Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити додатковий тримісячний строк, необхідний для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері - [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, проте позивач в установлений законом шестимісячний строк вона не звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори, у зв`язку з хворобою. Позивач зазначає, що в липні 2024 року вона звернулася до державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, отримала лист державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. від 27.08.2024 року за №1110/02-14 з якого вбачається, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду для вирішення питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2024 року справу розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 18.10.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Дєнісова Н.Д. до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, однак, 20.03.2025 року представник позивача [PERSON] звернулася до канцелярії суду з заявою, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак 24.01.2025 року в.о. сільського голови Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області Гордузенко Н. звернулася до канцелярії суду з заявою, в якій просила здійснювати за відсутності представника сільської ради та не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. У зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.04.2023 року Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.08.1964 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області. 22.10.1983 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Камінською сільською радою Дзержинського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис №22. Після укладання шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №77847421 від 01.08.2024 року. [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк не звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори, у зв`язку з хворобою, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області (амбулаторія с. Красносілки) від 29.01.2025 року №96. В липні 2024 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . З листа державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. від 27.08.2024 року за №1110/02-14 вбачається, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки вона не подала у визначені законодавством строки заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори та роз`яснено її право на звернення до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частинами 1 та 2 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України). Пунктом 24 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає, що вказані позивачем у заяві причини пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини, є поважними і сумніву у суду не викликають. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі наведеного,

Outcome: approved