Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5933005 від 16.10.2020 року у розмірі 53428,00 грн., збитки, завдані інфляцією у розмірі 3600,03 грн., три проценти річних у розмірі 716,16 грн., понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та судові витрати в розмірі 2147,20 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.10.2020 року між ТОВ «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір №5933005 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. За умовами договору відповідач отримала кредит у розмірі 3000,00 грн., шляхом нарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, зі строком кредитування 25 днів, зі сплатою 1, 70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: credit-pro.com.ua/ обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 3000,00 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Представник позивача наголосив, що кредитний договір № 5933005 від 16.10.2020 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № UA857743 було направлено Позичальнику 16.10.2020 року на номер мобільного телефону вказаний ним в Анкеті на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор № [NUMBER] було введено Позичальником у відповідне поле на сайті Товариства 16.10.2020 року о 12:02 годині, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] , що належить Відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН». Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. відповідачеві підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №398/08 від 28.08.2023 року як технологічного оператора платіжного сервісу «Platon». В свою чергу, Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені Кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 18 травня 2021 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021, відповідно до умов якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №5933005 від 16.10.2020 року. Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним Додатком № 1 до Договору про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021 від 18.05.2021 р. до Позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями Відповідача за кредитним договором № 5933005 від 16.10.2020 в сумі 10435 грн., з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1275 грн. - сума простроченої заборгованості, 6160 грн. - сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. 18 травня 2021 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021, відповідно до умов якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 5933005 від 16.10.2020 року. Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним Додатком № 1 до Договору про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021 від 18.05.2021 р. до Позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями Відповідача за кредитним договором № 5933005 від 16.10.2020 в сумі 10435,00 грн., з яких 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1275,00 грн. - сума простроченої заборгованості, 6160,00 грн. - сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором № 5933005 від 16.10.2020 року не погашена. Загальна сума заборгованості станом на 08.09.2023 р. за Кредитним договором №5933005 від 16.10.2020 , становить - 53428,00 грн., яка складається з наступного: 10 435,00 грн. - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 42993,00 грн. - сума нарахованих відсотків станом на 08.09.2023 р. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Ц України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище викладене позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь: - збитки завдані інфляцією за період із 18.05.2021 р. по 08.09.2023 р. у розмірі 3600,03 грн.; - три проценти річних у розмірі 716,16 грн. за період із 18.05.2021 р. по 08.09.2023 р., судові витрати по сплаті судового в розмірі 2147,20 грн. та 3000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 04.10.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 19.10.2023 року до суду поштовою кореспонденцією від відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Твердження позивача, що між ТОВ «ФК «Арагон» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 16.10.2020 року №5933005, на думку відповідача, не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству виходячи із наступного. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 16.10.2020 року № 5933005. При цьому, приєднаний до матеріалів справи договори не містять підписів сторін договору. Згідно позовної заяви та копії поданого позивачем договору від 16.10.2020 року № 5933005, такий укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Однак разом із позовом позивачем не надано жодного доказу, що «Відповідач здійснив дії...», а саме: - зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця; - створив в такій системі особистий кабінет; - отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; - отримав електронне повідомлення від Кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; - ввів цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) Кредитодавця; - використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору від 16.10.2020 року № 5933005. Також відповідач зазначає, що позивач не надає жодного доказу направлення смс- повідомлення, наприклад інформації від мобільного оператора про його направлення. В зв`язку з чим, відповідач заперечує отримання будь якого смс-повідомлення з будь яким ідентифікатором, як і заперечує використання мобільного номеру [NUMBER] для його отримання. Доказів використання Відповідачем номеру [NUMBER] позивач не надає, а тому все вищевикладене, є лише необґрунтованими припущеннями з боку представника позивача. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. В той же час, Позивачем не надано до суду жодного доказу, який би підтверджував встановлення особи, якій направлявся та чи направлявся взагалі примірник спірного договору. Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 16.10.2020 року № 5933005, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо нібито отримання [PERSON] від ТОВ «ФК «Арагон» коштів в кредит, відповідач зазначає наступне. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. А це означає, що навіть якщо такий договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою його укладення, а значить і правових наслідків для позичальника. Належними доказами, які підтверджують перерахування Відповідачу певної суми від ТОВ "ФК «Арагон» можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Банківські виписки з рахунків позичальника, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу, який би свідчив про отримання [PERSON] коштів. Позивачем до позовної заяви долучено інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» від 28.08.2023 року. Відповідач звернула увагу, що такий лист не відповідає вище переліченим вимогам до первинних облікових бухгалтерських документів, а тому не може бути належним доказом отримання нею будь яких коштів. Відповідач, зі свого боку, заперечує укладення спірного договору та отримання коштів від ТОВ «ФК «Арагон». Щодо стягнення заборгованості у сумі 53 428,00 грн, відповідач наголосила наступне. Відповідно до п.3.1., нібито, укладеного кредитного договору, термін надання кредиту становить 25 днів. Як вбачається у правовій позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (пункт 54 постанови) - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Отже, якби навіть кредитний договір було укладено, та Відповідач отримав би кошти у кредит, Позивач, мав би право нараховувати відсотки лише за період із 16.10.2020 року по 10.11.2020 року. Матеріали справи не містять доказів, що між сторонами в належній формі була досягнута домовленість про продовження строку користування відповідачем кредитом. Також, матеріали справи не містять доказів, що до договору укладалися додаткові угоди чи такий пролонгувався. Відповідач вказала, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Отже, оскільки Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів ні про укладення договору на отримання кредиту, ні детального розрахунку боргу, відповідач вважає позовні вимоги ТОВ «BBC-Факторинг» про стягнення з неї кредитного боргу недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. 13.12.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - Юхименка Ю.Ю. надійшли додаткові пояснення у справі, зі змісту яких вбачається, що сторона позивача заперечує проти пояснень відповідача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. Так, правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», («Правила надання кредиту») визначають умови та порядок укладання договорів з клієнтами, порядок їх зберігання, а також зберігання інших документів, пов`язаних з наданням цього види фінансових послуг, та систему захисту інформації, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством та Позичальником (Правила надання кредиту знаходяться в публічному доступі на сайті Товариства: credit-pro.com.ua/). Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: credit-pro.com.ua/ обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 3000,00 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу/ Вищевикладене підтверджує те, що волевиявлення Відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі, відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. На підставі вищевикладеного, ініціатором щодо укладення кредитного Договору був Відповідач, маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його порядком співпраці з Фінансовою установою самостійно обрав дату укладання Договору, а шляхом отримання від Товариства кредитних коштів та внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, повністю погодився з умовами кредитного Договору. Відповідно до алгоритму взаємодії позичальника з ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» (ТМ Credit-pro) з метою акцепту оферти та укладення електронного договору повідомляє, що Позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить в собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС-повідомленням, на номер телефону, вказаний Позичальником у Заявці на кредит. Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону вказаний Позичальником в Анкеті на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується Позичальником для підписання електронного договору. Після підпису Електронного повідомлення Позичальником, зазначене повідомлення надходить до Товариства та свідчить/повідомляє Товариство про те, що Позичальник надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Товариства щодо укладання кредитного Договору з Позичальником. Після зазначених дій Договір між Товариством та Позичальником вважається укладеним і Товариство здійснює дії передбачені умовами укладеного Договору щодо перерахування коштів Позичальнику на його банківський рахунок. Після підписання кредитного договору Позичальник в автоматичному режимі отримує кошти на банківську картку. Товариством роз`яснюється Позичальнику, що у разі його згоди з оферто Товариства, а саме ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства і відповідне поле на сайті Товариства, що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено з Відповідачем, тобто введення у відповідне поле одноразового ідентифікатора та перерахування Товариством грошових коштів на банківський рахунок Позичальника. Представник наголосив, що кредитний договір №5933005 від 16.10.2020року був підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор №UA857743 було направлено Позичальнику 16.10.2020 року на номер мобільного телефону вказаний ним в Анкеті на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор № UA857743було введено Позичальником у відповідне поле на сайті Товариства 16.10.2020 року о 12:02 годині, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач, підписавши договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № UA857743, погодився з усіма його істотними умовами, при цьому отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Правилами та Договором в Особистому кабінеті Позичальника. Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000,00 грн. строком на 25 днів зі сплатою 1,7 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Виконання Первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. Відповідачеві підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 398/08 від 28.08.2023 року як технологічного оператор. Враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, вважаємо обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги. Щодо посилань відповідача про ненадання позивачем до позовної заяви жодного доказу отримання Відповідачем грошових коштів у розмірі 3000 грн. на рахунок № [NUMBER] , представник позивача вказав наступне. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Пунктом 3.4. визначено, що датою отримання кредиту Позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відразу після підписання Відповідачем договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № UA857743 Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] , що належить Відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» (довідка щодо ідентифікації Позичальника в системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» було додано до позову) . До позовної заяви було додано Позивачем було додано інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» № 398/08 від 28.08.2023 року як технологічного оператора платіжного сервісу «Platon», яка доводить виконання Первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. Слід звернути увагу, що Відповідачем до позовної заяви не додано доказів які б вказували на те, що банківська карта № [NUMBER] їй не належить. Всі докази та твердження Відповідача ґрунтуються лише на нічим не підтверджених та не доведених запереченнях. Стосовно нарахування відсотків за користування кредитними коштами, представника зазначив наступне. Так, у п. 4.1. договору зазначено, що знижена процентна ставка в розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 620,5% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п.3.1. договору, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п.3.1. договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6. цього Договору. У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка. Так, у відповідності до п.4.2 договору, стандартна процентна ставка в розмірі 2.3% (два цілих тридцять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839.50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, Кредитодавець надає Позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів. Оскільки Відповідач у строк до 10.11.2020 не виконала зобов`язання за кредитним договором щодо повного погашення заборгованості, за умовами цього договору підлягали нарахуванню плата за користування кредитними коштами саме за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому наголосив, що в матеріалах справи наявний детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором №5933005 від 16.10.2020 року. Разом з тим, долучив до матеріалів справи обґрунтований розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом по договору № 5933005 від 16.10.2020, а також розрахунок інфляційних збитків та трьох процентів річних по договору № 5933005 від 16.10.2020 року. Таким чином, в зв`язку з тим, що Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, то позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. 21.12.2023 року через систему «Електронний суд» відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказала, що сторона позивача не надає будь якого доказу, що відповідач взагалі здійснював будь-які дії направлені на реєстрацію в ЕС «ТОВ «ФК «Арагон». Також сторона позивача не надає копії паспорту відповідача, ідентифікаційного коду, які б могли свідчити, що відповідач надавав їх «первісному кредитору», та що останній якимось чином встановлював особу яка зверталась, якщо таке звернення було взагалі, за отриманням кредитних коштів. Представник позивача повторно намагається ввести суд в оману, зазначаючи, що кредитний договір № 5933005 від 16.10.2020 року нібито був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № [NUMBER] було направлено позичальнику 16.10.2020 року на номер мобільного телефону вказаний ним в Анкеті на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор № [NUMBER] було введено Позичальником у відповідне поле на сайті Товариства 16.10.2020 року о 12:02 годині, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. В той же час, Позивач не надає жодного доказу направлення такого смс-повідомлення, наприклад інформації від мобільного оператора про його направлення. Відповідач заперечує отримання будь якого смс-повідомлення з будь яким ідентифікатором, як і заперечує використання мобільного номеру [NUMBER] для його отримання. Доказів використання Відповідачем номеру [NUMBER] Позивач не надає, а тому все вищевикладене, є лише необґрунтованими припущеннями з боку представника Позивача. З клопотанням про витребування доказів, наприклад, від мобільного оператору, щодо особи яка нібито використовувала мобільний номер [NUMBER] , та чи взагалі було направлено будь-яке смс-повідомлення на цей номер, та його зміст, позивач до суду не звертався. Щодо нібито отримання [PERSON] від ТОВ «ФК «Арагон» коштів в кредит, відповідач зазначила наступне. Належними доказами, які підтверджують перерахування Відповідачу певної суми від ТОВ "ФК «Арагон» можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу, який би свідчив про отримання відповідачем коштів. Разом з тим, відповідач вказав, що долучена до позову інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» від 28.08.2023 року не відповідає вимогам первинних облікових бухгалтерських документів, а тому не може бути належним доказом отримання відповідачем будь яких коштів. Крім того, відповідач вказала, що вказаний лист не містить будь яких ідентифікуючих даних щодо особи отримувача. До того ж, надана позивачем роздруківка нібито укладеного кредитного договору не містить номеру картки [NUMBER] . Також відповідач зазначив, що позивач не був позбавлений можливості надати виписку з рахунку ТОВ «ФК «Арагон» де б зазначалось ким та куди перераховувались кошти, підстави такого перерахування (наприклад на виконання кредитного договору), повний номер рахунку, який би дав можливість ідентифікувати користувача таким рахунком. Із клопотанням до суду про витребування доказів, наприклад у первісного кредитори або установи банку, щодо зарахування коштів та особи яка використовує рахунок, позивач не звертався. Відповідач наголосила, що вона заперечує укладення спірного договору та отримання коштів від ТОВ «ФК «Арагон». Щодо стягнення заборгованості у сумі 53 428,00 грн, хочу звернути увагу суду на наступне. Відповідно до п.3.1., нібито, укладеного кредитного договору, термін надання кредиту становить 25 днів. На думку відповідача, якби навіть кредитний договір було укладено, та [PERSON] отримала би кошти у кредит, Позивач, мав би право нараховувати відсотки лише за період із 16.10.2020 року по 10.11.2020 року. Матеріали справи не містять доказів, що між сторонами в належній формі була досягнута домовленість про продовження строку користування відповідачем кредитом. Також, матеріали справи не містять доказів, що до договору укладалися додаткові угоди чи такий пролонгувався. Разом з тим, відповідач наголосила, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. В зв`язку з вищезазначеним, [PERSON] наголосила, що оскільки стороною позивача не надано суду належних і допустимих доказів ні про укладення договору на отримання кредиту, ні детального розрахунку боргу, тому вважала позовні вимоги ТОВ «ВВС-Факторинг» про стягнення з відповідача кредитного боргу недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. В судове засідання представник позивача - Юхименко Ю.Ю. не з`явився, в позовні заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2020 року між ТОВ «ФК «Арагон» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 5933005, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у сумі 3000,00 грн., зі сплатою платежу кредиту та процентів. Даний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 3.3. договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованого Позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Згідно до змісту інформаційної довідки №398/08 від 28.08.2023 року ТОВ «Платежі Онлайн» вбачається, що ТОВ «Платежі Онлан» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішне перерахування суми транзакції в розмірі 3000,00 гривень на карту № [NUMBER] . Опис: видача кредиту по договору 5933005. Вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитного договору від 16.10.2020 року. Разом з тим, будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, або ж вносив платежі щодо погашення заборгованості, матеріали справи не містять. Також, з матеріалів справи вбачається, що 18.05.2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та позивачем ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ВВС-Факторинг» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Арагон», в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №5933005 від 16.10.2020 року. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021 від 18.05.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 10435,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 3000,00 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам становить - 1275,00 грн.; прострочена заборгованість по підвищеним відсоткам становить - 6160,00 грн. Докази того, що позивачем на адресу відповідача скеровувалась досудова вимога, щодо погашення заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи відсутні. Станом на день розгляду справи, зобов`язання за кредитним договором належним чином відповідачем не виконано. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, зокрема те, що [PERSON] не доведено факту належного виконання нею умов кредитного договору, тому приходить до висновку про те, що у позивача наявні правові підстави для звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачають, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чинон, беручи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем ВВС-Факторинг у даному випадку не підтверджено доказами обставини на які він посилається в обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за договором, а саме: матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «ФК «Арагон» своїх зобов`язань за Договором, оскільки належних та допустимих доказів перерахування відповідачу грошових коштів матеріали справи не містять. Посилання представника позивача на інформаційну довідку № 43/10 від 04.10.2023 ТОВ «Платежі Онлайн», суд не може прийняти уваги, оскільки номер картки який у ній зазначений не відображений у повному розмірі та в ньому відсутній будь-які ідентифікуючі дані щодо особи отримувача. При цьому, доказів того, що карта №№ [NUMBER] належить відповідачу матеріали справи не містять. Окрім цього, укладений між ТОВ «ФК «Арагон» та [PERSON] договір не містить посилання на те, що сторони погодили процедуру надання коштів у позику саме шляхом перерахування на картку № [NUMBER] . Крім того, матеріли справи не містять посилань та доказів на те, що між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «Платежі Онлайн» існують правовідносини щодо переказу коштів та ТОВ «ФК «Арагон» уповноважувало ТОВ «Платежі Онлайн» здійснювати переказ коштів відповідачу. Розрахунок заборгованості, який позивач долучив до позовної заяви, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що саме відповідачу по справі були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем по справі. Суд звертає увагу, що виникненню у позичальника обов`язку повернути позику має передувати виконання позикодавцем своїх зобов`язань щодо надання такої позики, а за відсутності доказів належного виконання своїх зобов`язань позикодавцем суд не може стверджувати про виникнення у позичальника зобов`язання щодо повернення позики. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем у даному випадку не підтверджено доказами наявність обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та понесених витрат на сплату судового збору.

Outcome: dismissed