Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] , посилаючись на те, що 06 лютого 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 40 (Копія свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 06 лютого 2015 року ). Мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дітей не має, наразі вони проживать з позивачкою. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведеться вже більше трьох років. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного просила шлюб розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 10.03.2025 до суду надійшла заява, в якій просить позовну заяву розглядати без участі позивача. Вказала, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та просила задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився. 10.03.2025 до суду надійшла заява, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, справу просить розглядати без участі відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 06 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 40, Свідоцтво про одруження Серія [NUMBER] від 06 лютого 2015 року. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Спору щодо розділу майна, що є спільною сумісною власністю, наразі не виникає. Шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, а також мають розбіжності у поглядах на сімейне життя. Відновлювати стосунки сторони наміру не мають, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved