Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2019 було розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошові сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи 12.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що її матеріальне становище на даний час змінилось, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, взуття, підвищення прожиткового рівня на дитину відповідного віку. На даний час вона не працює та не має інших видів доходу. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.01.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Позивач належним чином повідомлялась про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала. 03.03.2025 відповідач подав до суду відзив на позов, який мотивований тим, зокрема, що позивачем надано довідки про реєстрацію її місця проживання та дітей, які датовані 2023 та 2018 роками, а тому, на думку відповідача, відомості зазначені у них є необ`єктивними. Крім того, позивач зазначає, що ніде не працює та не отримує будь-яких виді соціальних допомог, а тому неналежно виконує свої обов`язки по утриманню дітей. Стягнення аліментів у виді 1/3 від усіх видів заробітку відповідача, призведе до того, що відповідач фактично самостійно буде здійснювати утриманні дітей, оскільки він є військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення. Також у провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебуває цивільна справа №138/453/25 за заявою відповідача про встановлення факту перебування малолітньої дитини на його утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. Суд встановив, що сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі та шлюб між ними був розірваний, що підтверджується копією рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2019 (а.с.6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.8-9). Позивач разом з дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с.5, 10-11). На підставі судового наказу виданого 02.10.2018 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі\~50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, прочинаючи з 12.09.2018 і до досягнення повноліття дітей (а.с.7). Як стверджує позивач, з часу ухвалення вказаного вище рішення потреби дітей зросли, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, взуття, підвищення прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Також, позивачем надано до суду: довідку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ №1468 та №1469 від 16.12.2024 з яких слідує, зокрема, що починаючи з лютого 2022 року у позивача відсутній офіційній дохід; довідку Управління праці та соціального захисту населення №1094 від 16.12.2024 в якій зазначено, зокрема, що позивач не перебуває на обліку та не отримує жодних видів допомог; відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.12.2024, відповідно до яких, у позивача за період з І кварталу 2024 року по 2 квартал 2024 року, доходів не було; довідку №327 від 16.12.2024 Могилів-Подільської філії Вінницького обласного центру зайнятості з якої слідує, що позивач не зареєстрована в центрі зайнятості (а.с.20-28). При вирішенні спору суд зважає на те, що згідно ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В частині 3\~статті 181 СК України\~зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 3196,00 гривень. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач заперечую проти вимог позову зазначив, що надані позивачем довідки про реєстрацію її місця проживання та їх спільних дітей є необ`єктивним та не можуть бути прийняті судом, оскільки з дати їх видачі минуло понад 1 та 7 років. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін (п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України). Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаним вимогам закону відповідач не зазначив про жодні докази на підтвердження зазначених заперечень та такі суду надано не було. При цьому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Щодо тверджень відповідача про те, що позивач ніде не працює та не отримує дохід, а тому неналежно виконує обов`язки з утримання спільних дітей, то суд звертає увагу, що дані обставини не є предметом розгляду у даній цивільній справі та не мають значення для вирішення даного спору. Якщо, на думку відповідача, наявні підстави вважати, що позивач неналежно виконує свої обов`язки, то він не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом. Також, твердження відповідача про те, що збільшення розміру аліментів може у майбутньому призвести до того, що він не зможе забезпечувати належне утримання своїх дітей, оскільки він проходиться військову службу та в подальшому він припинить отримувати дохід, суд вважає необґрунтованими, так як фактично відповідач зазначає про обставини, які на момент подачі позову до суду та розгляду справи не настали. При цьому, жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що він є військовослужбовцем суду надано не було. Більш того, позивач просить ухвалити рішення про стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) відповідача, тобто така частка буде визначена з будь-якого доходу чи більшого, чи меншого. Крім того, відповідача не позбавлений у майбутньому права звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, у випадку наявності відповідних підстав. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суд, зважаючи на положення та ст.\~141,180-182,191,192 СК України, зокрема, щодо солідарного обов`язку батьків на утримання дитини, та враховуючи викладені вище обставини, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо розміру стягуваних аліментів суд враховує те, що аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором стягувача, а також враховуючи зміст позовних вимог, що фактично свідчать про намір позивача змінити як спосіб, так і розмір стягнення аліментів, і суть даного рішення, вважає, що слід змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на підставі судового наказу виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області 02.10.2018 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2018 і до досягнення повноліття дітей\~на 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ При ухваленні такого рішення суд зважає на те, що право зміни розміру та способу стягнення аліментів належить особі з якою проживає дитина, а також те, що з часу видачі судового наказу минуло понад 6 років, відтак доводи позивача про необхідність збільшення розміру аліментів заслуговуває на увагу. В пункті 54 рішення від 7 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Крім того, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного\~та

Outcome: approved