Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

27 лютого 2025 року ТОВ «Таліон плюс» через систему «Електронний суд» звернулося до Ніжинського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 33967,50 грн, 2422,40 грн судового збору, 5000,00 грн витрат на правову допомогу. Позовна заява\~обґрунтована тим,\~що 20.08.2024\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 393646389 у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти (з урахуванням усіх траншів) у розмірі 10500,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач, ознайомившись із істотними умовами оферти, надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом направлення повідомлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке підписано відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме ввів у спеціальному полі під офертою, яка містить істотні умови договору, одноразовий ідентифікатор, натиснувши іконку «відправити/підписати». Відповідач не виконав умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 33967,50, з яких: 10500,00 грн заборгованість по кредит, 23467,50 грн заборгованість по процентам за користування кредитом. У подальшому 22.10.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за договором факторингу № МВ-ТП/5 ТОВ «Таліон плюс». Таким чином, ТОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] нарахування жодних штрафних санкцій позивачем не здійснювалося. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2025 року відкрито провадження, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача Бражук М. О. надійшла заява про розгляд справи без участі на підставі матеріалів справи, просила задовольнити позовні вимоги повністю. У судовому засіданні заперечуючи проти позову, представник відповідача [PERSON] адвокат Луєнко Ю. В. посилається на відсутність у ТОВ «Таліон плюс» права вимоги за кредитним договором, указуючи, що кредитор не повідомив боржника про зміну кредитора належним чином ,відповідно до вимог ст. 1082 ЦК України, у зв`язку з чим у позичальника зобов`язання здійснювати платежі саме позивачу не виникає. Крім того, [PERSON] зауважив, що в матеріалах справи відсутні первинні банківські документи, що не дає можливості перевірити факт перерахування чи отримання відповідачем коштів у кредит. Надані позивачем докази є внутрішніми документами та жодним чином не підтверджують факт отримання коштів саме [PERSON] і належного повідомлення про зміну кредитора. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на недостатні докази переведення коштів саме на рахунок відповідача [PERSON] , крім того сам відповідач заперечує отримання кредиту. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено, що 20.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 393646389, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 10500,00 грн строком на 30 днів (а. с. 20 30). Згідно з п. 2.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 10500,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та платіжного доручення (заява) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську картку отримувача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів [PERSON] за договором №393646389 від 20.08.2024 на платіжну картку № [NUMBER] хх-ххх-0070 на суму 10500,00 грн (а. с. 35). 22.10.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/5, згідно з яким право вимоги щодо стягнення заборгованості з боржників, указаних у відповідних Реєстрах прав вимоги було відступлено позивачу (а. с. 10-13). Зокрема, відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 20.10.2024 та розрахунку заборгованості, позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 33967,50 грн, яка складається з 10500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 23467,50 грн заборгованості по процентам з користування кредитом (а. с. 11 13, 14, 116). Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Матеріали справи не містять доказів того, що кредитні кошти були перераховані на картку, яка належить саме відповідачу або на зазначені останнім реквізитами. Суд зауважує, що відсутність в матеріалах справи первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Таліон плюс» в повному обсязі. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed