Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . 01 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до Другої броварської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом роз`яснено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, позивач є спадкоємцем другої черги, спадкоємцями першої черги є [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] та [PERSON] (діти). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке він не встиг оформити після смерті матері [PERSON] , яка заповідала на випадок своєї смерті все її майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все те, що їй належало і на що за законом вона має право, заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] . Позивач не приймала спадщину після смерті матері за заповітом, а брат [PERSON] прийняв спадщину фактично, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем. Однак, [PERSON] не встиг зареєструвати за собою після смерті матері житловий будинок [ADDRESS] . Брат позивача [PERSON] був особою з інвалідністю ІІ групи. 06 квітня 2020 року [PERSON] потрапив до лікарні, де йому встановили діагноз гіпертонічна хвороба третього ступеню з ускладненням, гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемії (ішемічний інсульт). З 06 квітня 2020 року і по день смерті [INFO] сестра [PERSON] доглядала за своїм братом, оформляла інвалідність, готувала їжу, прала одяг, возила на прогулянки, купувала ліки, оплачувала обстеження, оскільки [PERSON] був у безпорадному стані, потребував постійного лікування, стороннього догляду. Проте, відповідач [PERSON] , яка є дружиною померлого, не доглядала за своїм чоловіком, який був тяжко хворою людиною. Крім того, у [PERSON] є діти [PERSON] та [PERSON] , які з батьком не спілкувалися, не турбувалися про нього, коли він був тяжко хворим та потребував стороннього догляду, жодної ні матеріальної, ні фізичної, ні моральної допомоги батьку не надавали. З огляду на викладені обставини, позивач просить усунути від права на спадкування за законом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після померлого [PERSON] , а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. від 02 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 10 листопада 2023 року справу прийнято до провадження судді та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Палій А.В. позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що у 2020 році [PERSON] захворів, потрапив до лікарні. Позивач брату допомагала у всьому, офіційна дружина та діти не допомагали. Жили вони з дружиною окремо. Відповідачі не брали участі у допомозі. Шлюб з [PERSON] зареєстрував у 2021 році, однак жив він з іншою жінкою. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідачів адвокат Кузнєцова С.О. заперечували проти позову, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Також пояснила, що до дня смерті спадкодавець не перебував у безпорадному стані, інколи самостійно приходив до дружини та дітей. Представник третьої особи - Другої броварської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся належним чином. Від нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. Фактичні обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 червня 1973 року батьком позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Прізвище позивача змінено на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 20 жовтня 1990 року з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладенням шлюбу серії [NUMBER] від 20 жовтня 1990 року. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] рідні сестра та брат. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 листопада 2022 року Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . [PERSON] помер у віці 52 років внаслідок механічної асфіксії у зв`язку з закриттям дихальних шляхів стороннім тілом (шматком м`яса), що підтверджується довідкою про причину смерті (до форми № 106/о № 705). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 грудня 1969 року, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 01 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до Другої броварської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Відповідно до Довідки Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 153 від 20.03.2023, [PERSON] дійсно піклувалася за братом [PERSON] , [INFO] , який проживав один та був зареєстрований у [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Вищевказаний будинок належав матері [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 04.06.1996, яким на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] та [PERSON] . Згідно листа старости Богданівського старостинського округу Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 131 від 28.02.2023, на час смерті [PERSON] у будинку [ADDRESS] постійно проживав та зареєстрований син померлої [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та час смерті якого ніхто у будинку не був зареєстрований та не проживав. Відповідно до листів старости Богданівського старостинського округу Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 438 від 27.09.2023 та № 10 від 10.01.2024, [PERSON] не значився на обліку в управлінні соціального захисту, так як він останнім часом був у шлюбі з [PERSON] , але фактично проживав у будинку по [ADDRESS] із співмешканкою, з якою проживав з 2011 року і до своєї смерті. На підтвердження хвороби [PERSON] позивачем надано копію Виписного епікризу № 4624 щодо перебування на лікуванні у період з 06.04.2020 по 15.04.2020. Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 1086089, [PERSON] встановлено першу групу інвалідності, підгрупа «Б» з 01.10.2022, причина інвалідності загальне захворювання з ураженням ОРА, інвалідність встановлена довічно. Згідно копії спадкової справи № 28/2023, відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , подали 20.01.2023 до Другої броварської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Судом встановлено, що 30 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис № 831 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.11.2021. Відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є дітьми померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.11.1998 та [NUMBER] від 12.11.1998, виданих повторно. Листом державного нотаріуса Другої броварської державної нотаріальної контори № 1439/02-14 від 29.06.2023 позивачу [PERSON] роз`яснено, що спадкоємці померлого за законом одержують право на спадщину почергово й позивач як рідна сестра померлого є спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом, тому у випадку наявності спору, нотаріусом рекомендовано звернутися до суду. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] хворів, за ним доглядала позивач, оскільки [PERSON] потребував сторонньої допомоги, дуже повільно ходив, приходив до нього. [PERSON] готувала брату їжу. Жінка та діти ніколи не навідувалися до нього. Після перебування у лікарні позивач забрала брата, він жив у неї, вже не рухався, закашлювався. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою, живе навпроти, перед війною, 2020-2021 роки, з позивачем проживав її брат, вона возила його на лікування. Його родичів свідок не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що має дружні стосунки з відповідачем [PERSON] . Знає, що остання має чоловіка [PERSON] , який приходив до неї, чи вона йшла до нього. Він пересувався сам, їв сам. Свідок не знала, що він хворів. У судовому засідання свідок [PERSON] зазначив, що є сусідом, товаришував з [PERSON] , ходив з ним на риболовлю. Зі слів [PERSON] , сестра йому допомагала, а [PERSON] з дочкою передає йому їжу. У нього була співмешканка. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайкового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 29 червня 2021 року у справі № 750/9209/20-ц (провадження № 61-6290св21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 741/1714/18 (провадження № 61-5519св21), від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17 (провадження № 61-6003св21), від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20 (провадження № 61-9112св21). Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При розгляді даної справи до суду не подані належні та достатні докази перебування спадкодавця у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби або каліцтва. Так, покази свідків щодо стану здоров`я [PERSON] є суперечливими та достовірно не підтверджують безпорадного стану спадкодавця. Заявляючи вимоги про усунення від права на спадкування дружини та дітей померлого брата, [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю [PERSON] , а саме доказів, які б підтверджували їхню винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідачів у зв`язку з безпорадним станом, звертався за допомогою до них, а останні відмовили у наданні такої допомоги. Таким чином, враховуючи те, що позивач [PERSON] не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed