Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 03.06.2023 року між сторонами було укладено шлюб. Вказує, що протягом останніх 6 місяців відношення з відповідачем поступово погіршилися, в результаті чого між сторонами зникло порозуміння, відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя. Втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин не можливе, у зв`язку із чим позивачка просила суд про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в тому числі і згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом подання відзиву не скористався. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2023 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 113). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1\~ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу та відсутність заперечень проти нього зі сторони відповідача, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,\~110,\~112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб\~розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в позовній заяві просила суд про залишення їй прізвища, набутого нею при реєстрації шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у зв`язку із чим з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму судового збору.

Outcome: approved