Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

13.03.2024 позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 198 720,01 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 серпня 2017 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро», та відповідачем було укладено Комплексний договір про надання банківських послуг № 26251057025501-КР, відповідно до умов якого позивач відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок в гривні та випустив платіжну картку для здійснення розрахунків по цьому рахунку, а також здійснив кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відповідальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. В розділі 9 Комплексного договору [PERSON] бажаною для нього сумою кредиту вказав 49 900,00 грн. Згідно з Комплексним договором, Паспортом споживчого кредиту, а також Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, банк встановив наступні умови кредитного обслуговування: Ліміт кредитної лінії на дату укладання Договору становить 100 000,00 грн., що може бути змінено банком протягом дії договору в порядку визначеному УДБО, строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту; після спливу строку надання кредитної лінії Банк може подовжити кредитування рахунку клієнта на умовах, погоджених сторонами, та без укладення додаткових угод; дата надання кредиту - 18.08.2017 р.; Процентна ставка на строкову заборгованість - 48% річних; Процентна ставка на прострочену заборгованість 58,89% річних; Наявний пільговий період; Пільгова процентна ставка - 0.01% річних. На підставі укладеного договору кредитні кошти у розмірі кредитного ліміту перераховувались на картковий рахунок відповідача, відкритий у ПАТ «Банк Кредит Дніпро». Відповідно до положень Кредитного договору та УДБО, клієнт мав погашати заборгованість по кредиту щомісячно, а саме до 25 числа місяця, наступного за тим, в якому були використані кредитні кошти. Однак, [PERSON] свої обов`язки, як позичальник за кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 23 січня 2024 року становить 198 720,01 грн., та складається з: 112 509,83 грн. - залишок простроченого кредиту; 86 210,18 грн. - залишок прострочених відсотків. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2024 справа передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О. Ухвалою суду від 20.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу неодноразово надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 18.08.2017 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро», та відповідачем [PERSON] було укладено Комплексний договір про надання банківських послуг № 26251057025501-КР, відповідно до умов якого позивач відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок в гривні та випустив платіжну картку для здійснення розрахунків по цьому рахунку, а також здійснив кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відповідальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. В розділі 9 Комплексного договору [PERSON] бажаною для нього сумою кредиту вказав 49 900,00 грн. Згідно з Комплексним договором, а також Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, банк встановив наступні умови кредитного обслуговування: Ліміт кредитної лінії на дату укладання Договору становить 100 000,00 грн., що може бути змінено банком протягом дії договору в порядку визначеному УДБО, строк дії кредитного ліміту 12 місяців, відсоткова ставка 48% річних, наявний пільговий період, період погашення кредиту-щомісячно, з 1 по 25 число місяця, розмір щомісячного погашення кредиту - 5% від суми заборгованості. Однак, [PERSON] свої обов`язки, як позичальник за кредитним договором, не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 23 січня 2024 року становить 198 720,01 грн., та яка складається з: 112 509,83 грн. - залишок простроченого кредиту; 86 210,18 грн. - залишок прострочених відсотків. Відповідно до статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1\~статті 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до частини 1\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями\~1,\~8,\~12 Закону України «Про споживче кредитування»\~та Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими\~постановою Національного банку України від 08.06.2017 № 49, передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Статті\~47,\~55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~закріплюють право банку самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги і регулювати відносини з клієнтами на договірній основі. Із визначень термінології УДБО вбачається, що кредитний договір, залежно від виду банківського продукту, може укладатися шляхом оформлення Комплексного договору про надання банківських послуг. Шляхом підписання Комплексного Договору про надання банківських послуг № 26251057025501-КР, позичальник підтвердив, що він акцептував УДБО версії, чинної на дату укладення договору, і згоден з усіма умовами УДБО в повному обсязі, зокрема, щодо порядку укладення договорів та умов надання всіх послуг, в тому числі, що можуть бути надані йому в майбутньому (з урахуванням всіх змін та доповнень); умови Договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Всі вищезазначені документи складають єдиний Договір. Згідно з п.п. 2.2-2.4, УДБО визначає умови та порядок надання Банком банківських послуг, зокрема, надання кредитів фізичним особам. Надання кожної банківської послуги здійснюється на підставі укладеного між Клієнтом та Банком відповідного Договору, в якому міститься посилання на УДБО і підтвердження прийняття Клієнтом Публічної пропозиції. У кредитному договорі визначаються, серед іншого, такі істотні умови договору: вид Кредиту, сума Кредиту/ розмір Максимального ліміту кредитної лінії / Овердрафту, строк, на який надається Кредит, цільове призначення, розмір процентної ставки та комісій, та інші умови, визначені Кредитним договором як Істотні. Умови надання та обслуговування Кредиту, що не визначені в Кредитному договорі, передбачені Тарифами Банку та УДБО. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини 1\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Враховуючи, що між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого позивачем були виконані шляхом надання відповідачу кредитних коштів, та відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 26251057025501-КР від 18.08.2017, нараховану станом на 23 січня 2024 року в розмірі 198 720,01 грн., яка складається з: 112 509,83 грн. - залишок простроченого кредиту, 86 210,18 грн. - залишок прострочених відсотків. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved