Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 19.12.2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», надалі (ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором № 4294367 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.01.2024 року станом на 26.08.2024 року у розмірі 93450,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 13.01.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» ( торгова марка «Сredit 7») та відповідачем було укладено Договір № 4294367 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000,00 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування ( 912,5 %) річних. Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту був укладений в електронному вигляді за допомогою ІТС та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти було перераховано відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] , у розмірі 14000,00 грн. 13.01.2024 року. 26.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 26/08/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 4294367 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.01.2014 року перейшло до позивача. Станом на 26.08.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 93450,00 грн. Оскільки відповідач не сплатив наявну заборгованість, що порушує права позивача, змушені звернутися до суду з даним позовом. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 20.02.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслана судом на адресу відповідача повістка повернулася до суду з відміткою працівника пошти у рекомендованому повідомленні №0690294042608 «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить її належне вручення. Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу Встановлені судом обставини Судом встановлено, що 13.01.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (мобільний додаток «Сredit 7») та [PERSON] підписано Договір № 4294367 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до вимог Закону України Про електронну комерцію. Відповідно до умов Договору Товариство зобов`язалося надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки (п.1.2 Договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів 25 днів ( п. 1.3 Договору). Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору (п. 1.4.1 Договору). Умови Договору також містять інформацію про орієнтовну реальну річну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до п. 2 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу ( платіжної картки ) № [NUMBER]. Дата надання кредиту 13.01.2024 року або 14.01.2024 року. Як встановлено судом, ТОВ «Лінеура Україна» виконало умови Договору та надало відповідачу кредитні кошти в сумі 14000,00 грн., що слідує, з повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.08.2024 року про перерахування коштів, повідомлення АТ «Ощадбанк» про випуск на ім`я [PERSON] , картки № [NUMBER] , виписок про рух коштів по картці. 26.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 26/08/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 4294367 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.01.2024 року перейшло до позивача. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу за боржником [PERSON] відповідно до Договору№ 4294367 станом на 28.12.2024 року рахується заборгованість у загальній сумі 93450,00 грн., з яких 14000,00 грн. - тіло кредиту, 79450,00 грн. - проценти, нараховані за період 13.01.2024 року по 28.12.2024 року. Як встановлено судом відповідач не виконує умови кредитного договору, заборгованість за Договором не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв`язку з чим виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)(ч.1 ст. 1077 ЦК України). За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору№ 4294367 від 13.01.2024 року. Зазначені договори недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному ст. 204 ЦК України. Таким чином судом встановлено, що у порушення умов Договорів відповідач не сплатив кредитні кошти, зокрема не повернув тіло кредиту, не сплатив проценти за користування кредитом. Про вказаних обставин від відповідача не надійшло заперечень. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наданими представником позивача доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено право вимоги позивача до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за Договорами, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладених Договорів, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі. Розподіл судових витрат Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору подана платіжна інструкція №1827 від 18.12.2024 року на суму 2422,40 гривень. Крім того, надано договір №02/08/2024 від 02.08.2024 року про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг №7 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 30.08.2024 року, витяг з реєстру №1 від 30.08.2024 року до акту приймання-передачі наданих послуг №7 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року.

Outcome: approved