Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до [INFO] ( [ADDRESS] ) про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Вимоги позову обгрунтовано наступним. 17 жовтня 1989 року у матері позивача [PERSON] спільно з [PERSON] народився позивач - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.11.1989 о, серія [NUMBER] та номер [NUMBER] . Орієнтовно в 1990 році, внаслідок постійних побутових конфліктів, [PERSON] та [PERSON] було прийнято рішення припинення стосунків. В свою чергу [PERSON] поуинув [PERSON] та залишив його матері на самостійне виховання його- [PERSON] . Принагідно зазначити, що біологічний батько - [PERSON] ніякої участі у вихованні його не приймав в продовж усього його життя. Орієнтовно у 1993 році, [PERSON] познайомилась з [PERSON] , після тривалого спілкування, у них почались взаємні стосунки, відповідно до яких [PERSON] з [PERSON] почали спільно проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі права власності. 13 квітня 1985 року, [PERSON] разом з [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 13.10.1995 р. [INFO] у [PERSON] спільно з [PERSON] народився син - [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] з початку спілкування з їх сім`єю та проживання почав цікавитись вихованням його - [PERSON] , видавав кошти на купівлю отягу, взуття, оплачував побутові витрати збирав, водив його до школи, а також проводив з ним час та спілкувався, а [PERSON] в свою чергу повністю сприяла цьому, оскільки бачила в особі [PERSON] справжнього сім`янина, батька та члена сім`ї. Також у приватній власності, [PERSON] має земельну ділянку та невиликий дачний будинок, що знаходиться за такою адресою: [ADDRESS] . Необхідно зазначити, що [PERSON] неодноразово проводив там час у вільні та святкові дні разом зі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, він спільно з [PERSON] та з [PERSON] добровільно брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації протии України. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 08.05.2022 р, старший сержант [PERSON] призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] від 08 жовтня 2022 року, на посаду командира зенітно-ракетного взводу військової частини [NUMBER] . Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.09.2022 р солдат [PERSON] , який прибув із військової частини [NUMBER] був призначений на посаду гранатометника 1 розрахунку 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] . Відповідно до довідки форми №5 від 11.02.2024 №152, [PERSON] , з 30.04.2022 р., та по 11.02.2024 р, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Отже, згідно вищезазначеної інформації він - [PERSON] та [PERSON] , несли військову службу у військовій частині [NUMBER] спільно. [INFO] помер [PERSON] , цей факт підтверджується відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 11.10.2022 р., №284 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 10.09.2022 р. Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Відповідно до інформаційної довідки від 11 квітня 2023 р. про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, він з 24.11.1989 р. та по 15.01.2024 р був зареєстований за адресою: [ADDRESS] . Станом на сьогодні, він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки від 09.09.2024 р, яка видана громадською організацією садівниче товариство «Синтез», підтверджується, що [PERSON] виконував батьківські обов`язки у вихованні його [PERSON] у повному обсязі. Довідка надана по рішенню зборів та підписана головою правління, а також членами правління. 11 вересня 2024 року, [PERSON] отримала акт про фактичне проживання особи у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Акт виданий комунальним підприємством «керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». Відповідно до акту, підтверджується, що [PERSON] проживав у квартирі з 13.10.1996 р. та по 03.09.2022 р. В свою чергу, [PERSON] своєю заявою підтверджує те що впродовж усього його життя перебував у сімейних стосунках з [PERSON] , в якості останній виконував роль батька та утримував його. Важливо зазначити, що він визнає той факт, що [PERSON] утримува його усе своє життя. Свідками, які можуть підтвердити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] є мешканцями будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . а також члени сім`ї, які також можуть підтвердити факт виховання, утримання та постійного спілкування [PERSON] стосовно нього. Також, підтвердженням вище інформації є фотографії, які були зроблені впродовж життя [PERSON] (додаються до матеріалів справи). Отже, відповідно до вищезазначеного, [PERSON] можливо вважати особою, яка утримувала його - [PERSON] , тому що вони постійно проживали однією сім`єю, допомогали один одному, вели спільний побут, [PERSON] виховував та утримував його впродовж усього свого життя. Щодо вжиття заходів досудового врегулювання. Ним було написано та подано заяву за допомогою оператора поштового зв`язку Укрпошта, що підтверджується накладною №0101911594502 до [INFO] з метою отримання сповіщення про те що [PERSON] загинув під час захисту відчизни та для подальшого отримання матеріальної допомоги відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 р., № 168, про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану та відповідно до Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 09.10.2024 р. [INFO] було надано відповідь, із вихідним номером №10944. Відповідно до текту відповіді, його проінформували, що законодавчих підстав для виплати грошового забезпечення йому, як пасинку військовослужбовця [PERSON] не має. Після чого уповноважені особи [INFO] усно порекомендували звернутись до суду з позовом про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні [PERSON] стосовно нього - [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2024 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [INFO] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Призначено підготовче засідання по названій справі. 09.01.2025 року представником відповідача [INFO] через систему «Електронний суд» подано заяву про визнання їх явки у судове засідання не обов`язковою та розгляд справи здійснити без участі їх представника. До підготовчого розгляду справи позивач не з`явився, направив на адресу суду заяву про неможливість прибути в судове засідання у зв`язку з перебуванням на військовій службі та безпосередньо приймає участь у заходах необхідних для оборони України від військової агресії російської федерації. Розглянути позовну заяву без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 28.01.2025 року [PERSON] на адресу суду надано заяву про те, що вона є матір`ю [PERSON] та дружина загиблого військовослужбовця [PERSON] та те, що вона може підтвердити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . 28.01.2025 року [PERSON] на адресу суду подано заяву про те, що він є особою яка може підтвердити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . До підготовчого розгляду справи сторонни не з`явились. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2025 рокузакрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [INFO] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Призначено справу до судового розгляду. Позиваче на адресу суду подано заяву про виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] . Під час судового розгляду справи в судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] який суду пояснив наступне. [PERSON] є йому братом по мамі. Батько відносився до [PERSON] як до рідного. На запитання суду чи перебував [PERSON] на утриманні [PERSON] , той підтвердив , що дійсно батько утримуванням [PERSON] та його усе своє життя. Офіційно ніхто з нас не працював. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторонами визнано та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є сином [PERSON] , зо підтверджується свідоцтвом про народження від 23.11.1989 року серія [NUMBER] та номер [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 13 квітня 1985 року серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 жовтня 1995 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського р-ну м. Києва зроблено актовий запис № 1495. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 08.05.2022 року старший сержант [PERSON] призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] від 08 жовтня 2022 року, на посаду командира зенітно-ракетного взводу військової частини [NUMBER] . Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.09.2022 року солдат [PERSON] , який прибув із військової частини [NUMBER] був призначений на посаду гранатометника 1 розрахунку 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] . Відповідно до довідки форми №5 від 11.02.2024 №152, [PERSON] , з 30.04.2022 року та по 11.02.2024 року, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . 03.09.2022 року факт смерті [PERSON] підтверджується відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 11.10.2022 р., №284. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 10 вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] про що складено відповідний актовий запис №17117. Відповідно до інформаційної довідки від 09.09.2024 р, яка видана громадською організацією садівниче товариство «Синтез», підтверджується, що [PERSON] виконував батьківські обов`язки у вихованні його [PERSON] у повному обсязі. Довідка надана по рішенню зборів та підписана головою правління, а також членами правління. 11 вересня 2024 року, [PERSON] отримала акт про фактичне проживання особи у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Акт виданий комунальним підприємством «керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». Відповідно до акту, підтверджується, що [PERSON] проживав у квартирі з 13.10.1996 р. та по 03.09.2022 р. Витягом з реєстру територіальної громади 2024/011701614 від 27.09.2024 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 09.10.2024 р. [INFO] було надано відповідь, із вихідним номером №10944. Відповідно до текту відповіді, його проінформували, що законодавчих підстав для виплати грошового забезпечення йому, як пасинку військовослужбовця [PERSON] не має. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.1 ст. 81 ЦПК України). Положеннями ст. 268 СК України закріплений обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер, або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Вітчим- це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст.268 Сімейного кодексу України). Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню. Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Згідно п.7 Порядку "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30 листопада 2018 року виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Приймаючи рішення Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно з вимогами ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Протягом судового розгляду справи позивачем не було доведено фактів ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, а наданими показами свідків дані обставини підтвердженні бути не можуть. Інших доказів стороною позивача надано не було. Також, суд врахував вік позивача та померлого та відсутність працевлаштування обох протягом тривалого часу. Всупереч вимогам частини 1 статті 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач в підтвердження своїх вимог щодо встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] належних доказів не надав і судом їх не здобуто. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed