Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Разом з нею у квартирі зареєстрований її брат [PERSON] , який з травня 2003 року у квартирі не проживає. Перешкод у користуванні житлом відповідачу позивач не чинила, тому вважає, що він не проживає у спірній квартирі без поважних причин. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі порушує її права, позбавляє можливості вільно користуватися та розпоряджатися квартирою, позбавляє права на отримання субсидії. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Процесуальні дії у справі. 24.12.2024 позовна заява надійшла до суду. 02.01.2025 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 03.01.2025 позовна заява залишена без руху. 05.02.2025 надійшла уточнена позовна заява. 10.02.2025\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.128 ЦПК України, дотримано, судові повістки та копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками надсилалися судом за її зареєстрованим місцем проживання, але були повернуті до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі цього відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, однак в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223\~та ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.06.2012, виданого П`ятою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 959, належить на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з травня 2003 року, що підтверджується Актом від 17 грудня 2024 року. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не створювалося. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають з підстав визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Норми права, які застосовує суд. Статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема, правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, крім як у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 47\~Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно дост.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 24 січня 2024 року у справі № \~639/280/23 (провадження № 61-15989св23), від 12 січня 2021 року у справі № 344/7064/16-ц (провадження № 61-15204св20), від 02 грудні 2020 року у справі № 760/11141/19 (провадження № 61-23066св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 619/40/17 (провадження № 61-10243св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 645/7374/18 (провадження № 61-10094св20). Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № \~639/280/23 (провадження № 61-15989св23), від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц (провадження № 61-37646св18). Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що відповідач, який припинив проживати в квартирі, власником якої є позивач, не знявся з реєстрації за вказаною адресою, відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад 20 років, житлом не користується, оплату комунальних послуг не здійснює, перешкоди у\~користуванні ним\~спірним житлом\~відсутні, а тому знаходження його на реєстраційному обліку в належній позивачу квартирі порушує законні права останньої, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати у разі задоволенні позовних вимог покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved