Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Жванецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Кам`янець-Подільський відділ державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про зняття арешту з майна. Ухвалою суду від 13.11.2024 року відкрито провадження у справі і призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 28.02.2025 року замінено неналежного відповідача Жванецьку сільську раду на належного [PERSON] . У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. При вивченні матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] направив до суду заяву про визнання позову [PERSON] про зняття арешту з майна. . Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В обґрунтування позовних вимог представник позивача Гончара Миколи Григоровича Гріх Леся, вказує, що Кам`янець-Подільським\~відділом ДВС\~у Кам`янець-Подільському\~районі в\~рамках виконавчого\~провадження №\~15540465\~ накладено\~ обтяження\~-\~арешт на\~все нерухоме\~майно позивача\~ [PERSON] . Виконавче провадження було відкрито при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-585 від 13.01.2005 року, згідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду про стягнення аліментів з [PERSON] \~ на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення\~ дитиною повноліття.\~ Шлюб між [PERSON] та [PERSON] \~розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18.08.2003 року, справа № 2-2968/2003. 27 лютого 2020 року старшим виконавцем Сірою О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку із смертю стягувача - [PERSON] (дата смерті [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серія [NUMBER] , дата видачі від 16.10.2024 року). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у реєстрі міститься запис про обтяження № 25381237 від 22.03.2018 року здійснений на підставі постанови Кам`янець-Подільського ВДВС про арешт майна та заборону його відчуження № 15540465 від 22.03.2018 року. Нерухоме майно на яке накладено арешт складається із двох земельних ділянок: земельна ділянка кадастровий номер 6822481500:03:006:0113, площею 2,00 га та земельна ділянка кадастровий номер 6822487600:08:010:0065, площею 1,095 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 22 жовтня 2024 року представником позивача направлялась письмова заява до Кам`янець-Подільського відділу ДВС у Кам`янець-Подільському районі із вимогою зняття арешту. Однак, у своїй відповіді Кам`янець-Подільський відділ ДВС у Кам`янець-Подільському районі від 04.11.2024 року № 62240 повідомив, що ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» перелічено підстави для зняття арешту з майна боржника. Смерть стягувача не є підставою для зняття\~ арешту з майна боржника, державний виконавець відмовляє у знятті обтяження № 25381237 від 22.03.2017 року, накладеного у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому для вирішення даного питання необхідно звертатися до суду. Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить [PERSON] на праві власності, створює перешкоди йому у здійсненні володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Таким чином, існує необхідність скасувати заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 25381237 від 22.03.2018 року, яка обумовлена тим, що жодних відомостей у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо даного виконавчого провадження немає. Тобто, виконавче провадження, у рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , є уже закінченим, тому звертається до суду про скасування вказаного арешту на його майно. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, повідомляє що підставою для накладання арешту на все нерухоме майно його батька стало виконавче провадження у справі про стягнення аліментів з [PERSON] (його батька) на користь [PERSON] (його матері) на його утримання до досягнення ним повноліття. Вказує, що матір [PERSON] ) [INFO] померла, відповідно виконавче провадження було закрите, але за боржником [PERSON] рахувалась заборгованість по несплаті аліментів в сумі 77\~693,60 грн. Його батьком у добровільному порядку сплачено на його користь усю заборгованість по аліментам, тому, будь-яка заборгованість по вказаному виконавчому провадженню відсутня, тому позовні вимоги батька про зняття арешту з його майна визнає і не заперечує щодо задоволення позову судом. Представник третьої особи, головний державний виконавець ДВС у Кам`янець-Подільському районі Олеся Сіра подала до суду клопотання, в якому просить справу розглядати без їх участі. Суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у повному об`ємі, суд встановив наступне. На примусовому виконанні в Кам`янець-Подільському відділі ДВС перебував виконавчий лист № 2-585 від 13.01.2005 року, виданий Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. 27.07.2020 року державним виконавцем завершено виконавче провадження №15540465 на підставі ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (провадження завершено, у зв`язку зі смертю стягувача [PERSON] , дата смерті [INFO] ). На момент завершення виконавчого провадження у боржника наявна заборгованість по аліментах, яка станом на 05.09.2018 року складала 77\~693,60 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Вказане\~підтверджується Довідкою\~начальнику відділу\~ДВС Сергія\~Брижака від\~04.11.2024\~року,\~Постановою про\~закінчення виконавчого\~провадження від\~27.02.2020\~року (ВП\~15540465), Свідоцтвом про смерть [PERSON] , Серії [NUMBER] від 16.10.2024 року. В межах виконання вказаного рішення суду державним виконавцем була винесена постанова про накладення арешту на усе нерухоме майно боржника [PERSON] та заборону його відчуження за № 15540465 від 22.03.2018 року, видавник: Кам`янець-Подільський РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області. Нерухоме майно, на яке накладено арешт складається із двох земельних ділянок: земельна ділянка кадастровий номер 6822481500:03:006:0113, площею 2,00 га та земельна ділянка кадастровий номер 6822487600:08:010:0065, площею 1,095 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.02.2024 року за № 366684627. 22 жовтня 2024 року представником позивача направлялась письмова заява до Кам`янець-Подільського відділу ДВС у Кам`янець-Подільському районі із вимогою зняття арешту. Однак, у своїй відповіді Кам`янець-Подільський відділ ДВС у Кам`янець-Подільському районі від 04.11.2024 року № 62240 повідомив, що ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» перелічено підстави для зняття арешту з майна боржника. Смерть стягувача не є підставою для зняття\~ арешту з майна боржника, державний виконавець відмовляє у знятті обтяження № 25381237 від 22.03.2017 року, накладеного у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому для вирішення даного питання необхідно звертатися до суду. Встановлено, що позивачем по справі, батьком відповідача, [PERSON] , у добровільному порядку, сплачено на користь сина усю заборгованість по аліментам, тому, будь-яка заборгованість по вказаному виконавчому провадженню відсутня, що підтверджується письмовою заявою відповідача [PERSON] . Тому, наявне обтяження у вигляді арешту майна, яке належить [PERSON] на праві власності, порушує його право власності та створює перешкоди у здійсненні ним володіння, користування та розпорядження майном. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до \~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільного права та інтересу може бути, крім інших, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ Приписами ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, в п. 3 ч. 1 даної статті, встановлено, що виконавче провадження закінчується в разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У відповідності до ст. 40 ЗУ \~«Про виконавче\~провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. \~ Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Частиною 1 статті 59 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналіз указаних норм матеріального закону дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Названі норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога власника про зняття арешту або іншого обтяження майна. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. \~ \~Аналізуючи \~наведені докази\~по справі,\~суд приходить\~до висновку,\~що обтяження\~на усе\~майно,\~власником якого\~є [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~накладене Постановою\~Кам`янець-Подільського\~ РВ\~ДВС ГТУЮ\~у Хмельницькій\~області про\~арешт майна\~та забороною\~на його\~відчуження №\~15540465\~від 22.03.2018\~року та\~зареєстровано в\~Єдиному реєстрі\~заборон відчуження\~нерухомого майна,\~реєстраційний номер\~обтяження 25381237\~від 22.03.2018\~року,\~ \~необхідно \~зняти,\~оскільки у позивача відсутні будь-які борги перед [PERSON] . Накладений і не знятий арешт на майно [PERSON] є втручанням держави в право позивача (як власника майна) на мирне володіння майном, яке передбачене статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод» та протоколами № 2,4,7 та 11 до Конвенції», в яких закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатись своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Європейський суд з прав людини зазначив, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи ( рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , щодо зняття арешту і заборони на його відчуження з усього майна, належному йому на праві власності, підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321,391 ЦК України, Закону України від 02.06.2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved