Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом. Просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.12.2024 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. У судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити з мотивів та підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не прибув. На адресу суду направив заяву про визнання позовних вимог, у якій проти задоволення позову не заперечив, просив розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 265, 281, 282 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року між [PERSON] , 1985 р.н., та [PERSON] , 1983 р.н., було укладено шлюб, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2793. Під час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.04.2014 року у справі № 462/4647/13-ц шлюб між [PERSON] , 1985 р.н., та [PERSON] , 1983 р.н. розірвано. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [PERSON] померла [INFO] . З позовної заяви вбачається, що після смерті матері неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем [PERSON] та [PERSON] , які є дідом та бабою неповнолітніх дітей. Окрім цього, позивач [PERSON] та [PERSON] є опікунами малолітнього [PERSON] , 2014 року народження, який є неповнорідним братом неповнолітніх [PERSON] , та [PERSON] . Крім того, як зазначає позивач, відповідач, як батько не бере участі у вихованні дітей, не забезпечує їх матеріально та не цікавляться її життям, здоров`ям, після розірвання шлюбу з матір`ю дітей у 2014 році та після її смерті у серпні 2022 року не виявляє щодо дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. З акту обстеження умов проживання від 23.10.2023, складеного представником СуСД Личаківського району вбачається, що неповнолітні [PERSON] , та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] та [PERSON] , які є дідом та бабою неповнолітніх дітей, та своїм братом [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , де для дітей створені всі умови для виховання, навчання та розвитку. Діти забезпечені усім необхідним для навчання, одягом, в сім`ї панує атмосфера любові, взаємоповаги, сімейного затишку, злагоди. Як вбачається з висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини зроблено висновок № 260001-вих-38876 від 17.03.2025 про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Більше того, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Яремко Х.І. було засвідчено справжність підпису [PERSON] при викладенні ним заяви, у якій такий заявив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстроване в реєстрі за №1723. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав У статті 164 Сімейного кодексу України є вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 150 Сімейного Кодексу України закріплені, наступні обов`язки батьків по вихованню дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт ухилення батька від виконання батьківського обов`язку підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та висновком органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку що слід позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач при пред`явленні позову звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави слід стягнути 1 211,20 грн судового збору

Outcome: approved