Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості від 29.05.2024 та [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] провів 4 ліжко-дня з 28.03.2023 по 31.03.2023 та 27 ліжко-днів у період з 01.04.2024 по 28.04.2024 на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР. На його лікування витрачено бюджетні кошти в сумі 57199,52 грн., з яких за рахунок коштів державного бюджету - 47239,68 грн. та за рахунок коштів місцевого бюджету - 9959,84 грн. Ані Криворізькою міською радою, ані лікарнею по теперішній час жодних заходів до відшкодування даних витрат не вжито, що порушує економічні інтереси держави і призвело до необхідності звернення керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до суду з даним позовом в інтересах держави. Процесуальні дії у справі. 15.01.2025 позовна заява надійшла до суду. 21.01.2025 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 22.01.2025 позовна заява прийнята до розгляду; провадження у справі відкрито. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведенні повідомлені у встановленому законом порядку. Прокурор заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] є користувачем підсистеми Електронний суд, тому судові повістки та копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками направлялись судом в його електронний кабінет. Однак, у судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався, жодних заяв, клопотань від нього не надходило. Оскільки порядок виклику відповідача в судове засідання, передбачений ст. 128 ЦПК України, дотримано, суд вирішує справу за наявними матеріалами, та проголошує про ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.224 та ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року у справі №213/2148/23 (пр.1-кп/213/44/24), який набрав законної сили 06 вересня 2024 року, затверджено угоду про визнання винуватості від 29.05.2024 і [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто підтверджено факт вчинення відповідачем кримінального правопорушення, встановлені обставини спричинення шкоди потерпілому [PERSON] і те, що шкоду його здоров`ю було спричинено саме відповідачем (а.с.19-21). Згідно листа КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР від 28.10.2024 № 110-К та доданих до нього довідок-розрахунків від 25.10.2024 №№ 15/1 та 15/2, потерпілий [PERSON] провів 4 ліжко-дня у період з 28.03.2023 по 31.03.2023 та 27 ліжко-днів у період з 01.04.2024 по 28.04.2024 на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР та витрати на його лікування склали 57 199,52 гривень (а.с.46). За змістом довідки-розрахунку від 25.10.2024 № 15/1, вартість одного ліжко-дня стаціонарного лікування потерпілого [PERSON] , що сплачується за рахунок коштів державного бюджету, складає 1 409,52 гривень, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 390,44 гривень, тому загальна сума коштів, затрачених на лікування потерпілого у відділенні політравми даного лікувального закладу за період з 28.03.2023 по 31.03.2023 складає 7 199,84 гривень, з яких 5 638,08 гривень (1 409,52 х 4) за рахунок державного бюджету та 1 561,76 гривень (390,44 х 4) за рахунок місцевого бюджету (а.с.47-48). За змістом довідки-розрахунку від 25.10.2024 № 15/2, вартість одного ліжко-дня стаціонарного лікування потерпілого [PERSON] , що сплачується за рахунок коштів державного бюджету, складає 1 540,80 гривень, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 311,04 гривень, тому загальна сума коштів, затрачених на лікування потерпілого у відділенні політравми даного лікувального закладу за період з 01.04.2024 по 28.04.2024 складає 49 999,68 гривень, з яких 41 601,60 гривень (1 540,80 х 27) за рахунок державного бюджету та 8 398,08 гривень (311,04 х 27) за рахунок місцевого бюджету (а.с.49-50). Всього на лікування потерпілого [PERSON] витрачено закладом охорони здоров`я 57 199,52 гривень, з яких за рахунок коштів державного бюджету - 47 239,68 гривень та за рахунок коштів місцевого бюджету - 9 959,84 гривень. Розмір нарахованих коштів відповідачем не спростовано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої злочином. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Згідно з п. 2 вказаного вище Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Висновок суду. На підставі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Судом встановлено, що відповідач вчинив злочин, тому зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн.

Outcome: approved