Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] , у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позов мотивовано тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.02.2016. В шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося, а тому вони проживають окремо. Малолітні діти проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. З відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які він повинен сплачувати на утримання дітей. Тому просила суд стягувати аліменти з відповідача в розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 23.01.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в поданих до суду заявах просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відтак суд, згідно з ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши всі докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 13.02.2016, сторони зареєстрували шлюб 13 лютого 2016 року у виконкомі Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 3 ( а.с.7). Під час перебування у шлюбі з відповідачем у позивачки народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-9). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади (Ворохтянської територіальної громади) № 2025/000107521 від 05.01.2025, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із позивачкою з 14.02.2022 за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 10). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади (Ворохтянської територіальної громади) № 2025/000107522 від 05.01.2025, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із позивачкою з 09.09.2022 за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 11). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991\~та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків ( справа «Хант проти України» № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» установлено,\~що з\~1\~січня 2025\~року прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~для основних\~соціальних і\~демографічних груп\~населення,\~а саме:\~-\~дітей віком\~від 6\~до 18\~років становить\~ 3\~196,00\~гривень. Згідно з ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Крім того, суд вважає, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів, що відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16.06. 2021 (справа №643/11949/19). Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує відсутність даних про розмір доходів сторін, потреби дитини щодо належного утримання. Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, та те, що відповідач по справі є працездатний та офіційно працює 4 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області, інших дітей та непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має, тобто має можливість виплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивачка звернулась із позовом до суду, тобто з 22 січня 2025 року. У відповідності до норм\~ст. 430 ЦПК України\~необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже з відповідача слід стягнути 1211,20 гривень судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України,

Outcome: approved