Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить припинити право [PERSON] на 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] , що залишилася у спадок після смерті [PERSON] ; визнати за нею право власності на 1/4 частки будинку [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власницею 1/2 частки будинку за адресою: [ADDRESS] . Її син, [PERSON] , був власником іншої 1/2 частки вказаного будинку, яку отримав у спадок після смерті батька, чоловіка позивача. [INFO] син позивача помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку будинку. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідач, який є сином померлого. Сторони у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і 29.05.2023 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку будинку. Відповідач за оформленням належної йому частки спадщини до нотаріуса не звертається і в розмові повідомив, що не має наміру реєструвати за собою спадщину. Майном не цікавиться, участі в утримані частки будинку не приймає. Спірний будинок не може бути поділеним, а частка відповідача в ньому є незначною і не може бути виділена в натурі. Окрім того, відповідач має власне житло. Позивач ж не має іншого житла, весь час проживала у вказаному будинку. З відповідачем вирішити вказаний спір немає можливості, так як він відмовляється від реєстрації права на спадкове майно, обґрунтовуючи тим, що дане майно його не цікавить, що подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька так як був пригнічений втратою батька й надалі немає наміру володіти вказаним майном. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Представник позивача, яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надійшла від нього заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Крім того, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що за оформленням належної йому частки будинку до нотаріальної контори не звертався й не має наміру реєструвати за собою спадщину. Майном не цікавиться, участі в утриманні будинку не приймав і не прийматиме надалі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Зезик В.А. в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що він не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №152. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , яка є матір`ю померлого, звернулась до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини та 29.05.2023 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку. Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. від 13.05.2024 року №82/0116, відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину останньому ще не видано. При цьому, варто зазначити, що право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї, а відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Як вбачається з витягу №133391364 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2018 року, [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до абз. 3 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Відповідно до висновку про вартість майна, а саме житлового будинку, загальною площею 88,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оціночна вартість об`єкта оцінки станом на 12.06.2023 року становить 97680 грн. 04.04.2024 року позивачем внесено на депозитний рахунок Біляївського районного суду Одеської області грошові кошти у розмірі 24420 грн., що підтверджується квитанцію № 0.0.3566266498.1 від 04.04.2024 року. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, відповідач не бере участі у витратах, яких потребує утримання майна тощо. Отже, можна стверджувати про неможливість спільного володіння та користування майном. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідач не заперечує проти припинення його права на належну його частку, у зв`язку з чим суд може прийняти визнання відповідачем позовних вимог позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved