Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

В 07 листопада 2024 року за допомогою поштового зв`язку позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та просила суд постановити рішення яким визначити їй, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 19 листопада 2024 року вищезазначену цивільну справу було зареєстровано канцелярією суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було передано до провадження судді Васюченка О.Г. Позивач в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив винести рішення по справі на розсуд суду з урахуванням позиції викладеної у відзиві, розгляд справи проводити без представника відповідача. Представник третьої особи до суду не з`явився, заяв та клопотань не надавав, про причини неявки не повідомив. Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1270\~ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Також встановлено, що 07 липня 2007 року [PERSON] уклала юридичний шлюб з [PERSON] [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Та було встановлено, що [INFO] у м. Черкаси, Черкаської області, померла мати позивача - [PERSON] , у віці 64 років. Спадковим майном після смерті спадкодавця залишилася частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності №77 від 16 листопада 1993 року. Позивач є спадкоємцем за законом. З метою оформлення спадщини на своє ім`я, позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак постановою нотаріуса від 17 жовтня 2023 року № 583/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що нею був пропущений строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Вказаний строк був пропущений, оскільки на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач повинна була звернутись особисто до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, тобто в м. Краматорську. Однак через збройну агресію Росії проти України, з березня 2022 року, у зв`язку з оголошеною примусовою евакуацією населення та установ з території Донецької області усі нотаріальні контори у м. Краматорську припинили свою роботу та виїхали з міста. Позивач [PERSON] , також була змушена прокинути місце свого постійного проживання в м. Краматорську Донецької області та переїхати до іншої області. Таким чином через переміщення позивача на велику відстань від спадкового майна в інше місце постійного проживання, постійні обстріли м. Краматорська, безпосередню загрозу життю та здоров`ю, та відсутність впродовж певного часу можливості приїхати до м. Краматорська, позивач не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що у позивача були поважні причини, з яких вона пропустила строк, у зв`язку з чим позивач не мала можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду України: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач фактично прийняла спадщину, оскільки не заявляла про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов`язані з об`єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Європейський суд зазначає в своїх рішеннях, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , терміном у 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішення суду. Судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved