Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду через представника адвоката Свистун Л.В. із вищевказаним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, відповідно до якого вона розпорядилась належним їй майном у вигляді земельної ділянки, площею 2,6615 га, яка знаходиться на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 120884, виданий Липовецькою районною державною адміністрацією 30 вересня 2008 року), заповівши його дочці позивачеві у справі [PERSON] . Позивач, у визначений законодавцем строк, спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою відповідного змісту, утім за наслідками розгляду поданих позивачем документів, нотаріус відмовила у видачі нотаріального акту, мотивуючи тим, що у заповіті та у правовстановлюючому документі (Державному акті на право власності на земельну ділянку) міститься розбіжність у даті видачі документу, зокрема в заповіті вказано, що Державний акт видано у 2008 році, в той час як наданий спадкоємцем Державний акт видано у 2004 році. Окрім цього, зі змісту заповіту вбачається, що текст заповіту складений від імені [PERSON] , [INFO] , а в посвідчувальному написі на заповіті вказано «Заповіт підписано [PERSON] ». Наявність невідповідностей та розбіжностей у вказаних документах, перешкоджає Позивачу оформити спадкові права за заповітом після смерті матері, [PERSON] , що стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому вона просить суд розтлумачити заповіт складений від імені [PERSON] , що посвідчений 07 травня 2009 року секретарем Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області Мазурчак Наталією Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 4, яким спадкодавець заповіла Позивачу земельну ділянку, площею 2,6615 га, яка знаходиться на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 120884, виданий Липовецькою районною державною адміністрацією 30 вересня 2008 року), наступним чином: а саме, що дане заповідальне розпорядження стосується земельної ділянки, площею 2,6615 га, яка знаходиться на території Лозуватської сільської ради Вінницького (колишнього Липовецького) району Вінницької області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 120884, виданого Липовецькою районною державною адміністрацією 30 вересня 2004 року. Ухвалою суду від 31.10.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, оскільки вона була подана без дотримання вимог ст.175, 177 ЦПК України. Ухвалою суду від 14.11.2024 продовжено [PERSON] строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 31.10.2024. Ухвалою суду\~від 18.11.2024\~було відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.12.2024 задоволено заяву представника позивача [PERSON] про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 18.12.2024 за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Мельник М.В. копію матеріалів спадкової справи №178/2024 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . 10.02.2025 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено для надання додаткових доказів. 24.03.2025 протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про долучення до справи додаткових доказів. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не подав. 08.01.2025 за підписом міського голови Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області В. Бичкова подано заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника органу місцевого самоврядування. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явились, однак від представника надійшла заява, в якій вона просила про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у заявленому обсязі. З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони та представники не з`явились, однак надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 68). Із матеріалів спадкової справи №178/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] судом встановлено, що спадщина відкрилась за заповітом вчиненим спадкодавцем 07.05.2009, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, яким розпорядилась належним їй майном, заповівши земельну ділянку, площею 2,6615 га, яка знаходиться на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області - (Державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 120884, виданий Липовецькою районною державною адміністрацією 30 вересня 2008 року), що буде належати їй на день моєї смерті і на що матиме право за законом, - дочці [PERSON] . Вказаний заповіт за життя спадкодавця не змінено та не скасовано. Згідно довідки виданої Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області 05.09.2024 за №57, [PERSON] 1934 року народження, на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою [ADDRESS] . Зі змісту довідки виданої Липовецькою міською радою Вінницького району 05.09.2024 за №56 слідує, що до складу сім`ї [PERSON] входили діти: [PERSON] , 1954 р.н., [PERSON] , 1958 р.н., [PERSON] , 1961 р.н., [PERSON] , 1965 р.н. Із матеріалів спадкової справи також встановлено, що своїм правом на спадкування за зазначеним вище заповітом скористалась позивач [PERSON] , подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині за наявності заповіту, діти спадкодавця [PERSON] , 1965 року народження, та [PERSON] , 1958 року народження, подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини. Отож позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка спадщину прийняла. Постановою приватного нотаріуса Мельник М.В. Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області від 18.09.2024, було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на її ім`я. Вказаний документ мотивовано тим, що заповіт посвідчений секретарем Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області Мазурчак Н.І. 07.05.2009, за №4, що складено від імені [PERSON] , однак у посвідчувальному написі підписано « [PERSON] », тобто особи є відмінними. Окрім того, у вищевказаному заповіті спадкодавець вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла на ім`я дочки [PERSON] земельну ділянку, площею - 2,6615 га, яка знаходиться на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №120884, виданого 30.09.2008), тоді як відповідно до правовстановлюючого документу, поданого спадкоємцем для оформлення спадкових прав на земельну ділянку, зокрема, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №120884, він виданий 30.09.2004 Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області, зареєстрованого Липовецьким районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договору оренди землі за №184, отож фактична дата видачі документа є відмінною від дати зазначеної у заповіті. Також судом встановлено, що за наслідками ініційованого позивачем провадження у цивільній справі №127/35525/24 Вінницьким міським судом Вінницької області від 02.12.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123581994)\~було ухвалено\~рішення,\~яким задоволено заяву [PERSON] , за участю заінтересованої особи Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, яким встановлено факт належності [PERSON] заповіту складеного 07.05.2009 року від імені [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 4, посвідченого секретарем Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області Мазурчак Наталією Іванівною у посвідчувальній частині якого ім`я спадкодавця (підписанта заповіту) замість « [PERSON] » помилково зазначене як « [PERSON] ». Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування"\~роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з положеннями ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 та частиною 1 статті 1221 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу. У ст. 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні правочину, які втілюються в трьох рівнях. При цьому, ч.2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. У Постанові КЦС ВС від 30.09.2022 року у справі № 165/3014/20 виснував, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. При цьому частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту. Витлумачений спадкоємцями заповіт є обов`язковим не тільки для них, а й для суду, відказоодержувачів, виконавця заповіту та кредиторів спадкодавця. Із зібраних у справі доказів судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ВН №120884, який виданий 30.09.2004 на підставі розпорядження №282/2003 Липовецької райдержадміністрації від 04.11.2003, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за №184 (а.с.17), [PERSON] є\~власником земельної\~ділянки,\~цільове призначення\~якої -для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва, площею 2,6615 га, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Кадастровий номер земельної ділянки 0522283000:02:000:0184 відповідно до Плану меж земельної ділянки (а.с.18). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.20-30) відомості про земельну ділянку кадастровий номер 0522283000:02:000:0184 внесені до реєстрів. Окрім цього, дані обставини підтверджуються довідкою з ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.02.2025. Зібрані у справі докази підтверджують, що [PERSON] була власником земельної ділянки із цільовим призначенням -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522283000:02:000:0184, площею 2,6615 га, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області, інші земельні ділянки із таким цільовим призначенням за вказаною особою не значаться. Таким чином, суд дійшов висновку, що складаючи заповіт, [PERSON] самостійно та вільно виявила волю щодо настання реальних наслідків вчиненого нею правочину, що в разі її смерті саме її донька [PERSON] успадкує належне їй майно у вигляді земельної ділянки, площею 2,6615 га, яка знаходиться на території Лозуватської сільської ради Вінницького (колишнього Липовецького) району Вінницької області, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 120884, виданого Липовецькою районною державною адміністрацією саме 30.09.2004. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved