Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10004388630 за заявкою [PERSON] про отримання кредиту. Відповідно до умов якого відповідачці були надані кредитні кошти, які у розмірі 8 900 грн., які було перераховано на підставі платіжного доручення на картковий рахунок відповідача. 05.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» права вимоги до відповідачки. Відповідно до договору відступлення права вимоги новий кредитор (ТОВ «Діджи Фінанс») набув право грошової вимоги заборгованості в сумі 38 083, 99 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту 8 900 грн, заборгованості за відсотками 29 183, 99 грн. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості у розмірі 38 083, 99 грн. та судові витрати, які складаються зі сплати судового з бору - 2 422, 40 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 6 000 грн. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва 20 грудня 2024 року у справі відкрито провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 31.12.2024 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач, заперечує проти доводів позивача, з огляду на наступні обставини. Зокрема, викладені у позовній заяві обставини не відповідають дійсним обставинам справи. До позовної заяви не надано належним чином оформленого акту приймання-передачі, не додано реєстру боржників зазначений в договорі факторингу оформленого належним чином. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Позивач не надав підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів на картковий рахунок. Заборгованість відповідача по відсоткам за період з 05.09.2021 по 04.01.2022 є необґрунтованим, оскільки строк кредитування становить лише 30 днів, а тому позивачем нараховані поза межами строку кредитування є необґрунтованими. 16.03.2025 року стороною позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву. У відзиві вказується, що відповідачка за власного волевиявлення на офіційному веб-сайті 05 вересня 2021 року подала заяву на отримання кредиту, який укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, при введення якого відповідачка підтвердила прийняття умов кредитного договору № 10004388630 до договору кредитної лінії №78563 від 05.09.2021. Відповідно до умов договору відповідачу було перераховано кредитні кошти в розмірі 8 900 грн. Посилання відповідача на те, що до договору факторингу не додано реєстру боржників не надано акту приймання-передачі є необґрунтованими, оскільки договір не визнаний недійсним. Додаток № 1 до договору факторингу (реєстр прав вимоги) містить у собі інформацію щодо великої кількості боржників, що становить таємницю фінансової послуги (відповідно до ч. 1-2 ст. 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»), до позовної заяви позивачем було долучено саме витяг з додаток № 1 до договору факторингу (реєстр прав вимоги), який був підписаний сторонами, з однієї сторони - Директором ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС», і іншої сторони - Директором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», що не суперечить вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України. При цьому необхідно зазначити, що зміна суб`єктного складу внаслідок укладення договору факторингу не впливає на зміну зобов`язань боржника та не порушує його права. Щодо доводів Відповідача, що з наданий розрахунок не є безспірним доказом заборгованості. Відповідач отримав кредит на суму 8 900,00 грн. строком на 30 днів, з первинною процентною ставкою в розмірі 1,71 % в день, базовою процентною ставкою в розмірі 2,71 % в день. Згідно графіку розрахунків останній термін повернення платежів у загальному розмірі 38083,99 грн. (суми кредиту у розмірі 8 900,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 29 183, 99грн.) - 04.01.2022 року. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений Спеціальними умовами (за умови відсутності чинних Угод про продовження) або Угодами про продовження (у разі укладання), особливі умови, встановлені для позичальника программою лояльності, втрачають силу, застосовується базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом (у разі наявності Угоди про продовження - за період останньої Угоди про продовження) підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою. При цьому, позичальник розуміє та погоджується, що застосування процентної ставки без знижки не можливо вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для позичальника (п. 3.3). Отже, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього за договором виникла заборгованість в загальному розмірі 38 083,99 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 900,00 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 29 188,99 грн. (проценти в розмірі 4565,70 грн. (процентна ставка, яка становить 1,14%) + проценти в розмірі 24 618,29 грн. (базова процентна ставка, яка становить 2,14%). За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвест фінанс» підписано спеціальні умови № 10004388630 до договору кредитної лінії № 78563 від 05.09.2021 року. Згідно п. 1.1. Спеціальних умов кредитодавець надає позичальникові кредит на наступних умовах: сума кредиту - 8 900,00 грн, первинний строк кредиту - 30 календарних днів, процентна стака - 1,71 відсотків день, базова процентна ставка - 2,71 відсотків в день /а.с. 41-43/. 01.06.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвест фінанс» укладено договір кредитної лінії № 78563 /а.с. 44-54/. Згідно п. 1.6 договору орієнтовна реальна процентна ставка на дату укладання цього договору складає 4 742, 93% річних, процентна ставка 1,14 % день. Згідно доказів витребуваних судом в АТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну банківську картку № [NUMBER] . Згідно виписки по рахунку, вбачається, що 05.09.2021 на картковий рахунок відповідачки було перераховані кошти в розмірі 8 900 грн., що в свою чергу підтверджується також відповіддю №КНО-07.8.5/2919БТ від 06.03.2025. Пунктом 3.3 договору визначено, що У випадку користування кредитом понад строк, встановлений Спеціальними умовами (за умови відсутності чинних Угод про продовження) або Угодами про продовження (у разі укладання), особливі умови, встановлені для позичальника программою лояльності, втрачають силу, застосовується базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом (у разі наявності Угоди про продовження - за період останньої Угоди про продовження) підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою. При цьому, позичальник розуміє та погоджується, що застосування процентної ставки без знижки не можливо вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для позичальника. Відповідно до п. 9.1 договору, Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет у порядку, передбаченому Законодавством, у тому числі шляхом перевірки Кредитодавцем правильності введення коду, направленого Кредитодавцем на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС. Відповідно до п. 9.2, Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредитування, що наданий Позичальнику до укладення цього Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Веб-сайті. Відповідно до п. 9.10, Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Законодавства, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту в Особистий кабінет Позичальника та/або на електрону адресу Позичальника для ознайомлення та підписання. Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Кредитодавцю в ITC/зазначений у цьому Договорі. Введення Позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Така ж процедура застосовується для підписання Спеціальних умов. Відповідно до п. 10 договору, зазначено реквізити сторін, зокрема номер електронної пошти відповідача та номер телефону, на який був надісланий одноразовий ідентифікатор. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом положень ст. 652 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). За матеріалами справи ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кошти на умовах, передбачених договором. Факт надання кредитних коштів підтверджується відомостями наданими АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «ПУМБ». 05 вересня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, визначеними у реєстрі прав вимоги. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 10004388630 від 05.09.2021 в сумі 38 083, 99 грн., з яких 8 900 грн. сума боргу за кредитом, 29 183, 99 грн. сума боргу за відсотками. Такаж сама заборгованість визначена і у розрахунку заборгованості за договором споживчого кредиту. 30.10.2023 за вих. № 3624711163-АВ ТОВ «Діджин Фінанс» звернулось до [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №10004388630 від 05.09.2021. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення кредитного договору, отримання відповідачкою коштів за цим договором та факт його неповернення відповідно до умов вказаних у договорах та у строки, визначені сторонами, відповідач була повідомлена про умови, порядок та строки кредитування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Щодо нарахування відсотків, слід зазначити наступне. Так, матеріали справи містять розрахунок первісного кредитора, підписаний [PERSON] , проте останній не містить ані печатки первісного кредитора, ані відомостей ким він був підписаний. За умовами договору кредит було видано, строком на 30 днів до 06.10.2021 року, датою повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 06.10.2021, проценти за користування кредитом - 4 565,70 грн., які нараховуються за ставкою 1,71 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені правові висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти та неустойку (пеню) лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків та пені є безпідставним. Після настання строку виконання кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України; Судом враховано, що доказів того, що кредитний договір було пролонговано після 06 жовтня 2021 року, оскільки позичальник продовжував користуватись кредитними коштами, не надано. З огляду на викладене, обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом - 7 836, 89 грн. в межах строку кредитування. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача також процентів за користування кредитом - 7 836, 89 грн. Враховуючи наведене, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач у прохальній частині позову просить стягнути на свою користь судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати, пов`язання з наданням професійної правової допомоги - 6 000,00 грн. 01 квітня 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. та адвокатом Білецьким Б.М. укладено договір про надання правової допомоги № 42649746 /а.с.36-40/. Надано свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльність Білецького Б.М. /а.с.84-85/. На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 6 000,00 грн, надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості /а.с.34/. Відповідно додаткової угоди № 10004388630 від 16 вересня 2024 року до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 квітня 2024 року, адвокат зобов`язується здійснити представництво в інтересах ТОВ «Діджи фінанс» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] /а.с.66/. Відповідно до ст.ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що позивач належним чином документально підтвердив такі витрати, з врахуванням часткового задоволення позову (43,95%), з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у сумі 2 637 грн. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 064, 64 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial