Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

12.02.2025 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [PERSON] , згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.05.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., зареєстровано в реєстрі № 2-1260, належить на праві приватної власності житловий будинок з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на вищезазначений будинок було проведено у КП «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером № 8266 від 01.08.2000р. (номер реєстрової книги 10д, сторінка № 251). На підставі зазначеного договору Позивач прийняв в управління та користування вищезазначений житловий будинок. На даній земельній ділянці веде господарство. Але, власником земельної ділянки в розмірі 0,0260 га, на якій розташований даний житловий будинок з надвірними спорудами, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю № 650 від 26.10.1993р., що призначена для обслуговування житлового будинку, є [PERSON] та [PERSON] , Відповідачі по справі. На теперішній час немає можливості вирішити питання про перехід до мене права власності на вищезазначену земельну ділянку, оскільки наразі невідомо місце проживання та місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] , засоби зв`язку відсутні. Відповідно до чч. 1, 4 ст. 120 Земельного Кодексу України: «У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення... У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди»». Оскільки Позивачем набуто право власності на вказаний житловий будинок, то до Позивача, як до набувача житлового будинку, переходить право власності на дану земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку. На підставі ст.ст.\~278-279 ЦПК України,\~справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність та відсутність позивача, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі про час і місце слухання справи оповіщені відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на вебпорталі судової влади України. Заяв про розгляд справи у їхню відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку з відповідними надвірними спорудами що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.05.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., зареєстровано в реєстрі № 2-1260. Однак, право власності на земельну ділянку площею 0,0260 га, для обслуговування житлового будинку, розташована по [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] та\~ [PERSON] що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved