Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

16.01.2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява, в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь 13 392,28 грн майнового відшкодування. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 08.02.2023 року у м. Тернополі на вул. Руській, 14 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2023 року у справі №607/3555/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №ЕР.213183491) Потерпілий своєчасно звернувся із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. МТСБУ здійснило виплату регламентної виплати власнику автомобіля «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 12 042,28 грн на підставі наказу №3/8902 від 18.05.2023 року та звіту про оцінку автомобіля, що підтверджується платіжною інструкцією №922463 від 22.05.2023 року та оплатило послуги ФОП [PERSON] за складання звіту про оцінку автомобіля в сумі 1 350,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №922195 від 15.05.2023 року. А тому, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення грошових коштів в порядку регресу. Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, додатково зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач не повідомив суд про поважні причини неявки в судове засідання, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08.02.2023 року у м. Тернополі на вул. Руській, 14 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2023 року (справа №607/3555/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та та накладено адмінітсративне стягненння у виді штрафу. Як зазначено в постанові, 08 лютого 2023 року о 08 год. 30 хв. в м. Тернополі на вулиці Руській, 14, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Duster, номерний знак [NUMBER] , не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, перед початком маневру руху транспортного заходу заднім ходом не переконався у безпечності, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, унаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль Dodge Durango, номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. Крім цього, 08 лютого 2023 року о 08 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Руська, 14, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Duster, номерний знак [NUMBER] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 А Правил дорожнього руху. Суд прийшов до висновку, що в діях [PERSON] наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, тобто - порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також ст. 122-4 КУпАП, тобто - залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП України, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як зазначив похивач, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault», державний номерний знак [NUMBER] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів на спростування зазначеного. В той же час, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом №ЕР.213183491. 31.03.2023 року [PERSON] повідомила позивача про дорожньо-транспортну пригоду та 10.05.2023 року звернувся до останнього із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 08.02.2023 року внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно звіту про оцінку автомобіля «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] , складеного 11.04.2023 року суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем [PERSON] , вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] , складає 12 042,28 грн. На підставі наказу №3/8902 від 18.05.2023 року, звіту про оцінку автомобіля, Довідки №1 від 18.05.2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило виплату [PERSON] - власнику автомобіля «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 12 042,28 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №922463 від 22.05.2023 року. Крім того, позивач сплатив послуги ФОП [PERSON] за складання звіту про оцінку автомобіля в сумі 1 350,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №922195 від 15.05.2023 року. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом підпункту «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з підпунктом 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17). Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена водієм або власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, оскільки МТСБУ сплатило регламентну виплату в сумі 12 042,28 грн власнику транспортного засобу, який був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, отже наявні підстави для стягнення в порядку регресу з відповідача грошові кошти в розмірі 12 042,28 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за складання звіту про оцінку автомобіля у розмірі 1 350,00 грн суд зазначає наступне. Згідно положення п. 34.2., 34.4. ст. 34, п. 40.3. ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб. Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами вказаного Закону, а саме п. 34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або юридичну особу, у штаті якої аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень ст. 28, 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати витрат на збір документів та визначення шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача вартості витрат на встановлення розміру шкоди в сумі 1 350,00 грн., тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині. А тому повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial