Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

ТзОВ «Фінпром Маркет» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.04.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №1337854 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9600,00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Вказує, що товариство зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, передав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес». Разом з тим, боржник свої зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 32524,80 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9600,00 грн., за відсотками 22924,80 грн. В подальшому позикодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором позики, а саме: 26 жовтня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 1337854 від 22.04.2021 року. Крім того, 03.04.2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТзОВ «Фінпром Маркет» укладений договір факторингу № 030423-ФК за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 1337854 від 22.04.2021 року. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 08 січня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем проведений невірний розрахунок по нарахованим відсоткам, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами надання грошових коштів у позику [PERSON] ознайомився та погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо пролонгації дії договору. Крім того, вважає, що позов не підлягає до задоволення у зв`язку із пропуском строку позовної давності. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.04.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №1337854 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9600,00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с. 11). Згідно із п. 1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі «Строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 3. договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення за залишок позики. Згідно із п.п. 4.1 п. 4 договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua (а.с. 12-22). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з яким укладений договір №1337854 від 22.04.2021 року ідентифікований товариством (а.с. 22-зворот). Згідно платіжної інструкції/операція вiд 22.04.2021 року ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок [NUMBER] , отримувач: [PERSON] , перераховано кошти у сумі 9600 грн., видача на банківські карти клієнтів онлайн-позик, підтверджується також листом від №15/11/24-70 від 15.11.2024 року та довідкою ТзОВ «ФК «Фінекспрес» від 14.11.2024 року (а.с. 23-25). Згідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи слідує, що договір позики укладений в електронній формі. Пунктом 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст.\~11\~Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11\~Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Із змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Щодо заперечень представника відповідача про невірне нарахування відсотків, то суд зазначає наступне. Відповідно до умов кредитного договору проценти за користування кредитом в межах строку кредитування було встановлено в розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка). Строк кредитування 30 календарних днів, дата повернення кредиту 22.05.2021 р. Разом з тим, відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному обсязі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Таким чином, суд вважає правомірним нарахування процентів за користування кредитом в межах строку дії кредитного договору з урахуванням її автоматичної пролонгації на 90 днів. 26 жовтня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 1337854 від 22.04.2021 року (а.с. 25-34). Крім того, 03.04.2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТзОВ «Фінпром Маркет» укладений договір факторингу № 030423-ФК за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 1337854 від 22.04.2021 року (а.с. 37-29). Відповідно до реєстру заборгованості до договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТзОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 32524,80 грн., з яких: 9600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22924,80 грн за відсотками (а.с. 34-35). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає, що передбачено ст. 1077 ЦК України. За прямою нормою п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, про що свідчить норма ст. 514 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Як з`ясовано судом, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 1337854 від 22.04.2021 року, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 32524,80 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 9600,00 грн., за відсотками 22924,80 грн. (а.с. 5-7). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, а тому позовні вимоги ТзОВ «Фінпром Маркет» є обґрунтованими, а тому із [PERSON] слід стягнути на користь позивача вказану заборгованість. Крім того, на думку суду не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо пропуску у межах вказаної справи позивачем строку позовної давності. Так, у відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому дія карантину була подовжена до 30 червня 2023 року. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року «Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у звязку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню. З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Так, матеріалами справи підтверджено, що договір позики укладено 22.04.2021 року, строк позики складає 30 днів, тому останнім днем повернення відповідачем позики 22.05.2021 року. Позивач звернувся з цим позовом 19.12.2024 року, отже строк позовної давності не пропустив, оскільки у період з 02 квітня 2020 року по 30 червня 2023 року (до моменту скасування карантину на території України), строк позовної давності законодавцем продовжено на час дії карантину, а також з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який наразі триває. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позивач звернувся до суду з правом грошової вимоги до відповідача в межах строку позовної давності. Крім того, до задоволення підлягають вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.\~133\~ч.\~1,\~3\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Як вбачається із договору №01-11/24 від 01.11.2024 року (а.с. 48-50), актом приймання-передачі наданих послуг (а.с. 51-54), адвокатом надавалася професійна правнича допомога ТзОВ «Фінпром Маркет» у справі про стягнення заборгованості за договором позики і вартість витрат визначена у сумі 3500,00 грн.. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн., які слід стягнути з позивача на користь відповідача. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved