Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У грудні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ПІНГ-ПОНГ» (надалі ТОВ «ФК» ПІНГ-ПОНГ») через систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповдаа [PERSON] на користь ТОВ «ФК» ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за кредитним договором №1496819 від 24.04.2020 у розмірі 22625 грн, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 26.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] у електронному вигляді з ідентифікацією особи шляхом надання відповідачу одноразового паролю, було укладено договір про споживчий кредит № 1496819, за умовами якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит, а відповідач умови вказаного договору не виконує. 10.07.2020 за договором про відступлення прав вимоги № 01/07, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». 24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15 , у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №1496819 від 24.04.2020 на загальну суму 22625 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16875 грн - заборгованість за відсотками, 750 грн - заборгованість за комісією, 0 грн - заборгованість за пенею. Позивач зазначив, що сума та розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення права вимоги. Тобто після отримання права вимоги до відповідача, позивачем жодних нових сум стягнення заборгованості не нараховувалось. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 24.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 24.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1496819, згідно з умовами якого кредит надається строком на 15 днів, з 24.04.2020 до 09.05.2020, зі сплатою процентів у розмірі 5000 грн. Сума до повернення: 7625,00 грн, складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 750,00 грн, які нараховуються одноразово за ставкою 15,00% від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом: 1875,00 грн. Нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 18-19). Як вбачається з додатку №1 до Договору про споживчий кредит № 1496819 від 24.04.2020, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит, а саме дату повернення кредиту 09.05.2020, чисту суму кредиту 5000 грн, комісія за надання кредиту 750,00 грн, проценти за користування кредитом 1875,00 грн, загальну вартість кредиту 7625,00 грн (а.с.19 на звороті). Вказане також підтверджується анкетою-заявою від 24.04.2020 (а.с. 10). Відповідно до умов договору про споживчий кредит (індивідуальна частина), кредит надано строком на 15 днів з 24.04.2020 по 09.05.2020 (п. 1.3 Договору). в цей період відсотки за користування кредитом нараховуються за ставкою 2,5% за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2). Якщо після закінчення строку кредитування позичальник продовжує користуватись кредитом, строк кредитування продовжується, але не більше ніж на 60 днів (п.2.2.3). В цей період відсотки нараховіються за стандартною процентною ставкою, що складає 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 а.с. 18-19). Таким чином відсотки за користування кредитними коштами становлять 16875,00 грн. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто, до 09.05.2020. Відповідно, останній продовжив користуватись кредитними коштами, а тому відбулась пролонгація дії кредитного договору що відповідає умовам договору, зазначеним вище. Таким чином відсотки за користування кредитними коштами становлять 16875,00 грн. Відповідно до копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 1496819 від 24.04.2020, за період з 24.04.2020 до 08.07.2020 [PERSON] нараховувались щоденно проценти згідно з пунктами 1.5.2.0, 1.6 кредитного договору та у нього наявна заборгованість у розмірі 22625 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 5000 грн, заборгованості за відсотками 16875 грн, заборгованість за пенею 0 грн, заборгованість за комісією 750 грн (а.с.14). Згідно з копією платіжного доручення № 18585166 від 24.04.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на кредитний рахунок № 402961ХХХХХХ089 кредитні кошти згідно договору № 1496819 в сумі 5000 грн (а.с. 28). Згідно договору факторингу № 01/07 від 10.07.2020, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 20-21). З копії витягу з додатку до договору факторингу №01/07 від 10.07.2020 вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1496819 від 24.04.2020 на суму заборгованості 22625 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн, заборгованість за відсотками 16875 грн, заборгованість за комісією 750 грн, заборгованість за пенею 0 грн (а.с. 13). З копій платіжних інструкцій вбачається сплата товариством «ДІДЖИ ФІНАНС» коштів за договором факторингу № 01/07 від 10.07.2020 товариству «Мілоан» (а.с. 32). Згідно договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», відповідно до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» приймає належні ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 24-25). З копії витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 вбачається, що ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1496819 від 24.04.2020 на суму заборгованості 22625 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн, заборгованість за відсотками 16875 грн, заборгованість за комісією 750 грн, заборгованість за пенею 0 грн (а.с. 12). З копії листа №1/15 від 13.11.2024 на адресу ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» кошти за договором факторингу № 1/15 від 24.01.2022 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримані в повному обсязі (а.с. 33). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як визначено ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд встановив, що ТОВ «Мілоан» перерахувало позичальнику кредитні кошти у розмірі 5000 грн на його рахунок. Також з матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів (правонаступників) належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 22625 грн. Вказана заборгованість нарахована у повній відповідності до умов кредитного договору. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач [PERSON] в порушення вимог Кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взяті на себе зобов`язання як перед первісним кредитором ТОВ «Мілоан»», так і перед фактором ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», до якого перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка складає загальну суму 22625 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. На підставі ст. 141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн (а.с. 29, 39), а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн (а.с. 9, 15, 16-17, 26), заперечення стосовно яких про їх зменшення від відповідача не надходило. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд звернув увагу на таке. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, принципи диспозитивності та змагальності, не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, саме тому витрати на професійну правничу допомогу 6000 грн підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved