Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд зазначеним позовом, у якому, враховуючи уточнення до позовних вимог від 31.05.2023, просить: визнати недійсними договір купівлі-продажу про придбання [PERSON] комплексу будівель загальною площею 649,1 м2, що складається з: цегляного цеху сухого молока, загальною площею 411,5 м2, цегляних гаражів загальною площею 215,2 м2, цегляної трансформаторної, загальною площею 22,4 м2, споруди 1-3 та земельної ділянки, на якій розташовані будівлі, кадастровий номер: 4624810100:01:001:0018, цільове призначення: для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6203 га за адресою: [ADDRESS] , який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вказаного майна, що оформлені протоколом проведення електронних торгів №358570 від 20 вересня 2018 року, за результатами проведення яких 10 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем складено акт приватного виконавця про проведення електронних торгів, проведених 20 вересня 2018 року Державним підприємством «Сетам» із реалізації вказаного майна; визнати недійсним свідоцтво про право власності на комплекс будівель, споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 649,1 м2, що складається з: цегляного цеху сухого молока, загальною площею 411,5 м2, цегляних гаражів загальною площею 215,2 м2, цегляної трансформаторної, загальною площею 22,4 м2, споруди 1-3 та земельної ділянки кадастровий номер: 4624810100:01:001.0018, цільове призначення: для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6203 га, розташована за адресою: [ADDRESS] від 30.11.2018 №2653, що видане на ім`я [PERSON] ; витребувати від [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Сокальським РВ УМВС у Львівській області 13.04.2001) наступне нерухоме майно: комплекс будівель, споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1708369046248; земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0,6203 га, кадастровий номер: 4624810100:01:001:0018, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1708305446248 та стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування вимог зазначив, що він володів на праві власності майновим комплексом нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м2 та земельною ділянкою площею 0,6203 га, кадастровий №4624810100:01:001:0018, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу комплексу та земельної ділянки від 27.10.2006 посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. зареєстрованого в реєстрі за №5937. 29.10.2007 він продав [PERSON] майновий комплекс нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м2 та земельну ділянку площею 0,6203 га, кадастровий №4624810100:01:001:0018, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 29.10.2007, що посвідчені приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. та зареєстровані в реєстрі за №6373 та №6375. 29.10.2007 між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» було укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Hop Н.М., зареєстрований в реєстрі за №8422. Згідно з умовами іпотечного договору [PERSON] передав в іпотеку ПАТ «Універсал Банк» майновий комплекс нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м2 та земельну ділянку площею 0,6203 га, кадастровий №4624810100:01:001:0018, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі №454/2228/15-ц його позовні вимоги до [PERSON] , треті особи КП ЛОР Червоноградське МБТІ, приватний нотаріус Бойчук Наталія Іванівна, реєстраційна служба Сокальського районного управління юстиції та Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними, спонукання до вчинення дій та скасування державної реєстрації права власності позов задоволено повністю, визнано недійсним договір купівлі-продажу майнового комплексу нежитлових приміщень, зобов`язано останнього повернути позивачу нерухоме майно, яке було предметом договору. 19.09.2018 йому стало відомо, що спірне нерухоме майно виставлено на продаж з прилюдних торгів. Цього ж дня він звернувся до ДП «Сетам», яке було продавцем майна, з листами, в яких зазначив, що договори купівлі-продажу, на підставі яких [PERSON] володів майном, що виставлено на продаж, визнано недійсними та останньому не належать. Однак, торги з реалізації нежитлових приміщень і земельної ділянки відбулися, переможцем торгів визнано [PERSON] . Вважає, що електронні торги з примусової реалізації наведеного вище майна та укладений в ході їх проведення правочин є недійсними, оскільки електронні торги відбулися щодо належного йому майна, а не майна, яке належало боржнику [PERSON] . Крім того, ПАТ «Універсал Банк» був залучений до участі у справі № 454/2228/15-ц, як третя особа, подав апеляційну скаргу на дане рішення, яку апеляційною інстанцією двічі залишено без руху з огляду на те, що банком не подано заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Таким чином, банку до проведення торгів було відомо про наявність спору та рішення суду щодо незаконності отримання [PERSON] у власність нерухомого майна, яке було передано банку в іпотеку. Окрім цього, відповідачі, не мали права проводити електронні торги з реалізації належного йому майна, оскільки він не був стороною виконавчого провадження. Так, звертають увагу, що він не був стороною виконавчого провадження та не перебував у жодних правовідносинах із банком, одержувачем кредиту, виконавчою службою. Він взагалі не мав жодного відношення до зобов`язальних відносин за невиконання яких, в межах виконавчого провадження №55946918, відбулася реалізація належного йому майна. Також зазначає, що виконавче провадження №55946918 з виконання виконавчого напису №86 від 16.02.2009, вчиненого приватним нотаріусом ЛМНО Винярською С.М., було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць A.A. незаконно з грубим порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавчий напис №86 від 16.02.2009 було пред`явлено ПАТ «Універсал Банк» до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Пиць A.A. лише 27.02.2018 тобто через 9 років з моменту його вчинення. 06.03.2018 з грубим порушенням строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць A.A. було відкрито виконавче провадження. При цьому, будь-які обставини, які б були причиною для переривання строку на пред`явлення виконавчого напису №86 від 16.02.2009 до виконання в період з 16.02.2009 по 27.02.2018 відсутні. Крім того, до моменту проведення оспорюваних електронних торгів [PERSON] достеменно було відомо про те, що відносно спірного нерухомого майна між ним та [PERSON] відбувалися суди, що підтверджується протоколом допиту свідка від 17.04.2020 проведеного в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020140310000176 від 16.03.2020 за фактом зловживання владою та службовим становищем посадовими особами, під час реалізації майнового комплексу, який знаходиться на [ADDRESS] , за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України. Таким чином, враховуючи що [PERSON] знав про наявність спору щодо нерухомого майна, яке він мав намір придбати, він мав можливість та повинен був звернутися до приватного виконавця, банку, організатора торгів, до [PERSON] та перевірити у Єдиному державному реєстрі судових рішень історію придбання спірного майна. З огляду на зазначене, [PERSON] міг та повинен був дізнатись про визнання недійсним договору купівлі-продажу, на підставі якого спірне нерухоме майно вибуло з мого володіння, а тому він не є добросовісним набувачем. У зв`язку з вищенаведеним просить позовні вимоги задовольнити. 01.12.2021 представником відповідача ДП «СЕТАМ» Юшко Д.О. подано відзив на позовну заяву в якому просив застосувати строки позовної давності та у задоволенні позову відмовити. При цьому, ДП «СЕТАМ» вважає вимоги Позивача незаконними, необґрунгованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. ДП «СЕТАМ» відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 березня 2019 року № 10008/5 «Про визначення організатора електронних торгів, і торгів за фіксованою ціною» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року (далі Порядок), є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Згідно відомостей, що містяться на офіційному веб-сайті ДП «СЕТАМ» за посиланням https://setam.net.ua/auction/301148 в межах виконавчого провадження № 55946918 у центральній базі даних системи електронних торгів (далі - Система) 21.08.2018 було розміщено лот № 299686 з продажу арештованого нерухомого майна, а саме: Іпотека: комплекс будівель заг. пл. 649.1 м.кв. та земельна ділянка, на якій розташовані будівлі, пл. 0.6203 га, к.н. 4624810100:01:001:0018, за адресою: [ADDRESS] . 20.09.2018 дані торги пройшли успішно, про що було складено протокол проведення електронних торгів № 358570 від 20.09.2018, згідно якого переможцем торгів став [PERSON] (Учасник №1) з найвищою ціновою пропозицією. Звертає увагу, що згідно пункту 11 розділу III Порядку зазначено, що інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги (торги за фіксованою ціною), вноситься Організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2, 3 розділу II цього Порядку. Тобто документів підготовленими державною виконавчою службою або приватним виконавцем. Таким чином, інформаційне повідомлення про лот формується Організатором виключно на підставі заявки виконавця. ДП «СЕТАМ» виконує функції Організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень визначених Порядком. Також зазначає, що судом не можуть братись до уваги посилання Позивача на дії приватного виконавця, як на підставу для визнання електронних торгів недійсними, так як надання оцінки діям приватних виконавців не може відбуватись в межах розгляду цивільної справи, про визнання електронних торгів недійсними, а лише в межах скарги на дії приватного виконавця. Крім того, Позивач повинен довести належними, допустимими доказами, що: відбулося порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів; ці порушення вплинули на результати торгів; чи порушені законні інтереси позивача під час проведення електронних торгів, проте Позивачем не надано до суду достатньо доказів на підтвердження порушення Порядку в ході проведення електронних торгів, що ці порушення вплинули на результат торгів, та що під час торгів були порушені права [PERSON] . Також вказав, що Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки нерухоме майно, а саме: Іпотека: комплекс будівель заг. пл. 649.1 м.кв. та земельна ділянка, на якій розташовані будівлі, пл. 0.6203 га, к.н. 4624810100:01:001:0018, за адресою: [ADDRESS] є предметом іпотеки, то до його реалізації на прилюдних торгах повинні застосовуватись саме норми Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з матеріалів справи, Позивач дізнався про проведення електронних торгів 19.09.2018, тому тримісячний строк оскарження визначений ст. 48 Закону України «Про іпотеку» на звернення із позовом [PERSON] було пропущено без поважних на те причин. При цьому просив розгляд справи проводити у його відсутності. 03.12.2021 представник відповідача приватного виконавця Пиць А.А. адвокат Репак В.В. подав відзив на позовну заяву, у якому просив у позові відмовити повністю, оскільки позовні вимоги вважає безпідставними, доводи викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи, не узгоджуються з приписами законодавства та практикою Верховного Суду. Мотивуючи тим, що в приватного виконавця Пиць A.A. на примусовому виконанні перебував виконавчий напис від 16.02.2009, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Винярською С.В. за реєстровим № 86, про звернення стягнення на комплекс, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 649, 1 кв. м., що належить на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 29.10.2007 за реєстровим № 6373 приватним нотаріусом Бойчук Н.І. - Гіщаку П. Я., а також земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6203 гектарів, яка розташована за тією ж адресою: що належить на праві власності [PERSON] . Постановою від 06.03.2018 приватним виконавцем Пиць A.A. було відкрито виконавче провадження № 55946918 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Зазначений комплекс, а також земельна ділянка для обслуговування виробничого приміщення на підставі договору іпотеки, що був посвідчений 29.10.2007 за реєстровим № 8423, 8424, приватним нотаріусом ЛMHO Hop Н.М., переданий у іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 11-1/792к-07 від 26.10.2007 ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» строк платежу за яким настав 18.12.2008. За рахунок коштів, отриманих від реалізації комплексу та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення до задоволення підлягали вимоги ПАТ «Універсал Банк» у розмірі заборгованості по кредиту 300 000 доларів США, що еквівалентно 2 359 440 грн. заборгованості по відсоткам 40 263, 73 дол. США, що еквівалентно 316 666, 18 грн., заборгованості по пені - 4 566, 15 грн., що еквівалентно - 35 911, 86 грн., що становить 344 829, 88 дол. США та еквівалентно 2 712 018, 04 грн. В рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису, на підставі відомостей, що містяться в Реєстрі речових прав, приватним виконавцем Пиць A.A. було встановлено, що вищевказане майно належить боржнику [PERSON] . Вказане майно описано та передано на реалізацію згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна. Згідно протоколу електронних торгів № 358570 від 20.09.2018 комплекс будівель загальною площею 649, 1 кв. м. та земельна ділянка, на якій розташовані будівлі, пл. 0,6203 га, к. н. 4624810100:01:001:0018, за адресою: [ADDRESS] реалізовано громадянину [PERSON] за 746 060, 00 грн. Переможцем торгів\~сплачено кошти\~за придбаний\~лот і\~останні розподілено\~в рахунок\~погашення боргу\~перед стягувачем\~ПАТ «Універсал\~Банк»,\~в рахунок\~винагороди ДП\~«СЕТАМ» та\~приватного виконавця\~Пиць A.A. Зазначає, що виконавчий напис таким, що не підлягає до виконання судом не визнавався. Згідно приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Оскільки об`єкти нерухомого на момент реалізації перебували в заставі банку (підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), а тому зміна власника майна, в тому числі на підставі рішення суду про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, не могла бути перешкодою проведення електронних торгів. Також звертає увагу, що Позивач [PERSON] замовчує перед судом наявність інших справ та судових рішень за результатами їх розгляду. Зокрема, рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.02.2011 в справі №2-351/11 (суддя Фарина Л.Ю.) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третіх осіб приватного нотаріуса Бойчук Наталії Іванівни, ПАТ «Універсал Банк», управління держкомзему в Сокальському районі, ЛОР «ДКП «Червоноградське МБТІ» про розірвання договорів купівлі-продажу комплексу будівель та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення від 29.10.2007, визнання недійсними свідоцтва про право власності та державного акту на право власності на земельну ділянку в задоволенні позову відмовлено. Вказаний спір стосувався тих же сторін, що й у справі №2-351/11, а підстави позовної заяви [PERSON] у справі № 2-351/11 були ідентичними підставам позову в справі 454/2228/15-ц. Сокальським районним судом Львівської області в судовому рішенні від 16.02.2011 в справі № 2-351/11, що набрало законної сили 09.04.2014, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, було встановлено факт виконання умов договорів купівлі-продажу щодо проведення розрахунків між сторонами. Відтак, дії [PERSON] з приводу ініціювання повторного спору у справі № 454/2228/15-ц були недобросовісними, спрямованні на ведення суду в оману щодо дійсних обставин справи та судового рішення між тими ж сторонами, яке набрало законної сили та яким було встановлено ряд преюдиційних обставин. Також зазначає, що Позивачем не доведено, що покупець [PERSON] знав про існування ріщення Сокальського районного суду Львівської області від 20.11.2017 по справі № 454/2228/15-ц, яким визнано недійсними договори купівлі-продажу спірних об`єктів. Протокол допиту свідка, на який посилається позивач, не являється допустимим та достовірним доказом, а за відомостями в Єдиному державному реєстрі судових рішень не можна ідентифікувати сторін справи та інші дані, оскільки такі замінюються літерними або цифровими позначеннями. Крім того, Позивач взагалі не вказує на порушення Порядку реалізації арештованого майна, які б мали місце при проведенні торгів, не зазначає як ці порушення вплинули на результати торгів та чи призвели зазначені обставини до порушення законних прав та інтересів Позивача. Разом з тим, не можуть бути взяті до уваги твердження позивача про те, що оскільки строї на пред`явлення виконавчого напису сплив, а тому приватний виконавець не праві був відкривати виконавче провадження щодо його примусового виконання. Попри те, що Позивачем не надано аргументації та посилання на те, які ж норми Порядку реалізації арештованого майна були порушені. З наведеного вбачається, що підстави, визначені ст. 203, 215 ЦК України для визнання правочину недійсним, відсутні. Сам позивач не зазначає таких підстав. Верховний Суд в своїй послідовній практиці чітко зазначає, що єдиною підставою для визнання правочину недійсним є порушення Порядку реалізації арештованого майна, яке у даному випадку не відбулось. Також зазначає, що Позивач дізнався про проведення електронних торгів ще 19.09.2018, а позовну заяву подав про визнання торгів недійсними лише у вересні 2021 року, тобто зі сплпливом трьох місяців з дня проведення торгів, а відтак поза межами присічного строку встановленого приписами ст. 48 Закону України «Про іпотеку». Таким чином вважає, що Позивач діє недобросовісно та зловживає правами. 21.02.2022 представником відповідача [PERSON] адвокатом Величком О.М. подано до суду відзив в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги вважає безпідставними, доводи викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що позивачем пропущено спеціальний строк позовної давності щодо щодо визнання недійними електронних торгів, що становить три місяці з дня проведення електронного аукціону, оскільки позовна заява [PERSON] датована 16 вересня 2021 року, що є підставою для відмови у позові. Крім того, об`єкти нерухомого на момент реалізації майна, а саме 20.09.2018, перебували в іпетеці в якості забезпечення виконання боргових зобов`язань [PERSON] , власником яких був останній. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі №454/2228/15-ц щодо визнання недійсними договорів купівлі продажу майнового комплексу та земельної ділянки набрало законої сили лише 31.10.2018. Відтак, такі твердження позивача, що спірні торги не могли проводитися, не можуть братися до уваги, оскільки станом на момент проведення торгів позивач не був власником майна і не міг бути стороною виконавчого провадження. Також позивачем жодним чином не вказано, яке саме порушення Порядку вчинено, яким чином порушення вплинуло на результати торгів, а також не доведено того, що під час проведення торгів взагалі будь-яким чином було порушено його права. Більше того, дії приватного виконавця Пицн A.A., з якими не згодний позивач та які вважає підстаною для визнання електронних торгів недійсними, не оскаржувались позивачем та не визнавались судом неправомірними. Можливі порушення, допущені державним виконавцем при здінсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підлягають оскарженню в порядку, передбаченому вказаним законом, та не мають жодного відношення до процесу проведення електронних торгів. Звертає увагу, що судами вже надавалась оцінка добросовісності [PERSON] та вирішувалось питання щодо витребування манна від добросовісного набувача, що с однією із позовних вимог у даній судовій справи. 17.03.2023 на адресу Червоноградського міського суду Львівської області надійшов даний позов за підсудністю. Ухвалою від 18.03.2023 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження на 05.06.2023. 01.06.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Бочуляка Ю.І. про забезпечення позову у цивільній справі. 31.05.2023 представником позивача адвокатом Бочуляком Ю.І. подано заяву про зміну предмету позовних вимог. 05.06.2023 на адресу суду надійшов відзив на заяву про зміну предмета позовних вимог приватного виконавця Пиця А.А. в якому просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 05.06.2023 задоволено клопотання представника позивача від 31.05.2023 про витребування доказів. 18.09.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача приватного виконавця Пиць А.А. адвоката Репак В.В. від 14.09.2023 про витребування в Галицького районного суду м. Львова матеріалів кримінальної справи №1-227/11. Ухвалою суду від 18.09.2023 у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення його в якості третьої особи у цивільній справі відмовлено. Ухвалою суду від 09.10.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 25.06.2024 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову. Постановою Львівського апеляційного суду від 18.11.2024 ухвалу суду від 25.06.2024 скасовано, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на нежитлове приміщення комплекс будівель, споруд за адресою: [ADDRESS] , заборонивши [PERSON] вчиняти правочини чи інші дії щодо спірних приміщень. Ухвалою суду від 30.09.2024 витребувано в слідчого відділення поліції № 2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області інформацію щодо наявності оригіналу виконавчого напису № 86 від 16.02.2009 у виконавчому провадженні № 55946918, що знаходиться у кримінальному провадженні № 12020140310000176, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, а у разі наявності надання його належним чином завіреної копії. 18.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи АТ «Універсал Банк» адвоката Сахабутдінова Віктора Юрійовича про зупинення провадження у справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Допитаний позивач [PERSON] в якості свідка суду повідомив, що [PERSON] отримав 280\~000 доларів США в банку «Універсальний» перед укладенням договору. 29.10.2007 [PERSON] отримав квитанцію про виплату і віддав її йому ( [PERSON] ). Також [PERSON] перед тим показав гарантійний лист про те, що кредитним комітетом погоджено 500000 доларів США, тому він був впевнений, що [PERSON] буде мати можливість оплатити йому вартість всього виробництва у розмірі 500000 доларів США. Загальна площа будівель комплексу становить 1611кв.м. з них 649,1 кв.м. зареєстровано. Він вважає, що кошти в сумі 280000доларів США отримав за обладнання і бізнес. Доказів такого усного договору немає, але йому відомо, що транш, який отримав [PERSON] був виданий йому банком, як перший транш за приміщення. Також вказав, що між ним та [PERSON] була усна домовленість на 500000 доларів США. Предметом домовленості були приміщення і обладнання. За договором купівлі-продажу приміщення, який було посвідчено нотаріально, було визначено ціну 220\~000 доларів США. На момент подачі позову про визнання договору недійсним, [PERSON] оплатив 280\~000 доларів США. Після отримання [PERSON] кредиту вони уклали договір-купівлі продажу і після цього, він 29.10.2007 передав йому кошти. Вказав, що у них відсутні претензії один до одного з підстав усних домовленостей, тобто усного договору купівлі-продажуобладнання. При цьому зазначив, що [PERSON] мав віддати йому 220\~000 доларів США за земельну ділянку, протягом двох місяців з дня укладення договору, однак їх не повернув. У зв`язку із неповерненням коштів за земельну ділянку згідно договору, він звернувся з позовом до суду про розірвання договорів. Представник позивача Петровський Ю.І. у судовому засіданні зазначив, що виконавчий напис від 16.02.2009, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Винярською С.В. за реєстровим № 86 пред`явлено до виконання приватному виконавцю Пиць А.А. з порушенням строків звернення до виконання, оскільки такі строки станом на 06.03.2018 були пропущені. Також приватному виконавцю Пиць А.А. було відомо про рішення суду від 20.11.2017 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, оскільки 19.09.2018 на його адресу рекомендованим повідомленням було скеровано повідомлення щодо недопущення проведення торгів. Представник позивача Бочуляк Ю.І. у судовому засіданні також зазначив, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження 06.03.2018 на підставі виконавчого напису від 16.02.2009, за реєстровим № 86 незаконно з грубим порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки пропущено строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Окрім того, 19.09.2018 він направив ДП «СЕТАМ» та приватному виконавцю Пиць A.A. лист, в якому, з огляду на рішення Сокальського районого суду від 20.11.2017, просив вжити всіх заходів для недопущення проведення торгів і продажу спірного нерухомого майна, оскільки таке не належить боржнику [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача Богдан П.М. позовні\~\~вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що сторона позивача не визнає, що [PERSON] є власником майна на сьогоднішній день. [PERSON] на момент проведення торгів знав, що майно є спірне. Приватний виконавець мав повідомити власника майна [PERSON] про результати визначеної вартості майна, а також про проведення торгів. Однак [PERSON] жодних повідомлень від приватного виконавця не отримував та йому не було відомо про торги. При цьому, просив врахувати подані ними письмові пояснення по справі. Відтак, уточнені позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що постановою від 06.03.2018 ним було відкрито виконавче провадження № 55946918 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Строки щодо пред`явлення виконавчого листа не були пропущені, оскільки такі переривались, крім того на той момент діяли тритічні строки пред`явлення виконавчого документа до виконаня. У відділі виконавчої служби були електронні реєстри, куди вносилась інформація що до виконання виконавчих документів. Виконавець під час відкриття виконавчого провадження, має брати до уваги, коли була була винесена остання постанова. Остання постанова про відмову щодо прийняття виконавчого напису до виконання була винесена 04.10.2016 та така не оскаржувалась, тому трирічні строки прийняття до виконання не були пропущені. Також зазначив, що про рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20.11.2017 року у справі № 454/2228/15-ц йому не було відомо, оскільки він не був учасником справи. Зазначене рішення оскаржував, однак апеляційним судом закрито провадження у справі. Оскільки він не є учасником судового розгляду. Представник відповідача [PERSON] адвокат Репак В.В. суду зазначив, дії приватного виконавця Пиць A.A. щодо відкриття виконавчого провадження були правомірними. У виконавчому написі містилася відмітка Червоноградського ВДВС ГТУЮ у Львівській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.10.2016, що свідчило про переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Також приватним виконавцем було встановлено, що арешт на релізоване майно було накладено на підставі іпотечного договору та таке належало [PERSON] . Позивач стверджує, що [PERSON] є недобросовісним набувачем майна, що знав про рішення Сокальського районого суду від 20.11.2007, що право власності не належало [PERSON] , тому не може вважатися доросовісним набувачем, однак вони з такими доводами не погоджуються, оскільки вони є безпідставними та спростовуються поясненнями [PERSON] . Також вищезазначене рішення суду не було пред`явлено до виконання, разом з тим, ним було зобо`язано [PERSON] повернути майно та скасувати державну реєстрацію, тобто це рішення підлягало обов`язковому виконанню. [PERSON] це рішення отримав, однак не пред`являв до виконання, тому приватний виконавець Пиць А.А. передав майно на реалізацію. Ствердив, що [PERSON] не було відомо про рішення суду від 20.11.2017. Також на момент проведення торгів, договір про іпотеку був чинним, а самі торги відбулися з дотриманням вимог закону та не було порушень. Відтак, вважає позов безпідставним, тому просили у позові відмовити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив та зазначив, що він являється приватним підприємцем з 2015 року. На аукціоні у 2018 році купив майно, за адресою: [ADDRESS] . Для участі у торгах він особисто зареєструвався, зробив ставку та вніс особисті кошти в якості авансового платежу. Він перший раз брав участь у торгах. Стосовно майна, яке було виставлено на продаж, то у нього не виникало жодних питань, оскільки проводився державний аукціон. На момент проведення аукціону йому не було відомо, що майно було під заставою, вперше дізнався у 2019 році, коли отримав судову повістку. Йому також не було відомо про рішення Сокальського районного суду стосовно купленого ним майна. Зазначив, що допитувався слідчим у кримінальному провадженні в м. Сокаль. Слідчий запитував, яким чином набув майно, просив надати документи на реєстрацію майна. Слідчому повідомив, що майно набув на аукціоні проведеним ДП «Сетам». Йому було відомо, що відносно майна велись судові спори і дане нерухоме майно було звернуто в користь банку за борги, як предмет іпотеки, однак перевіривши відомості з реєстру прав на нерухоме майно, будь-які заборони та арешти були відсутні, щодо забезпечення позову. Зазначив, що дізнавшись про рішення Сокальського районного суду, він звернувся в ДВС для отримання консультації стосовно реєстрації майна, яке він придбав на торгах, представники ДП «Сетам» жодних консультацій не надавали. Ствердив, що не був знайомий з [PERSON] та його ніхто не просив купити це майно. В інформації про лот не було відомостей про боржника та стягувача, лише характеристика майна. На той час, йому не було відомо по якій причині продається майно. Разом з тим, якщо б він знав, що таке майно є спірним, то не брав би участь в аукціоні. При цьому, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Величко О.М. у судовому засіданні зазначив, що рішення Сокальського районного суду від 20.11.2017 не було передано на примусове виконання, а майно належало [PERSON] . Позивачем не наведено жодної норми законодавства, яку порушив приватний виконавець, та незаконності проведення торгів. Процедура щодо проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» була дотримана. Відтак, вважає позов безпідставним, тому просив у позові відмовити повністю. Представник третьої особи АТ «Універсал Банк» Мурончик В.О. суду повідомив, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, це є кредитне придбання нерухомості, як споживчий кредит готівкою через касу. Рішення щодо видачі кредиту приймає кредитний комітет щодо видачі коштів, завжди є ризики, однак була заява [PERSON] та був механізм передачі йому коштів. [PERSON] були перераховані кошти. 29.10.2007 укладено договір іпотеки та було описано і арештовано майно. Представник третьої особи АТ «Універсал Банк» Сахабутдінов В.Ю. суду пояснив, що [PERSON] був власником спірного майна з 2006 року по 29.10.2007, коли продав [PERSON] [PERSON] згідно договору іпотеки від 29.10.2007 передав майно банку АТ «Універсал Банк» в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань. Однак кредит [PERSON] не сплачувався, тому банк звернувся до приватного виконавця щодо вчинення виконавчого напису на звернення заставного майна. Приватним виконавцем Пиць А.А. було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису від 16.02.2009 за реєстровим № 86. Майно, яке було реалізовано на електронних торгах 20.09.2018 належало [PERSON] , а рішення Сокальського районного суду від 20.11.2017 не набрало законної сили, тому майно було реалізовано. Відтак, вважає вимоги необґрунтованими та просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, зазначив, що позивач пропустив строки звернення з позовом до суду. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що [PERSON] отримав кошти за належні йому нежитлові приміщення згідно договору. Він щоб купити комплекс, отримав кредитні кошти в банку «Універсальний». Вони поїхали з [PERSON] в «УкрСибанк», маючи гарантії іншого банку - «Банк Універсальний». Кредитний комітет ВАТ «Банк Універсальний» прийняв рішення про видачу коштів, після чого він підписав кредитний договір і отримав 300000доларів США, які одразу передав біля приміщення банку [PERSON] у присутності свідків. 280000 доларів США передав [PERSON] за договором купівлі-продажу, решту 20000доларів США за переоформлення та сплату державного мита. В банку кредит було погоджено на 540000доларів США, перший транш 300000 доларів США, а другий транш у розмірі 240000доларів США так і не видали, оскільки [PERSON] не ввів в експлуатацію решту будівель комплексу. Вони первинно домовлялись про 500000 доларів США, однак [PERSON] не ввів в експлуатацію решту будівель комплексу, тому йому другий транш кредиту у розмірі 220\~000 доларів США не видали. Він оплатив за приміщення площею 649,1 кв.м. та земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу 280000доларів США. Жодного додаткового майна такого, як обладнання для виробництва він не придбавав. Також зазначив, що не пам`ятає чи [PERSON] повідомляв його про проведення торгів, оскільки з 2013 року проживає не за місцем реєстрації. Рішення Сокальського районного суду від 20.11.2017 не визнає та таке не отримував. 27.04.2018 розписки про згоду з заочним рішенням не давав, оскільки на той час перебував у СІЗО, і фізично цього не міг зробити. Третя особа приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Галини Іванівни, у судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань щодо розгляду справи не подавала. Вислухавши\~\~пояснення учасників сторін, їх представників, пояснення свідків, оглянувши матеріали цивільних справ № 454/2228/15-ц, 2-351/11 та матеріали кримінальної справи № 1-227, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені\~\~наступні факти та відповідні \~правовідносини. Відповідно\~\~до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає\~\~цивільні\~\~справи не інакше як за зверненням фізичних чи\~\~юридичних\~\~осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу комплексу та земельної ділянки від 27.10.2006 посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. зареєстрованого в реєстрі за №5937 придбав у власність майновий комплекс нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м2 та земельну ділянку площею 0,6203 га, кадастровий №4624810100:01:001:0018, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно договорів купівлі-продажу від 29.10.2007 [PERSON] продав [PERSON] комплекс будівель загальною площею 649,1 кв.м., що складається з трьох будівель: цегляного цеху сухого молока, цегляних гаражів, цегляної трансформаторної та споруди №1-3, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за ціною - 1 319 842грн. (зареєстровано в реєстрі №6373) та земельну ділянку для обслуговування вказаного виробничого приміщення, що розташована за цією ж адресою, за ціною 200 208, 00грн. (зареєстровано в реєстрі №6375). Відповідно до п.8 договору купівлі-продажу комплексу будівель та п.7. договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 жовтня 2007р. розрахунок за придбану нерухомість мав бути проведений покупцем після укладення ним кредитної угоди з банком. Таким чином, покупець мав провести розрахунок за придбану нерухомість після укладення кредитної угоди з банком. Як убачається з договору іпотеки від 29 жовтня 2007р., що укладений між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») на забезпечення виконання кредитного договору №11-1/792к-07 від 26.10.2007, [PERSON] передав в іпотеку ВАТ «Банк Універсальний» спірну нерухомість (комплекс будівель загальною площею 649,1 кв.м., та земельну ділянку площею 0,6203га, кадастровий №4624810100:01:001:0018, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . З витягів реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що 27.10.2006 приватним нотаріусом Бойчук Н.І. зареєстровано заборону на нерухоме майно - комплекс будівель за адресою: [ADDRESS] на підставі повідомлення про реєстрацію іпотеки, 36148/121, 27.10.2006 АКІБ «УкрСиббанк», розмір основного зобов`язання [PERSON] становив 168000 доларів США. 29.10.2007 о 09:50:29 год приватним нотаріусом Бойчук Н.І. вилучено обтяження на підставі повідомлення про вилучення запису з Державного реєстру іпотеки, 39-146/1214, 29.10.2007 АКІБ «УкрСиббанк». 29.10.2007 о 20:08:02 год приватним нотаріусом Нор Н.М. зареєстровано обтяження на спірне майно на підставі іпотечного договору, 8422, 29.10.2007 ВАТ «Банк Універсальний», боржником за основним зобов`язанням є [PERSON] , та розмір такого зобов`язання 300000доларів США, строк виконання 25.10.2032. 16.02.2009 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Винярською С.М. вчинено виконавчий напис №86 про звернення стягнення на майно боржника - [PERSON] , а саме: комплекс, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 649,1 кв.м., що складається з трьох будівель: цегляного цеху сухого молока, цегляних гаражів, цегляної трансформаторної та споруди №1-3, та земельну ділянку для обслуговування вказаного виробничого приміщення, що розташована за цією ж адресою. За рахунок коштів, отриманих від реалізації комплексу та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення до задоволення підлягали вимоги ПАТ «Універсал Банк» у розмірі заборгованості по кредиту 300 000 доларів США, що еквівалентно 2 359 440 грн. заборгованості по відсоткам 40 263, 73 дол. США, що еквівалентно 316 666, 18 грн., заборгованості по пені - 4 566, 15 грн., що еквівалентно - 35 911, 86 грн., що становить 344 829, 88 дол. США та еквівалентно 2 712 018, 04 грн. Виконавчий напис №86 від 16.02.2009 було пред`явлено ПАТ «Універсал Банк» до виконання на підставі заяви про відкриття провадження від 27.02.2018 приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Пиць A.A., який отримано виконавцем 06.03.2018. Постановою від 06.03.2018 приватним виконавцем Пиць A.A. було відкрито виконавче провадження № 55946918 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису, яку скеровано [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк». 06.03.2018 у виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] , а саме на нерухоме майно: споруда місцезнаходження: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий №4624810100:01:001:0018 за цією ж адресою. 05.04.2018 приватним виконавцем Пиць A.A. винесено постанову про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні, а саме: комплекс, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 649,1 кв.м., що складається з трьох будівель: цегляного цеху сухого молока, цегляних гаражів, цегляної трансформаторної та споруди №1-3, та земельну ділянку для обслуговування вказаного виробничого приміщення, що розташована за цією ж адресою. 23.04.2018 приватним виконавцем Пиць A.A. винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні [PERSON] , з питань надати письмовий висновок ринкової вартості чи визначити вартість майна, яка є початковою для продажу на конкурентних засадах майна, а саме: вищезазначеного нерухомого майна, що належить [PERSON] . Оцінювачем [PERSON] складено Висновки про вартість майна, згідно яких вартість комплексу будівель, загальною площею 649,1 кв.м. станом на дату оцінки 11.05.2018 становить 413 200грн без ПДВ та вартість земельної ділянки площею 0,6203 га, кадастровий №4624810100:01:001:0018 на станом на дату оцінки 11.05.2018 становить 652600 грн, з розрахунку на один метр квадратний земельної ділянки 105,21грн ПДВ відсутнє. 21.05.2018 приватним виконавцем Пиць A.A. до ДП «Сетам» скеровано заявку на реалізацію комплексу будівель та земельної ділянки, на якій вони розташовані. Згідно з протоколом про проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 20.09.2018 №358570 переможцем аукціону з продажу лота №299686 (комплекс, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 649,1 кв.м., та земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення: площею 0,6203 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ) став [PERSON] . Актом про проведення прилюдних торгів від 10.10.2018 встановлено, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна за 746060 грн відбулися 20.09.2018, переможцем став [PERSON] . Переможцем торгів сплачено кошти за придбаний лот і останні розподілено в рахунок погашення боргу перед стягувачем ПАТ «Універсал Банк», в рахунок винагороди ДП «Сетам» та приватного виконавця Пиць А.А. 30.11.2018 приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. було видано свідоцтво №2653 про придбання вищевказаного нерухомого майна з прилюдних торгів. 30.11.2018 приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. було проведено державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №274911228 від 15.09.2021. 05.12.2018 приватним виконавцем Пиць A.A. винесено постанову про скасування арешту з вищезазначеного майна. Приватним виконавцем Пиць A.A. 15.11.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. В рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису, на підставі відомостей, що містяться в Реєстрі речових прав, приватним виконавцем було встановлено, що вищевказане майно належить боржнику [PERSON] . Вказане майно було описано та передано на реалізацію згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна. Слід зазначити, що виконавчий напис таким, що не підлягає до виконання судом не визнавався. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі №454/2228/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи КП ЛОР Червоноградське МБТІ, приватний нотаріус Бойчук Наталія Іванівна, реєстраційна служба Сокальського районного управління юстиції та Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними, спонукання до вчинення дій та скасування державної реєстрації права власності позов задоволено повністю, визнано недійсним договір купівлі-продажу майнового комплексу нежитлових приміщень, зобов`язано останнього повернути позивачу нерухоме майно, яке було предметом договору, яке набрало законної сили 31.10.2018. Судом також встановлено, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.02.2011 в справі №2-351/11 (суддя Фарина Л.Ю.) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третіх осіб приватного нотаріуса Бойчук Наталії Іванівни, ПАТ «Універсал Банк», управління держкомзему в Сокальському районі, ЛОР «ДКП «Червоноградське МБТІ» про розірвання договорів купівлі-продажу комплексу будівель та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення від 29.10.2007, визнання недійсними свідоцтва про право власності та державного акту на право власності на земельну ділянку в задоволенні позову відмовлено. Крім того, вироком Галицького районного суду від 30.12.2013 року у справі № 1-227/11 в справі за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України встановлено, що: «Крім того, [PERSON] отримавши кредитні кошти без мети їх повернення у ВАТ «Банк Універсальний» згідно кредитного договору № 11-1/792к-07 від 26.10.2007 р. у розмірі 300 000, 00 дол. США шляхом шахрайства з метою надання їм правомірного вигляду, використав ці кошти для придбання у [PERSON] виробничого комплексу, загальною площею 649, 1 кв. м. та земельної ділянки 0, 6203 га, кадастровий номер 4624810100:001:0018, на якій розташований зазначений комплекс за адресою: [ADDRESS] . тобто шляхом передачі [PERSON] грошових коштів у сумі 300 000,0 доларів США в якості розрахунку за придбане майно, [PERSON] вчинив фінансову операцію із грошовими коштами, одержаними внаслідок вчиненого шахрайства і таким чином набув повне право володіння зазначеною земельною ділянкою та виробничими приміщеннями». За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Згідно з частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими виконавчою службою укладається відповідний договір. Згідно з пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, в редакції, чинній на час проведення електронних торгів (далі Порядок № 2831/5), електронні торги продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) дійшла висновку про те, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах, та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Тобто для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду (див. пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24)). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 червня 2024 року у справі № 587/2230/21 (провадження № 61-5981сво23) відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц (провадження № 61-22566св18) та від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц (провадження № 61-25870св18), і вказав, що наявність підстав для визнання того чи іншого правочину недійсним має встановлюватися судом саме на момент його вчинення. За змістом частини другої статті 638 та частини першої статті 640 ЦК України моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни. Підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу та дії, спрямовані на передання такого майна у володіння покупця, що підтверджують відповідний протокол, акт про проведені прилюдні торги та державна реєстрація права власності за покупцем. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів тощо. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку № 2831/5 виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім-шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) до Системи. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор електронних торгів пропонує майно для продажу шляхом розміщення інформаційного повідомлення про електронні торги, в якому визначається це майно (пункти 5-10 розділу ІІІ Порядку). Тим самим організатор визначає одну з умов майбутнього договору купівлі-продажу - майно, яке продається організатором. Отже, до початку торгів як продавцю, так і потенційним покупцям (учасникам торгів) відомі всі умови майбутнього договору купівлі-продажу, окрім ціни та особи покупця. Учасники електронних торгів висувають свої цінові пропозиції (оферти) щодо укладення договору купівлі-продажу за запропонованими ними цінами шляхом їх подання через вебсайт електронних торгів. Прийняття пропозиції (акцепт) учасника, який запропонував найвищу ціну, здійснюється автоматично засобами системи реалізації майна (пункт 2 розділу V, пункт 1 розділу VIII Порядку). За наслідками торгів визначаються і покупна ціна (яка запропонована переможцем), і особа покупця (яким є переможець торгів). Отже, моментом укладення договору купівлі-продажу є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту його пропозиції (частина друга статті 638 ЦК України). Протокол електронних торгів підписується організатором (пункт 2 розділу VIII Порядку) і є доказом укладення договору купівлі-продажу продавцем та переможцем торгів за ціною, визначеною у протоколі. Подальше оформлення та підписання договору купівлі-продажу як окремого документа Порядком не передбачене. Укладений на електронних торгах договір купівлі-продажу підлягає виконанню у порядку, визначеному розділом X Порядку. Покупець (переможець електронних торгів) протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно відповідно до пункту 1 розділу X Порядку. Дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота, зазначається також у протоколі (абзац дев`ятий пункту 1 розділу VIII Порядку). Правовою підставою сплати покупцем (переможцем торгів) коштів як покупної ціни за придбане майно є договір купівлі-продажу, укладений на торгах. Отже, ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця (приватного виконавця) щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, чинним законодавством не передбачений. Державний виконавець (приватний виконавець) здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації майна організовує і проводить організатор електронних торгів. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі № 712/8183/19. Таким чином, процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги (п.38 постанови ВП ВС від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц). При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19 липня 2022 року у справі № 335/13647/19. Головною обставиною, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених нормами матеріального права, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому вказаним Законом. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 07 червня 2022 року у справі № 333/1483/20. Позивач [PERSON] просить визнати недійсним договір купівлі-продажу про придбання [PERSON] нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення комплексу нежитлових виробничих приміщень загальною площею 649, 1 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0, 6203 га кадастровий № 4624810100:01:001:0018, [ADDRESS] , визнати недійсним свідоцтво про право власності на вищезазначене майно та витребувати таке нерухоме майно від [PERSON] . Зазначене майно було придбано відповідачем [PERSON] на електронних торгах з реалізації нерухомого майна, що відбувалося в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання приватним виконавцем Пиць A.A. виконавчого напису. Щодо доводів позивача, що електронні торги відбулися щодо належного йому майна, а не майна, яке належало боржнику [PERSON] , слід зазначити наступне. Позивач зазначає, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20.11.2017 у справі № 454/2228/15-ц визнано недійсними договори купівлі - продажу вищевказаних об`єктів, укладені між [PERSON] та [PERSON] . Позивач вважає, що підставою зазначеного позову є судове рішення, яким визнано недійсними договори купівлі-продажу від 29.10.2007 та продаж об`єктів нерухомого майна, які були предметом вказаних договорів купівлі-продажу, на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20.11.2017 у справі № 454/2228/15-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи КП ЛOP Червоноградське МБТІ, приватний нотаріус Бойчук Наталія Іванівна, реєстраційна служба Сокальського районного управління юстиції та ПАТ «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними, спонукання до вчинення дій та скасування державної реєстрації права власності позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі - продажу майнового комплексу нежитлових приміщень, загальною площею 649, 1 кв. м. за адресою: [ADDRESS] від 29.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 29.10.2007 приватним нотаріусом Бойчук Н.І. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 6203 га, кадастровий номер 4624810100:01:001:0018 [ADDRESS] від 29.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 29.10.2007 приватним нотаріусом Бойчук Н.І. та зареєстрований в реєстрі № 6375. Зобов`язано [PERSON] повернути [PERSON] у власність: 1) нежитлові приміщення комплексу нежитлових виробничих приміщень загальною площею 649, 1 кв. м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; 2) земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0, 6203 га, кадастровий номер 4624810100:01:001:0018, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Скасовано державну реєстрацію права власності на 1) нежитлові приміщення комплексу нежитлових виробничих приміщень загальною площею 649, 1 кв. м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; 2) земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0, 6203 га, кадастровий номер 4624810100:01:001:0018, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Як встановлено у судовому засіданні, на момент проведення електронних торгів про зазначене рішення суду у справі №454/2228/15-ц приватному виконавцеві не було відомо, суду не було надано доказів повідомлення приватного виконавця Майком С.Я. до проведення торгів. Із текстом вказаного судового рішення приватний виконавець Пиць A.A. ознайомився 24.12.2019 в приміщенні Сокальського районного суду Львівської області в ході розгляду іншої справи, а саме справи №454/662/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Універсал Банк», Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць A.A., приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. про витребування майна від добросовісного набувача. Вказане судове рішення приватним виконавцем Пиць A.A. та [PERSON] було оскаржено в апеляційному порядку. Постановою Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича та [PERSON] на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року закрито. Закриваючи апеляційне провадження суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуваним судовим рішенням від 20.11.2017 не вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць A.A. та [PERSON] , який набув право власності на нерухоме майно після винесення оскаржуваного рішення. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб. Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19), в пункті 10.28 постанови від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19) та в пукнті 70 постанови від 09.11.2021 року у справі №466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20). Приватний виконавець Пиць A.A. не був учасником справи №454/2228/15-ц, а тому судове рішення за результатами розгляду даної справи за жодних обставин не може бути протиставлено відповідачу та не може визначати його права та обов`язки. Окрім того, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20.11.2017 у справі № 454/2228/15-ц, на момент проведення електронних торгів 20.09.2018 не набрало законної сили. Зазначені вище об`єкти нерухомого майна були передані в іпотеку ПАТ «Універсал Банк» згідно договору іпотеки, що був посвідчений 29.10.2007 за реєстровим № 8423, 8424, приватним нотаріусом ЛМНО Hop Н.М. Вказаний договір іпотеки не визнавався недійсним в судовому порядку та був дійсним станом на день проведення торгів щодо реалізації нерухомого майна. Згідно приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, іпотека відповідно до положення Закону слідує по відношенню до іншої особи і є дійсною для набувача нерухомого майна, навіть якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що перебуває в заставі, не припиняє іпотеку. В постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року в справі №761/24810/14-ц зроблено висновок про те, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Договір іпотеки залишається дійсним незалежно від зміни власника майна у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, а особа до якої перейшло право власності на предмет іпотеки набуває статусу іпотекодавця, має всі права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на таких умовах що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки то така особа не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки (саме такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №306/2053/16-ц; від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17 від 03 квітня 2019 року; від 13 березня 2019 року у справі № 753/1534/16-ц, постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 607/23825/18). В постанові Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №756/15538/15-ц зроблено висновок про те, що оскільки Закон України «Про іпотеку», який є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, не передбачено таких підстав для припинення іпотеки, як витребування майна від добросовісного набувача або відсутність згоди власника на передачу нерухомого майна в іпотеку, тому такі підстави не припиняють основне зобов`язання та не є самостійною підставою для припинення іпотеки. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Оскільки об`єкти нерухомого на момент реалізації перебували в заставі банку (підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), а тому зміна власника майна, в тому числі на підставі рішення суду про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, не могла бути перешкодою проведення електронних торгів. Після реалізації нерухомого майна іпотека припинилася в силу приписів ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Відтак, відчуження нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів відбулося у відповідності до Закону, а тому немає підстав вважати такий правочин недійсним. Таким чином, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б могли свідчити про порушення порядку проведення електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів з реалізації нерухомого майна, яке виступало предметом іпотеки. Вирішуючи позов в частині витребування майна, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, оспорюваного договору. У відповідності з приписами п. п.1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно положень п. п. 1, 2 ч.І ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Згідно п. 14 ч. 1 ст. 27 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2 Розділу VII Порядку реалізації арештованого майна від 29.09.2016 (надалі також - Порядок) реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку». На момент здійснення опису та арешту та в подальшому на час реалізації нерухомого майна на торгах спірні об`єкти перебували в іпотеці ПАТ «Універсал Банк» в якості забезпечення виконання боргових зобов`язань [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав власником спірних об`єктів нерухомого майна був боржник [PERSON] ; дане нерухоме майно було обтяжене іпотекою; записів про скасування реєстрації права власності за [PERSON] чи інформації про набуття права власності за [PERSON] не було. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Таким чином виконавець отримує інформацію щодо майна боржника з офіційних державних реєстрів, в тому числі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. В даному випадку приватний виконавець Пиць A.A. отримав офіційну інформацію з Державного реєстру речових прав та встановив, що нерухоме майно належить саме боржнику [PERSON] . Так, відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12- 14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18). Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (Buchbesitz (нім.) - книжкове володіння) (п.70 постанови ВП ВС від 26.01.2021 в справі № 522/1528/15-ц провадження № 14-67цс20). Крім того, твердження позивача, що спірні торги не могли проводитися, не можуть братися до уваги, оскільки станом на момент проведення торгів [PERSON] не був власником майна і не міг бути стороною виконавчого провадження. Щодо доводів позивача про незаконність дій приватного виконавця Пиць A.A. щодо відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису, суд зазначає наступне. Дії приватного виконавця Пиць A.A. щодо відкриття виконавчого провадження ніким не оскаржувалися, такі не були визнані судами незаконними. Позивач не був позбавлений можливості оскарження дій приватного виконавця Пиць A.A., якщо вважав, що такі не узгоджувалися із приписами закону, а тому висновки про незаконність дій виконавця є неспроможними. Згідно довідок ВП спецрозділ вбачається, що державним виконавцем Германчук Р.В. 26.09.2011 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В подальшому державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, 04.10.2016 державним виконавцем Гас Р.В. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини п`ятої Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. За приписами частин першої та четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання. Аналогічна норма передбачена частиною першою та другою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, чинного на час видачі виконавчого листа, відповідно до яких строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Тобто, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Таким чином, постанова державного виконавця від 04.10.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року (саме такі висновки викладені в постанові від 06 грудня 2019 року у справі № 753/6219/19, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц, провадження № 14-229цс18, та у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 2-160/11-ц, провадження № 61-16368св18). У виконавчому написі містилася відмітка Червоноградського міського ВДВС ГТУЮ у Львівській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.10.2016, що свідчило про переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Таким чином, приватним виконавцем Пиць А.А. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №86 від 16.02.2009 з дотриманням строку звернення його до виконання. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] не скористався своїм правом оскарження дій приватного виконавця Пиць А.А., в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Окрім того, згідно вимог статті 388 ЦК України держава гарантує захист права власності добросовісного набувача (особа, яка придбала майно з публічних торгів) на придбане майно тим, що таке майно не може бути витребуване у нього в разі, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Висновок щодо застосування ч.2 ст. 388 ЦК України викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц згідно якого частина друга статті 388 ЦК України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Тобто, на підставі частини другої статті 388 ЦК України майно не можна витребувати від добросовісного набувача тоді, коли воно було примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у справі №925/1351/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101829977) зроблено висновок про те, що добросовісний набувач, крім відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку з порушеннями інших осіб, допущеними в межах процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів із нерухомим майном (прилюдних торгів у межах здійснення виконавчого провадження). Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус усупереч приписам статті 388 ЦК України, а отже втрачає майно і змушений сам шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. В ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження недобросовісність дій набувача [PERSON] , оскільки позивачем не доведено, що набувачу було відомо про обставини, які б перешкоджали проведенню торгів, а відтак вдсутні підстави для задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна. Щодо позовної вимоги про визнання свідоцтва недійсним, слід зазначити наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 в справі № 200/606/18 зазначила наступне: п. 71 Отже, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю. Видача свідоцтва не тягне переходу права власності на нерухоме майно від боржника до покупця. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Абзац другий пункту 8 розділу X Порядку, відповідно до якого у випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги, не відповідає зазначеній нормі закону, а тому не підлягає застосуванню згідно з частиною сьомою статті 10 ЦПК України. Тому свідоцтво є лише підставою для державної реєстрації права власності за покупцем, але не є правовстановлюючим документом, і вичерпує свою дію із здійсненням такої реєстрації. п. 74 Велика Палата Верховного Суду знов нагадує, що за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80) та багатьох інших. п 75.\~\~При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18, пункт 5.6). п. 76. Таким чином, ані позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, ані позовна вимога про визнання права власності на земельну ділянку не відповідають належному способу захисту у цій справі. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52). Відтак, позовна вимога, про визнання свідоцтва про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів до задоволення не підлягає, у зв`язку із невірним способом захисту позивача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Об`єктом захисту виступає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Встановивши, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення порядку реалізації майна на електронних торгах на момент їх проведення і порушення у зв`язку з цим його прав та законних інтересів, а також не знайшло свого підтвердження недобросовісність дій набувача [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Щодо застосування строку позовної давності. З позовної заяви вбачається, що позивач ще 19.09.2018 довідався про те, що спірне майно виставлено на примусову реалізацію через електронний майданчик ДП «СЕТАМ». Водночас, [PERSON] подано позовну заяву про визнання торгів недійсними лише у вересні 2021 року, тобто зі спливом трьох місяців з дня проведення торгів, а відтак поза межами присічного строку встановленого приписами ст. 48 Закону України «Про іпотеку». Отже, сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави, що також викладено у Постанові Верховного Суду від 03.02.2022 № 758/10335/16-ц, тому суд відмовляє у задоволенні позову, не застосовуючи позовну давність.

Outcome: dismissed