Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник ТОВ «Санфорд Капітал» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.12.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № С-208-009550-18-980. Даний договір був підписаний позичальником власноручно. Згідно умов договору банк надав можливість позичальнику користуватися кредитними коштами в сумі 10000 грн. Заборгованість відповідача становить 31722,57 грн., з яких 9888,48 грн - заборгованість за основним боргом, 15978,50 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, а також: 4428,35 грн - інфляційні втрати, 1427,24 грн - 3% річних. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений Договір факторингу №16/11-23, в свою чергу ТОВ «СОНАТІ» 29.12.2023 уклало Договір факторингу з ТОВ «Санфорд Капітал» №29/12-23, за яким ТОВ «Санфорд Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С-208-009550-18-980. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 25866,98 грн., яку і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, судом було вжито заходів для належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив, відзив до\~суду не\~подав. До суду повернувся поштовий конверт, надісланий за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача з відміткою про невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки особі. Зазначена позиція висвітлена в постанові ВС України у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2022 року у справі № 760/25978/13-ц, провадження № 61-6788св22, висновки якої підлягають врахуванню для судів інших інстанцій. Також про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено,\~що 22.12.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № С-208-009550-18-980. Даний договір був підписаний позичальником власноручно. Згідно умов договору банк надав можливість позичальнику користуватися кредитними коштами в сумі 10000 грн. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки, визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та встановлена орієнтовна загальна вартість кредиту. Відповідно до наданого АТ «Ідея Банк» розрахунку заборгованості відповідача, станом на 16.11.2023 становить 25866,98 грн., з яких 9888,48 грн - заборгованість за основним боргом, 15978,50 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. З виписки по рахунку відповідача за кредитним договором вбачається, що останній станом на 16.11.2023 користувався кредитними коштами, а також здійснював платежі на погашення кредиту на загальну суму 14651,45 грн. Також, судом встановлено, що 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СОНАТІ» було укладено Договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «СОНАТІ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «СОНАТІ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.11.2023 до Договору факторингу, ТОВ «СОНАТІ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 25866,98 грн., з яких 9888,48 грн - заборгованість за основним боргом, 15978,50 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Крім того, 29.12.2023 між ТОВ «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено Договір факторингу№29/12-23, відповідно до якого ТОВ «СОНАТІ» передає ТОВ «Санфорд Капітал» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно витягу з реєстру боржників, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25866,98 грн., з яких: 9888,48 грн - заборгованість за основним боргом, 15978,50 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~Оскільки зараз в Україні діє період воєнного, надзвичайного стану то на підставі внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року за № 2120-IX доповнень до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, а саме пунктом 18 такого, який у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором звільняє останнього від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. \~ \~ \~ \~Відтак, за період після 24.02.2022 року позичальники звільнені від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а нараховані за цей період 3% річних та інфляційні витрати, підлягають списанню кредитодавцем. \~ \~ \~ \~Зазначене доводить те, що в силу вимоги Закону нарахування кредитором будь-яких платежів за невиконання позичальником грошового зобов`язання є забороненим на період дії воєнного часу та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. \~ \~ \~ \~Позивач просить стягнути 4428,35 грн - інфляційні втрати, 1427,24 грн - 3% річних за період з 23.04.2020 - 23.02.2022 року. Суд робить висновок, що 22.12.2018 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Кредитного договору № С-208-009550-18-980. Відповідач, будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «Санфорд Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідача і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Суми, які підлягають стягненню, повністю відповідають умовам Кредитного договору та строку його дії. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Тому, позов суд задовольняє. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Санфорд Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 5200 грн., підтверджуються матеріалами справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5200 грн. підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved