Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 75356585 від 07.08.2021 у розмірі 30 555 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75356585. Того ж дня позикодавець виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн на банківський картковий рахунок № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи. З урахуванням умов договору і здійснених відповідачем платежів (3 126 грн 00 коп.) загальна заборгованість становить 30 555 грн 00 коп., з яких 10 000 грн 00 коп. сума заборгованості за основним боргом та 20 555 грн 00 коп. заборгованість за відсотками. 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112, згідно з яким право грошової вимоги за договором позики № 75356585 від 07.08.2021 перейшло від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики № 75356585 від 07.08.2021 (укладеним між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] ) перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет». Згідно з витягом із реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 310323-ФМ, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 30 555 грн 00 коп. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 555 грн 00 коп. та судові витрати, що включають 2 422 грн 40 коп. судового збору й 3 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою суд постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Також судом було задоволено клопотання позивача та витребувано докази, які надішли до суду 06.03.2025. Відповідач не подав відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомив суду про зміну своєї адреси. Водночас він був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки суд надіслав ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами на його зареєстровану адресу. Поштове відправлення було вручено відповідачу, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. За таких\~обставин справа\~може бути\~розглянута за\~відсутності відповідача\~на підставі\~наявних у\~справі матеріалів,\~оскільки суд\~дотримався вимог\~ЦПК України\~щодо належного\~повідомлення сторін. IV. Підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. V. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 07 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 75356585, за умовами якого Товариство надало позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 грн на строк 29 днів із базовою процентною ставкою 1,99 % (а.с. 12 зворот 13). У Додатку 1 до договору позики № 75356585 від 07.08.2021 визначені дата видачі й дата повернення позики, за яким позичальник зобов`язувався сплатити місячний платіж на погашення позики до 05.09.2021, що включає суму позики та проценти за користування нею (а.с. 13). Договір позики № 75356585 від 07.08.2021 підписаний відповідачем о 02:13:25 шляхом введення одноразового ідентифікатора в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 25). Під час підписання договору відповідач зазначив свої персональні дані (прізвище, ім`я, по батькові, паспортні відомості, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти, банківську картку для перерахування коштів № [NUMBER] та місце реєстрації/проживання). Відповідно до пунктів 1 та 2 договору позики № 75356585 від 07.08.2021 Товариство надало позичальнику кошти шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача 10 000 грн. У АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 77). Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача № [NUMBER] за період з 07 до 10 серпня 2021 року (а.с. 78). На підтвердження розміру заборгованості відповідача надано розрахунок заборгованості за договором позики № 75356585 від 07.08.2021, згідно з яким станом на 28 грудня 2024 року загальна сума заборгованості становить 30 555 грн 00 коп., з яких 10 000 грн 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, а 20 555 грн 00 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 57). 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права грошової вимоги до боржників (а.с. 28 зворот 34). Згідно з пунктом 5 цього договору, підписання сторонами та скріплення їх печатками акта приймання-передачі реєстру боржників підтверджує перехід від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прав вимоги заборгованості. Того самого дня, 21 грудня 2021 року, між сторонами складено відповідний акт приймання-передачі (а.с. 35). Згідно з реєстром прав вимоги № 4 від 21 грудня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги до відповідача у сумі 30 555 грн 00 коп. (а.с. 36 зворот 37). 31 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до якого перше передало другому права грошової вимоги до боржників (а.с. 3945). Пункт 5 зазначеного договору встановлює, що підписання сторонами та скріплення їх печатками акта приймання-передачі реєстру боржників підтверджує перехід від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» прав вимоги заборгованості. 31 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було складено відповідний акт приймання-передачі (а.с. 46). Згідно з реєстром заборгованості від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право вимоги до відповідача у розмірі 30 555 грн 00 коп. (а.с. 47 зворот 48). Станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати зазначеної суми заборгованості за договором позики. VІ. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 Цивільного кодексу України (ЦК України), правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (зокрема, у листах чи телеграмах), якими обмінялися сторони. Правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені та погоджені сторонами, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначені законом як істотні або є необхідними для договорів відповідного виду, а також усі ті умови, щодо яких хоча б одна зі сторін висунула вимогу про досягнення згоди. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до статті 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента й визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності й справедливості. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожен примірник електронного документа з накладеним на нього підписом (визначеним статтею 12 цього Закону) є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту отримання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про її прийняття у порядку, встановленому частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію, підписаного за правилами статті 12 цього Закону; заповнення формуляра (заяви) про прийняття пропозиції в електронній формі, який підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, які вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, де розміщено пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Крім того, стаття 204 ЦК України встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Позивач надав суду письмову форму укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем [PERSON] договору позики № 75356585 від 07.08.2021, у пункті 12 «Реквізити сторін» якого зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Укладений договір містить погоджені сторонами суму кредиту, строк кредитування та проценти за користування кредитом. Відповідачем не надано жодних доказів, що спростовували б факт укладення договору в електронній формі. Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало власні обов`язки за електронним договором позики від 07.08.2021 та надало відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн 00 коп. Водночас відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, що виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою факторові з дня виникнення права вимоги до боржника. Стаття 1080 ЦК України встановлює, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону чи обмеження відступлення права грошової вимоги. У такому разі клієнт не звільняється від зобов`язань чи відповідальності перед боржником у зв`язку з порушенням ним умови про заборону чи обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно зі статтею 1084 ЦК України, якщо за умовами договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання цієї вимоги. Можливість заміни кредитора у зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до яких кредитор може бути замінений іншою особою шляхом передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом. Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва і може мати місце на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до зміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює змісту самого кредитного договору. Факт переходу до позивача права кредитора за договором позики № 75356585 від 07.08.2021 підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні. Тлумачення статті 516 та частини другої статті 517 ЦК України свідчить про те, що боржник, котрий не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на його сплату первісному кредитору, і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, де вказано, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом у постанові від 12.02.2020 у справі № 522/22802/17. Суд встановив, що після заміни кредитора відповідач не вчиняв жодних дій щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. Станом на день звернення до суду відповідач не погасив у добровільному порядку заборгованість за договором позики в частині повернення суми позики, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом у розмірі 10 000 грн 00 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі. Водночас, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просить окрім заборгованості за основною сумою боргу стягнути з відповідача 20 555 грн 00 коп. заборгованості за відсотками. Вирішуючи по суті позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд ураховує, що відповідно до усталеної судової практики припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики за відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або з моменту пред`явлення позичальнику вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначених висновків дійшов Верховний Суд у постановах Великої Палати від 28.03.2018 у справі № 444/9519/1, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц та від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Отже, проценти за користування кредитом, нараховані поза межами строку кредитування, не підлягають стягненню. Як убачається з п. 2.2 Договору позики № 75356585 від 07.08.2021, а також із Додатку № 1 до договору, позика була надана на 29 днів із 07.08.2021 по 05.09.2021. Позивач не довів, що відповідач ініціював продовження строку користування позикою чи зміну дати погашення позики, або що сторони домовлялися про продовження строку позики понад передбачений п. 2.2 Договору. Отже, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за договором позики № 75356585 від 07.08.2021 у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто з 07.08.2021 (дата укладення договору) до 05.09.2021 (останній день повернення позики). Водночас згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відсотки були нараховані до 04.12.2021, тобто поза межами строку договору позики. Ураховуючи викладене та виходячи з умов договору, заборгованість за відсотками за користування позикою [PERSON] за період з 06.09.2021 по 04.12.2021 нарахована поза строком дії договору позики. Таким чином, сума заборгованості за відсотками за договором позики № 75356585 від 07.08.2021 має становити 5 771 грн 00 коп. за період з 07.08.2021 до 05.09.2021, як передбачено умовами укладеного договору. З огляду на викладене та з урахуванням невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за договором позики № 75356585 від 07.08.2021, позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 15 771 грн 00 коп., що складається з 10 000 грн 00 коп. (сума заборгованості за основною сумою боргу) та 5 771 грн 00 коп. (сума заборгованості за відсотками). В іншій частині позов задоволенню не підлягає через недоведеність. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 49-57). Суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, відповідає критерію реальності. Відповідно до\~п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зазначення положення Закону з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 1806 грн 35 коп., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (51,61 %). Решту витрат на правничу допомогу в сумі 1693 грн 65 коп. слід залишити за позивачем. Щодо судового збору. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2422 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 27.12.2024. (а.с. 4). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вказане з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1250\~грн 20\~коп.,\~тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (51,61 %). Решту судового збору в сумі 1172 грн 20 коп. слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: partial