Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» у лютому 2022 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 3% річних за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року в сумі 3891,49 доларів США в порядку ст. 625 ЦК України та судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.08.2008 року [PERSON] звернувся до Відкритого акціонерне товариство «МТБ Банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступало ПАТ «Марфін Банк», а з урахуванням зміни найменування останнього виступає ПАТ «МТБ Банк» був укладений кредитний договір №00004/RX, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у сумі 61000,00 доларів США строком по 10 липня 2025 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,9%. Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.05.2012 року по справі №2114/121/12 яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14.02.2013 року стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00004/RX від 11.08.2008 року в сумі 66399,15 доларів США \~ \~ \~ \~ та 12157,76 грн пені. Станом на 01.02.2022 року заборгованість за вищезазначеним кредитним договором не погашена в повному обсязі у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.01.2024 року відкрито у справі провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2024 року здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення рішення без його участі не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явились повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог ч.6\~ст.187 ЦПК України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористались. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. 11.03.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Резуненко Д.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи у якій було повідомлено про наміри відповідача узгодити з позивачем умови можливої мирової угоди. 24.11.2024 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі у якій зазначено, що укладення мирової угоди є неможливим. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Статтями\~13,\~81 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. За правилами частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що 11.08.2008 року [PERSON] звернувся до Відкритого акціонерного товариства «МТБ Банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступало ПАТ «Марфін Банк», а з урахуванням зміни найменування останнього виступає ПАТ «МТБ Банк» був укладений кредитний договір №00004/RX, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у сумі 61000,00 доларів США строком по 10 липня 2025 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,9%. У зв`язку зі зміною графіка погашення кредиту по кредитному договору №00004/RX від 11.08.2008 було укладено додаткову угоду №1 від 19.06.2009 до вказаного кредитного договору. В забезпечення кредиту між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №00004-СХ4 від 11.08.2008, а також іпотечний договір від 12.08.2008 року. Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.05.2012 року по справі № 2114/121/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14.02.2013 року, вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №00004/RX від 11.08.2008 року в сумі 66399,15 доларів США та 12157,76 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у сумі 58433,54 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 7965,61 доларів США, заборгованості по пені в сумі 12057,76 грн. в тому числі за рахунок звернення стягнення на житловий будинок. \~ \~ \~ \~ На підставі рішення суду були видані виконавчі листи №2114/121/2012 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] вказаної заборгованості. ПАТ «МТБ Банк» виконавчі листи були пред`явлені до виконання до ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні. 15.06.2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення боргу з [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~04.06.2020 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення боргу з [PERSON] . Станом на 01.02.2022 року заборгованість за кредитним договором №00004/RX від 11.08.2008 року та за рішенням суду непогашена в повному обсязі, у зв`язку з чим, з метою безпосереднього врегулювання спору, ПАТ «МТБ Банк» 01.02.2022 року було направлено відповідачам вимоги № 06/52-0/62 та № 06/53-0/62 відповідно до якої банк вимагав у п`ятиденний строк з дати отримання цієї вимоги виконати в повному обсязі зобов`язання перед ПАТ «МТБ Банк» за кредитним договором №00004/RX від 11.08.2008 року та рішенням Комсомольського районного суду м. Херсон від 08.05.2012 року по справі № 2114/121/12 в розмірі 43199,30 дол. США та 12157,76 грн., а також 3% річних від простроченої суми за останні три роки, що складає 3891,49 дол. США. Однак вказані вимоги були залишені без виконання, відомостей на підтвердження протилежного відповідачами не надано. Виходячи з зазначеного, сума 3% річних від простроченої суми за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року становить 3891,49 доларів США. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів. Формулювання статті 625 ЦК, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК. Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме три проценти річних за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року, тобто за останні три роки до звернення з позовом до суду, у розмірі 3891,49 дол. США. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вказані нарахування здійснені на суму заборгованості, визначену судовим рішенням від 14.02.2013 у розмірі 66399,15 дол. США, яке не виконане відповідачами. Контр розрахунок 3% річних відповідачами не надано, як і доказів погашення чи часткового погашення заборгованості. Отже, оскільки кредитор уже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржників стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, у тому числі, за останні три роки до моменту пред`явлення позову. Аналогічний висновок сформульовано у постанові КЦС Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №548/223/19. Таким чином, у справі що розглядається, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати зобов`язання боржника за кредитним договором натуральним зобов`язанням (задавненою вимогою), оскільки рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.05.2012 року по справі № 2114/121/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14.02.2013 року, стягнуто з боржників на користь банку заборгованість за кредитним договором, тобто вимога банку про стягнення заборгованості за кредитом вже захищена у судовому (примусовому) порядку. Позовні вимоги про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України, обмежуються останніми трьома роками, які передували подачі даного позову, тобто пред`явлені з урахуванням трирічного строку позовної давності. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на час укладення договору поруки, зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як встановлено судом, рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.05.2012 року по справі № 2114/121/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14.02.2013 року з поручителя солідарно з боржником стягнуто заборгованість за кредитним договором, тобто на час пред`явлення вимоги до поручителя порука не була припинена. Статтею 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства відноситься обов`язковість судового рішення. Права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. У постанові Верховного Суду від\~08 грудня 2022 року у справі № 921/542/20 містяться правові висновки про те, що ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, з урахуванням чого у кредитора наявне передбачене частиною другою статті 625 України право на нарахування трьох процентів річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання. […]\~Кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові у національній валюті - гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника у цій валюті, має право за частиною\~другою\~статті\~625 ЦК України\~на нарахування трьох процентів річних на таку заборгованість боржника за весь час прострочення виконання ним грошового зобов`язання. Правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості поширюється і на поруку, оскільки наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителя, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України. Вказана норма не містить застереження щодо неможливості солідарної відповідальності боржника та поручителя за порушення грошового зобов`язання. Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати трьох процентів річних нарахованих на несплачений борг. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). З розрахунку 3% річних вбачається, що позивачем нараховано 3891,49 доларів США 3% річних за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року, який розраховується за наступною формулою - сума санкції = С (сума заборгованості) х 3% х Д (кількість днів прострочення) : 365 : 100. Враховуючи зазначене та межі позовних вимог, суд доходить висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено наявність підстав для солідарного стягнення з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» 3% річних у сумі 3891,49 доларів США, адже заборгованість стягнута з відповідачів на користь позивача рішенням суду відповідачами не погашена, позивачем доведено законність та правильність розрахунку 3 процентів річних, відповідачами іншого розрахунку не надано, доказів повного чи часткового погашення заборгованості також не надано. Частиною першою ст.133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 2481,00 грн. На підставі ст. ст.\~\~526,\~530,\~546,\~598,\~610,\~611,\~625,\~1049,1054\~ЦК України,

Outcome: approved