Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Представник позивачки звернулась з позовом до суду мотивуючи тим, що відповідачка, будучи матір`ю неповноліньої доньки - [PERSON] , [INFO] ,її вихованням та утриманням не займається, не проявляє турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, всіляко ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріально не утримує. З серпня 2021 року дитина проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: кв. [ADDRESS] , що належить позивачці на праві приватної власності,та знаходиться на повному утриманні бабусі. Враховуючи дані обставини, представник позивачки просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповноліньої доньки [PERSON] . В судове засідання представник позивачки не з`явились, однак письмовою заявою прохала суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату та час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Відзив на позов до суду не подала. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради, як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явилась, проте письмовою заявою просила суд слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, крім того заявила клопотання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна, в сім`ї якого проживає дитина. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що громадянка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповноліньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 вересня 2008 року (а.с.7), відомості про батька дитини записані зі слів матері. [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] зареєстровані у домоволодінні колишнього чоловіка відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживають, що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради №289 від 21.02.2023 року (а.с.9) та Витягом з Реєстру територіальної громади №2023/002471137 від 24.03.2023 року (а.с.27). Місце фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , однак згідно актів обстежень умов проживання складених службою у справах дітей Петрівської селищної ради 23 вересня 2024 року та 03 жовтня 2024 року громадянка [PERSON] не проживає за вказаними адресами (а.с.43-44), що також підтверджується листами комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Петрівської селищної ради № 01-11/51 від 24 вересня 2024 року та № 01-11/57 від 07 жовтня 2024 року (а.с.45-46). Позивачка [PERSON] являється рідною бабусею неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження відповідачки серії [NUMBER] від 14 серпня 1989 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 листопада 1988 року (а.с.10,12). Із серпня 2021 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із бабусею та перебуває на її утриманні, а її мати [PERSON] за цей час життям доньки не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Крім того, [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності передбаченої частиною 1 статті 184 КУпАП, а саме, за невиконання батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей, що підтверджується постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2023 року (а.с.14). Позивачка разом із неповнолітньою [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS] , що належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується Інформаційною довідкою № 388584870 та копією технічного паспорта на квартиру (а.с.15-19), де за цей час створила належні умови для проживання онучки, піклується про її здоров`я, займається її вихованням та контролює навчальний процес. Як вбачається з довідки №02-26/74 від 20.05.2024 року, [PERSON] навчається у 9А класі Криворізької гімназії №118 Криворізької міської ради (а.с.8), відповідачка у навчально-виховному процесі дитини участі не приймає, на контакт з класним керівником не йде. В зв`язку з чим, 12 листопада 2024 року на ім`я начальника служби у справах дітей Саксаганської районної у місті ради, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , написала заяву в якій просила вирішити питання про позбавлення батьківських прав її матір [PERSON] (а.с.72). На підставі чого, виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ,оскільки мати ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини (а.с.71). Таким чином викладені у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження іншими матеріалами справи. Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною певної середньої освіти. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак, при розгляді справи суд не вирішує питання стосовно стягнення аліментів, оскільки воно не заявлено у позовних вимогах. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд бере до уваги надані позивачкою докази щодо ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. При цьому, суд вважає за необхідне пояснити відповідачці, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не цікавиться її долею, не піклується про її здоров`я та розвиток, участі у вихованні не приймає, не проявляє до доньки батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги, тому суд дійшов висновку про задоволення позову, що відповідає найвищим інтересам дитини. Питання щодо стягнення судових витрат позивачкою не заявлялось. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 150,155,157,164,165,166,167,169 СК України та ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства».

Outcome: approved