Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У жовтні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 18.02.1997 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] . Подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, у позивача відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач зазначає, що з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Ухвалою від 04.11.2021 суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 26.05.2022 суд задовольнив клопотання відповідачки та надав сторонам строк для примирення та зупинив провадження у справі. Ухвалою від 27.09.2022 провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду в судове засідання. Ухвалою від 28.11.2022 суд зупинив провадження у справі до припинення перебування позивача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі. Ухвалою від 06.03.2025 за клопотанням позивача суд поновив провадження у справі та призначив її до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Наполягав на розірванні шлюбу. Зазначив, що вже тривалий час вони з відповідачкою не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. Починаючи з 2021 року він проживає з іншою жінкою. Рішення про розірвання шлюбу є виваженим, оскільки він втратив почуття любові та поваги до відповідачки. Відповідачка категорично заперечувала щодо розірвання шлюбу. В судовому засіданні підтвердила, що позивач вже тривалий час спільно проживає з іншою жінкою. Незважаючи на окреме проживання та поданий позивачем позов, відповідачка вважає, що шлюб можливо зберегти. Суд, заслухавши думку сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18.02.1997 відділом запису актів цивільного стану м. Чита РФ, актовий запис № 98. Під час перебування в шлюбі у позивача та відповідачки народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис про народження № 1752. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 10, 11 постанови Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Ухвалою від 26.05.2022 суд надав сторонам строк на примирення терміном на чотири місяці. Також ухвалою від 28.11.2022 провадження у справі було зупинено та поновлено лише в 2025 році, однак навіть після спливу значного терміну часу, примирення між сторонам не відбулось і позивач підтвердив суду про свій намір розірвати шлюб із відповідачкою. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивача до шлюбу проти його волі. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved