суд зауважує, що позивачем додано до позовної заяви ксерокопію заяви на видачу готівки №1 від 26.12.2007 р. у сумі 20360,00 доларів США, та меморіальний валютний ордер (а.с. 9) із належним завіренням копії, в яких міститься підпис відповідача, що свідчить про отримання останнім готівки у валюті. Щодо застосування судом строків позовної давності до зобов`язань за цим договором слід вказати наступне. Виходячи з ст. 267\~ЦК України\~особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (частина четверта статті 267\~ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними і прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267\~ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267\~ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Згідно з нормою статті 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598\~ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611\~ЦК України). Відповідно до статті 610\~ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 1050\~ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 Кодексу. Правова позиція Верховного суду України зазначає, що поряд зі встановленням строку дії договору сторони (банк та клієнт)встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, графік платежів є складовою частиною договору, в ньому зазначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, що визначено місяцями. Також Верховний суд України прийшов до висновку, що у разі якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлюються окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. На підставі викладеного можливо зробити висновок, що якщо клієнт впродовж трьох років хоч і не здійснює платежі по кредитному договору (але до закінчення строку кредитного договору), це не дає можливості застосувати судом за його заявою строки позовної давності. Щодо стверджень відповідача, що право позивача на звернення з позовом до суду, яке ґрунтується на договорі про відступлення прав вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020 р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Ія Володимирівною - не свідчить про те, що право вимоги до відповідача-1 та відповіача-2 перейшло до позивача, суд вказує наступне. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року було витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни наступні докази які становлять таємницю нотаріальної дії, а саме: - копії документів які були подані сторонами для посвідчення договору про відступлення права вимоги №GL3N017513 від 15.05.2020 року (зареєстрований в реєстрі за № 128) укладений між ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», які стосуються права вчинення правочину [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в тому числі арк. 46 Додатку № 1 до договору разом і зазначенням нотаріусом інформації: 1) скільки аркушів складає сам посвідчений нотаріусом правочин, а саме скільки прошито та пронумеровано аркушів? 2) що входить до складу самого правочину з наданням нотаріусом переліку таких документів (найменування документа, кількість сторінок чи аркушів правочину договору відступлення права вимоги)? 14 травня 2024 року до суду, на виконання ухвали суду, надійшла відповідь від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни. З дослідження наданих нотаріусом документі суд вбачає наступне. Право позивача на звернення до суду та існування в нього вимог до відповідача підтверджується, нотаріально засвідченим договором про відступлення права вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим номером №128. З наданих до суду документів від нотаріуса не вбачається, що договір про відступлення права вимоги був укладений з будь-якими порушеннями. Відповідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 листопада 2022 року, всі активи ПАТ «КБ «НАДРА» реалізовані в процедурі ліквідації неплатоспроможного банку відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», отже, права грошової вимоги та отримання заборгованості за проданими активами перейшли до нових кредиторів. (т.1 а.с.139) Право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-K/1857-H від 26 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] , було відступлено на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» (код за ЄДРПОУ 43285992) у складі пулу активів, лот №GL3N017513. Так, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутня можливість надати витребуваний судом повного розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором, у зв?язку з переданням всіх первинних документів ПАТ «КБ «Надра» новому кредитору. Разом з тим, в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація щодо руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. У зв?язку з цим позивачем надано належним чином завірені виписки по рахунках за кредитним договором №8/2007/840-К/1857-Н від 26 грудня 2007 року, укладеним ПАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «НАДРА» (06.02.2015) по 15.05.2020, сформованими за даними з ЄОІС. Також, суд враховує, що рішенням виконавчої дирекції Фонду від 14 вересня 2020 року №1676 був затверджений ліквідаційний баланс ПАТ «КБ «НАДРА» станом на 01.09.2020 та звіт про ліквідацію банку. Таким чином, враховуючи вимоги пункту 3 статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідаційна процедура банку вважається завершеною. Згідно із частиною другою та третьою статті 52-1 Закону, до завершення ліквідації неплатоспроможного банку Фонд зобов?язаний забезпечити збереженість архівних документів неплатоспроможного банку і передати їх на зберігання до Національного банку України. Національний банк України зобов`язаний прийняти документи неплатоспроможного банку на зберігання по мірі їх подання Фондом. Строки зберігання банківських документів визначаються Правилами застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, затвердженими Постановою Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року №130. Відповідно до Постанови №130 виписки по рахунках клієнтів відносяться до документів тимчасового зберігання. Після спливу визначеного строку зберігання такі документи підлягають знищенню в порядку, встановленому законодавством України. Враховуючи вищевикладене виписки по вищезазначених рахунках на зберігання до НБУ не передавались. Також, слід вказати, що виписка по особовому рахунку позичальника, є належним доказом наявності заборгованості боржника, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 169/506/17 та від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позичальник вносив неодноразові щомісячні платежі на погашення заборгованості. Оскільки встановлено та було підтверджено наявними матеріалами справи, що відповідач дійсно отримав грошові кошти та неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо їх своєчасного повернення, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом, суд вбачає на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (у тому числі розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. В даному випадку надані всі наявні докази, які підтверджують оформлення кредитного договору і його чинність і в матеріалах справи і відповідачем не надаються докази повного виконання кредитного договору, що підтверджує наявність заборгованості, яка підтверджена за сукупності всіх доказів по справі. В даному випадку відповідачем не надано жодних доказів на спростування вимог позовної заяви, а позивачем обґрунтовані позовні вимоги, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Верховний суд в своїй Постанові від 15.06.2021 по справі № 904/3074/20 підтримав позицію апеляційного суду, щодо визнання необґрунтованими аргументи боржника щодо невизнання розрахунків заборгованості за спірним договором, оскільки боржник не надав контррозрахунку, в якому були б відображені конкретні суми заборгованості. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року по справі № 626/1601/15-ц. В даному випадку відповідачами не спростовано наявність факту невиконання умов кредитного договору, як і факту наявності заборгованості. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19). Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Особливості застосування стандарту переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний викладено у постановах Верховного Суду: від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Відповідачем не спростовано не виконання кредитного договору. Навпаки матеріалами справи підтверджується, що певний період відповідач виконував умови кредитного договору, а потім без пояснення причин припинив виконувати умови кредитного договору, що призвело до наявності заборгованості, а отже зазначення у судовому засіданні, що наче позивачем не доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів спростовується матеріалами судової справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню 7\~182,44 грн. понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved