Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Представник ТОВ «Сумська м`ясна компанія» - Мазнєва С.Г. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь третьої особи витрати на правову допомогу, які останній поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь третьої особи становлять 40 000 грн. Також, представник просить скасувати заходи забезпечення позову. В судове засідання представник третьої особи не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача в засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні заяви. Дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/11079/24 від 28.01.2025 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біфпостач», треті особи: Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумська м`ясна компанія», про захист прав інтелектуальної власності та відшкодування збитків відмовлено. 31.01.2025 представником третьої особи - Мазнєвою С.Г. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в які представник третьої особи просить стягнути з позивача на користь третьої особи витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн., які третя особа понесла в зв`язку з розглядом справи та про які представником було заявлено в судових дебатах. 03.02.2025 представник позивача, подала клопотання в якому просить відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що розмір витрат пов`язаних з правничою допомогою є завищеним, оскільки заявник є третьої особою по справі, а тому і не потребував значного часу для складання відповідних заяв та значного обсягу надання адвокатських послуг. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Сумська м`ясна компанія» та адвокатом Мазнєвою С.Г. був укладений Договір про надання правової допомоги та Додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 10.09.2024 /Т. ІІІ а.с.210, 213-215/. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, визначено, що оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом за ведення даної справи в місцевому суді в розмірі 40 000 грн. Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 17.01.2025, визначено, що загальна вартість послуг адвоката по веденню даної справи становить 40 000 грн. дана сума є фіксованою та не залежить від кількості часу витраченого адвокатом на ведення справи. Авансовий платіж в розмірі 20 000 грн. внесений клієнтом 10.09.2024. Остаточний розрахунок в сумі 20 000 грн. підлягає сплаті адвокату протягом 5- ти днів з дати підписання акту /Т. ІІІ а.с. 209/.Згідно копії платіжних інструкцій від 10.09.2024 №13091 та від 17.01.2025 №17820, вбачається, що ТОВ «Сумська м`ясна компанія» було сплачено кошти за надану правничу допомогу в загальному розмірі 40 000 грн. /Т.ІІІ а.с. 211-212/. Відповідно до постанов Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №159/5837/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, від 02.12.2020 у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 у справі №554/2586/16, від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Разом з тим, постановою Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 зазначено, що у разі встановлення у договорі про надання правової допомоги фіксованої суми гонорару надавати детальний опис робіт не потрібно, адже «розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу». Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи складність та тривалість розгляду справи в суді, а також те, що представником третьої особи до закінчення судових дебатів було заявлено, про відшкодування витрат на правову допомогу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявником подано належні докази обґрунтування розміру вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, у визначений законом строк, а тому заява про відшкодування витрат є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню. Посилання представника позивача на те, що стягувач є третьою особою, і не потребував значного часу для складання заяв та значного обсягу надання адвокатських послуг є необґрунтованими, адже кожна сторона має право на належний захист своїх інтересів та прав, крім того у даній справі вирішувалось питання прав третьої особи, як власника спірної торгової марки. Разом з тим, слід зазначити, що вимога щодо скасування арешту накладеного ухвалою суду є передчасною. Крім того, скасування заходів забезпечення позову розглядається на підставі вмотивованого клопотання учасника справи, про що постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Outcome: approved