Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить визнати недійсним рішення Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області № 1129 від 23.09.2024 року про надання [PERSON] та [PERSON] дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] , та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] /23.09.2024 від 23.09.2024р., видане Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та [PERSON] . В обгрунтування позову посилається на те, що позивач є балансоутримувачем державного майна, а саме житлового 4-х квартирного будинку інвентарний номер 101320081, за адресою [ADDRESS] , у якому знаходиться квартира [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] за адресою [ADDRESS] , згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, що набрало законної сили 16 серпня 2019 року (справа №363/2392/18) проживають [PERSON] , [PERSON] 29.04.2024 року відповідачі звернулись до позивача із заявою про надання дозволу на приватизацію на спірну квартиру, на що 08.07.2024 року та 25.06.2024 року надійшли відповіді, відповідно до яких повідомлено, що в Держлісагенстві не створено органу приватизації, який уповноважений приймати рішення про приватизацію житла. Так, передача спірного об`єкту у комунальну власність позивачем не передавалась. 21.08.2024 року позивачем було надано відповідь відповідачам на їхнє звернення, де заначено про неможливість надання згоди на таку приватизацію. 23.09.2024 року на засіданні виконавчого комітету Димерської селищної ради було прийнято рішення № 1129 від 23.09.2024року «Про видання дозволу на приватизацію житлового приміщення за заявами громадян [PERSON] , [PERSON] » на підставі якого вказаним громадянам надано дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] ,, загальною площею 69,4 кв. м., житловою площею 43,6 кв.м. На підставі вказаного рішення органом приватизації житлового фонду Димерської селищної ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ВК № 14/23.09.2024. Дізнавшись про приватизацію, позивач змушений звернутись до суду для відновлення порушеного права, оскільки дана квартира перебуває на балансі Дніпровсько-Тетерівське ДЛМГ і є державною власністю. Ухвалою суду від 08.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник відповідача Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін та ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно до Положення про Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство (далі Положення), вказане Господарство є бюджетною організацією, заснованою на державній власності, створене відповідно до наказу Міністерства лісового господарства України від 18.12.1967 №367 «Про організацію Дніпровсько-Тетерівського державного заповідного лісомисливського господарства в Київській області», належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України, координується Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства. Мета і предмет діяльності Господарства визначені у статті 3 Положення. Крім цього Положенням визначено юридичний статус Господарства, його майно, права та обов`язки, управління Господарством та самоврядування трудового колективу, господарська, фінансова і соціальна діяльність, облік і звітність Господарства, його ліквідація та реорганізація, порядок внесення змін до положення Господарства. Виконавчий комітет Сухолуцької ради Вишгородського району Київської області 4 вересня 2012 року на підставі витягу з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому ДТДЛМГ на ім`я [PERSON] видав Ордер на житлове приміщення №50 на право зайняття житлового приміщення житловою площею 69,4 кв.м, що складається з 3 кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно Технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого експертом [PERSON] 3 вересня 2019 року на замовлення Дніпровсько-Тетерівське ДЛМГ, квартира розташована на першому поверсі у будинку, її загальна площа 69,4 кв.м., житлова 43,6 кв.м, допоміжна 24,3 кв.м., літня неопалювальні приміщення 1,5 кв.м. Згідно характеристики квартири (кімнати, жилого блоку, секції) у будинку квартирного типу (гуртожитку), рік спорудження/реконструкції 1968 рік. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року у справі №363/2392/18, задоволено позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до ДніпровськоТетерівського державного лісомисливського господарства, треті особи: Сухолуцька сільська рада Вишгородського району Київської області та Вишгородський районний відділ ДМС України у Київській області про визнання права користування жилим приміщенням. Визнано за [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Згідно відомостей про державне майно (нерухоме майно державних підприємств, їх об`єднань, установ та організацій) Форма №2б(д), станом на 1 січня 2021 року балансоутримувачем державного майна квартира [ADDRESS] , є Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство. 29.04.2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до директора Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства із заявою про надання дозволу на приватизацію квартири, в якій вони проживають за адресою: [ADDRESS] . 21.08.2024 року позивачем було надано відповідь [PERSON] та [PERSON] на їхнє звернення, де зазначено, що в Дніпровсько-Тетерівському ДЛМГ відсутній орган для приватизацію житла та про неможливість надання згоди на таку приватизацію. Разом з тим було зазначено, що відповідно до п. 9 ст.8 Закону Про приватизацію державного житлового фонду, державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх риватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами Закону. Виконавчий комітет Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, розглянувши заяву громадян [PERSON] та [PERSON] про надання дозволу на приватизацію кв. [ADDRESS] , враховуючи протокол засідання комісії з житлових питань при виконавчому комітеті селищної ради від 16.09.2024 року №31, надав дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] , загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках. Рекомендувати заявникам: звернутись до державного реєстратора для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; відділу економічного розвитку та інвестицій, питань внутрішньої інформаційної політики та зв`язків з громадськістю забезпечити опублікування даного рішення на офіційному сайті Димерської селищної ради. Як зазначено у вказаному рішенні, виконавчий комітет керувався статтею 9 Житлового кодексу Української PCP, ст 8 Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» підпунктом 2 пункту «а» частини першої, пунктом 5, частини «б» статті 30, частиною шостою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». На підставі рішення виконавчого комітету Димерської селищної ради від 23 вересня 2024 року №1129, 23 вересня 2024 року Орган приватизації житлового фонду Димерської селищної ради видав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія ВК №14/23.09.24, згідно із яким, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по . Відповідно до довідки №1081 від 22.10.2024 року директора КП"Вишгородське БТІ" виданої [PERSON] , убачається, що право власності на об`єкт нерухомого майна (квартира), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в КП «Вишгородське БТІ» станом на 01.01.2013 року не зареєстровано. Відповідно до довідки №1217 від 15.11.2024 року директора КП"Вишгородське БТІ" виданої [PERSON] , убачається, що право власності на об`єкт нерухомого майна (квартира), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в КП «Вишгородське БТІ» станом на 01.01.2013р. не зареєстровано. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон) приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно з частиною першою статті 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (частина третя статті 8 Закону). Відповідно до частини дев`ятої статті 8 Закону, державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом, позивач Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство є бюджетною організацією, заснованою на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України, координується Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства. Згідно пункту 1.1. Положення про Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, Органом управління майном є Державне агентство лісових ресурсів України і станом на 1 січня 2021 року балансоутримувачем державного майна квартира [ADDRESS] , є Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство. У частині п`ятій статті 22 ГК України передбачено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Відповідно до частини першої, третьої статті 73 ГК України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Тобто, саме підприємствам належить право передавати державний житловий фонд до комунальної власності органів місцевої державної адміністрації та сільських, селищних, міських рад. Відповідно до пункту 2 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №891 від 06 листопада 1995 року (далі Положення), передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду, у тому числі гуртожитки. Згідно з пунктом 5 Положення передача будинків відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, яка утворюється Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями або виконкомом відповідної Ради. До складу цієї комісії входять представники відповідних місцевих комунальних підприємств, житлово-експлуатаційної організації, на баланс якої передаються будинки відомчого житлового фонду, регіонального відділення (представництва) Фонду державного майна місцевого фінансового органу, бюро технічної інвентаризації, спеціалізованого проектного інституту, підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд, та представники інших заінтересованих підприємств, установ і організацій. Комісію очолює заступник голови держадміністрації або заступник голови відповідної ради. Відповідно до пункту 8 Положення передача відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться разом з відповідною технічною документацією на будинок (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж та інші), а також документами, що встановлюють право на нього. Таким чином, здійснення органами місцевого самоврядування приватизації об`єктів, які перебували в оперативному управлінні державних підприємств, установ та організацій, можливе лише після передачі цих об`єктів у комунальну власність. Судом встановлено, що спірне житлове приміщення належить до державного житлового фонду та знаходиться в оперативному віданні позивача, в якому відсутні органи приватизації. Відповідно до Положення про Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, майно Господарства є державною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління для здійснення функцій, у статті 3 цього Положення (підпункт 5.2 Положення). Підпунктом 5.4 Положення про Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство встановлено, що відчуження майна, закріпленого за Господарством, здійснюється за погодженням з Органом управління майном, в порядку, що встановлюється чинним законодавством. Згідно підпунктів 7.1, 7.4 Положення про Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, Органом управління Господарством є його директор. Директор самостійно вирішує всі питання діяльності Господарства, за винятком тих, що віднесені до компетенції Органу управління майном та Управління. Таким чином, рішення про передачу майна до комунальної власності повинно прийматися Органом уповноваженим управляти державним майном - Державне агентство лісових ресурсів України. Доказів того, що Державне агентство лісових ресурсів України приймало рішення про передачу спірного майна до комунальної власності територіальної громади Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області матеріали справи не містять і представник позивача заперечує наявність такого рішення та отримання від них згоди на це. Також у матеріалах справи відсутні дані про те, що спірне житлове приміщення квартира [ADDRESS] було передано у комунальну власність Димерської селищної ради і таких доказів відповідачі суду не надали. Так, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року у справі №363/2392/18 визнано за [PERSON] та [PERSON] права користування квартирою, водночас зазначене не свідчить, що спірна квартира, перебуває у комунальній власності Димерської селищної ради, куди вони звернулися з питання щодо її приватизації. Будь-яких заяв (звернень) щодо вирішення питання приватизації квартири, яка є державним майном, до Державне агентство лісових ресурсів України та/або до Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, [PERSON] та [PERSON] суду не надали. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області без дотримання встановленого законом порядку про передачу майна, яке перебуває у державному житловому фонді, до комунальної власності, передав відповідачам у приватну власність спірну квартиру. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області №1129 від 23.09.2024 року про надання [PERSON] та [PERSON] дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] , свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ВК №14/23.09.24 від 23.09.2024 року, видане Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , є належним способом захисту порушеного права згідно з частиною другою статті 16 ЦК України. Відомості про припинення права власності підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №367/8010/16. Отже, враховуючи, що оспорюваним рішенням селищної ради та виданим на його підставі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно порушені права позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved