Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Холдинг», про припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом їх конфіскації. Свої вимоги позивач мотивує тим, що за громадянкою російської федерації [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 1,4180 га за кадастровим номером 6123481400:01:001:0605 та площею 0,2251 га за кадастровим номером 6123487100:01:001:0939. Документами, поданими для державної реєстрації зазначено вищевказані свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.01.2021. Відповідачкою з 25.01.2021, тобто з дати отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на земельні ділянки площею 1,4180 га за кадастровим номером 6123481400:01:001.0605 та площею 0,2251 га за кадастровим номером 6123487100:01:001:0939 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до положень статті 126 Земельного кодексу України, у продовж строку, встановленого частиною 4 статі 81, частиною 1 статті 145 Земельного кодексу України, не відчужено земельні ділянки, тому вони, згідно вимог частини 2 статті 145 Земельного кодексу України, підлягають конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Представник Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області Оленяк В.Я. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Кайрос-Холдинг» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та не повідомив про причини неявки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Кременецького районного суду Тернопільської області. Тому суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, заслухавши представника позивача суд з`ясував наступні обставини. Згідно з свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 25.01.2021, зареєстрованих в реєстрі за №23 та №24 [PERSON] , громадянка російської федерації, яка проживає за адресою [ADDRESS] , успадкувала земельні ділянки площею 1,4180 га за кадастровим номером 6123481400:01:001:0605 та площею 0,2251 га за кадастровим номером 6123487100:01:001:0939. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.12.2024 земельна ділянка кадастровий номер 6123481400:01:001:0605 зареєстрована за [PERSON] , орендар ТОВ «Кайрос-Холдинг». Однак, після набуття вказаної земельної ділянки у власність, [PERSON] порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужила. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.12.2024 земельна ділянка кадастровий номер 6123487100:01:001:0939 зареєстрована за [PERSON] .. Однак, після набуття вказаної земельної ділянки у власність, [PERSON] порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужила. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6101040692024 від 18.12.2024, земельна ділянка кадастровий номер 6123481400:01:001:0605 розташована на території Великобережецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6101040582024 від 18.12.2024, земельна ділянка кадастровий номер 6123487100:01:001:0939 розташована на території Сапанівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Як вбачається з Витягу №НВ-9959373252024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.12.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 6123481400:01:001:0605 становить 19578,67 грн. Як вбачається з Витягу №НВ-9959372332024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.12.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 6123487100:01:001:0939 становить 737,22 грн. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до ст.\~1\~Земельного кодексу\~України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст.\~19\~Земельного кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13,14\~Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80\~Земельного кодексу\~України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу\~України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. У відповідності до ч.5 ст.22\~ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства, відповідно до ч.2ст. 81 Земельного кодексу України, можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст.\~81\~Земельного кодексу\~України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Правовідносини, пов`язані з набуттям прав на землі сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину нерезидентами, у т. ч. іноземними громадянами, врегульовано ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, якою передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно вст.\~125\~Земельного кодексу\~України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельні ділянки [PERSON] набула з 25.01.2021 після отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на земельні ділянки. Однак, в подальшому і по даний час земельні ділянки нею самостійно не відчужені, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно пункту "е" ч. 1ст.\~140\~Земельного кодексу\~України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст.\~145\~ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Оскільки [PERSON] протягом року з часу переходу права власності на земельні ділянки площею 1,4180 га за кадастровим номером 6123481400:01:001.0605 та площею 0,2251 га за кадастровим номером 6123487100:01:001:0939, їх не відчужила, то право власності на них слід примусово припинити, шляхом конфіскації. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа №6-92цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. У відповідності до ч. 4 ст.\~145\~ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року (з 25.01.2021 по даний час) після набуття права власності на вказані земельні ділянки, не відчужила х, а тому їх слід конфіскувати у власність держави. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved