Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У грудні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, у якому просить стягнути з останнього суму боргу у розмірі 80 000 доларів США, крім того 800 000 російських рублів, що у гривневому еквіваленті складає 325 512 грн., 3% щомісячних за користування коштами визначених умовами розписки, а саме 11 100 доларів США та 144 000 російських рублів, що у гривневому еквіваленті складає 58 592 грн., 16 коп., а також 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 3 964, 93 доларів США та 39 649, 32 російських рублів, що у гривневому еквіваленті складає 16 132 грн. 91 коп. Крім того, просила стягнути витрати понесені за сплату судового збору та на правову допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 24.09.2021 року надала у позику [PERSON] 80 000 доларів США та 800 000 російських рублів терміном на 6 місяців зі сплатою 3% щомісячних платежів. Факт передачі та отримання коштів оформлений письмовою розпискою за особистим підписом [PERSON] За твердженням позивача [PERSON] , на даний час, не виконав у повному обсязі своїх зобов`язань за договором, а лише після 31.03.2022 року - настання строку повернення позики, частково сплатив у рахунок 3% щомісячних платежів загалом 3300 доларів США. Згідно розрахунків позивача, оскільки [PERSON] зобов`язувався за договором із отриманих сум сплачувати 3% щомісячних платежів кожного 25 числа поточного місяця до березня 2022 року, їх загальний розмір за час користування коштами складав: 14 400 доларів США та 144 000 російських рублі. З врахуванням сплачених щомісячних платежів у загальному розмірі 3300 доларів США до стягнення підлягають 11 100 доларів США та 144 000 російських рублів. При цьому, 3% річних за ст. 625 ЦК України з отриманих сум позивач обраховує за період з 01.04.2022 року по 24.11.2023 року, що складає 3 964, 93 доларів США та 39 649, 32 російських рублів. Оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань з повернення коштів, [PERSON] просила про задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки до суду не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Згідно розписки датованої 24.09.2021 року наданої [PERSON] від [PERSON] , останній отримав грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США та 800 000 російських рублів у своє користування під 3% у місяць на термін 6 місяців. Відсотки зобов`язується виплачувати кожного 25 числа поточного місяця. У випадку потреби дострокового повернення коштів просить повідомити за 1 місяць. У відповідності з п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов`язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, а відповідач на спростування вказаних обставин і, на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. При цьому, [PERSON] не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення коштів позики, або ж спростування факту оформлення вказаної розписки. За розпискою [PERSON] отримав 24.09.2021 року від [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США та 800 000 російських рублів на 6 місяців, тобто зі строком повернення до 24.03.2022 року. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на зазначене, вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] основної суми боргу у розмірі 80 000 доларів США та 800 000 російських рублів законна та обґрунтована. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно розписки [PERSON] отримав 24.09.2021 року від [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США та 800 000 російських рублів під 3% в місяць, терміном на 6 місяців. Відсотки зобов`язався сплачувати кожного 25 числа поточного місяця. За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до позовної заяви, на виконання оплати 3% щомісячних платежів [PERSON] отримала від [PERSON] після 31.03.2022 року суму у загальному розмірі 3300 доларів США. Вказана обставина підтверджена представником позивача в судовому засіданні, а отже згідно положень ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Таким чином, 3% щомісячних за 6 місяців користування грішми з суми позики 80 000 доларів США складає - 14 400 доларів США, а з врахуванням часткової сплати [PERSON] щомісячних відсотків у загальному розмірі 3300 доларів США різниця і решта до виплати складає 11 100 доларів США (- 14 400- 3 300=11 100). При цьому, 3% щомісячних за 6 місяців користування грішми з суми позики 800 000 російських рублів складає - 144 000 рублів, (еквівалентно 58 592 грн. 16 коп. по курсу НБУ станом на 24.11.2023 року). Ч 2 ст. 524 ЦК України дозволяє сторонам визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, але відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадках порядку та на умовах встановлених законом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогою позову позивач стягнення заборгованості щодо доларів США з відповідача просить здійснювати у тій же іноземній валюті, а щодо рублів просить здійснити в гривнях по курсу НБУ станом на 24.11.2023 року. Офіційний курс гривні до російського рубля НБУ станом на 24.11.2023 року становить 0,40689 гривні за один рубль. Таким чином, з врахуванням прохальної частини позову стягнення заборгованості на користь [PERSON] проводиться щодо доларів США у тій же іноземній валюті, а щодо рублів в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 24.11.2023 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в судовому засіданні доведено, що боржник прострочив повернення коштів позики, тому згідно ч. 2 ст.625 ЦК України є підстави для стягнення 3% річних, нарахованих на суми позики 80 000 доларів США та 800 000 російських рублів з 25.03.2022 року до 24.11.2023 року, що складає: 3 800 доларів США та 38 000 рублів (за курсом НБУ станом на 24.11.2023 року 15 461,82 грн.) Таким чином, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки суд не погоджується із здійсненим позивачем порядком і розміром розрахунків 3% річних. Також, не підлягає задоволенню вимога позивача про вказівки органу який здійснюватиме примусове виконання рішення про нарахування боргу за «формулою» до моменту виконання цього рішення. Суд звертає увагу, що у відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Способи захисту порушеного права чітко визначені ст. 16 ЦК України. При цьому, чинне законодавство не містить положень щодо можливості у суду здійснення вказівок для особи, що не була стороною у справі до зобов`язання виконання певних дій, більше того, які можливо настануть у майбутньому. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial