Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Описова частина. Короткий зміст позовної заяви Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до Криворізької міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , рідний брат позивачки. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частка квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач проживала з бабусею та не знала про смерть брата. Після налагодження стосунків з матір`ю, дізналася, що мати не прийняла спадщину після смерті сина. [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями померлого [PERSON] . Позивач є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства, за нею потрібен постійний догляд, сама пересуватися не взмозі, зі вказаних підстав, просить заявлені позовні вимоги задовольнити та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини 1 (один) місяць. Аргументи учасників справи Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник позивача адвокат Пашко Юлія Едуардівна подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, просила суд задовольнити позовні вимоги. У цій\~справі встановлено,\~що Криворізька\~міська рада є користувачами ЄСІТС (користувач) особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшли автентифікацію та якім надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до їх повноважень, суд зауважує, що всі процесуальні документи скеровані до «Електронних кабінетів користувачів, без надсилання у паперовому вигляді. Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 за № 1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Процесуальні строки слід відраховувати з моменту доставлення електронної копії судового рішення в електронний кабінет користувача. Підтвердженням отримання процесуального документу буде слугувати електронне повідомлення. Відповідно до підпункту 5.3 пункту 5 розділу I Загальні положення Положення про ЄСІТС електронне повідомлення (повідомлення) автоматично створена та передана в електронній формі інформація, в тому числі про доставку, отримання, реєстрацію чи відмову в реєстрації електронного документа адресатом. Таким чином, повідомлення про доставлення електронної копії судового рішення в електронний кабінет суб`єкта владних повноважень є належним доказом його вручення, відповідно, підлягає долученню до матеріалів справи, які формуються в паперовому вигляді (у випадку розгляду справи в паперовій формі). Однак, якщо таке повідомлення не містить усіх відомостей щодо особи, якій було направлено електронний документ, зокрема, її ідентифікаційних даних, такі відомості, у випадку заперечення особою факту отримання документів через підсистему Електронний суд, підлягають перевірці за допомогою автоматизованої системи діловодства суду шляхом витребування і дослідження електронних справ, що забезпечується функціоналом автоматизованої системи діловодства суду (КП Діловодство спеціалізованого суду) та відомостями, що містяться в підсистемі «Електронний суд». Враховуючи, що відповідач заперечень проти позову не надав, суд вважає за доцільне ухвалити судове рішення за наявними матеріалами справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги позивача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] , який народився [INFO] , актовий запис про смерть №862, свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.7). Родинні відносини між позивачем та братом підтверджуються свідоцтвом про народження позивача [PERSON] , [INFO] , де в графі батько вказано: [PERSON] , мати: [PERSON] , актовий запис № 1403, видане Дзержинським РАЦС міста Кривого Рогу 04.12.1984 року та свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , де в графі батько вказано: [PERSON] , мати: [PERSON] , актовий запис № 1139, видане Дзержинським РАЦС міста Кривого Рогу 24.12.1990 року (а.с.4, 6) З письмових матеріалів справи встановлено, що Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу 18 вересня 2024 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] із пропущеним строком визначеним для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.28). 18 вересня 2024 року [PERSON] , мати [PERSON] та померлого [PERSON] , надала приватному нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу заяву про неприйняття спадщини (а.с.31) Згідно до свідоцтва №501 на право власності на житло квартира за адресою [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.37). Відповідно до відомостей, спадкової справи №64/2024 заведеної після смерті [PERSON] , спадкодавець на момент смерті був зареєстрований один на момент смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Перекопська І.С. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач не подала вчасно заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 вересня 2024 року (а.с. 49). Позивач вказує, що не подала у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини з поважних, незалежних від неї обставин, а саме, наявність інвалідності першої групи, за нею потрібен постійний догляд, сама пересуватися не взмозі (а.с.5). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадщина, на яку претендує позивач, відкрилась після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Уразі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до статті 1269 ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком не вчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. Із копії спадкової справи № 64/2024, наданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Перекопською І.С. встановлено, що позивач звернулася до нотаріуса заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом 18 вересня 2024 року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, у зв`язку з чим нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, окрім того, судом встановлено із матеріалів спадкової справи, що заповіт за життя спадкодавцем не посвідчувався, свідоцтво про право на спадщину нікому не видане. Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця. Для вирішення питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини стосується періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. У постанові Верховного Суду в справі № 681/203/17-ц зазначено, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). В контексті даної справи та поважності пропуску строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне. У цій справі встановлено, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом, заповіт спадкодавцем не складався, позивач інвалід першої групи, за нею потрібен постійний догляд, сама пересуватися не взмозі, що підтверджується довідкою про інвалідність. У суду відсутні сумніви, що однією з основних причин пропуску для прийняття спадщини була хвороба позивача, а саме те, що вона є інвалідом І групи з дитинства, не здатна самостійно пересуватися, потребує постійного догляду. Крім того, другою причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що позивачка у цій справі є спадкоємцем другої черги та не знала про смерть брата і те, що спадкоємець першої черги відмовилася від прийняття спадщини через загострення сімейних відносин та припинення спілкування на тривалий час. За змістом статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги є матір позивачки. Однак, як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , мати позивачки - [PERSON] , не прийняла спадщину, про що позивачу не було відомо через те, що між нею та матір"ю склалися неприязні відносини та вони тривалий час не спілкувалися. Агналогічно, позивачка не підтримувала зв"язкі і з рідним братом, і про смерть якого остання не знала допоки не відновилося спілкування з рідною матір"ю, [PERSON] . Встановлено, що позивачка та [PERSON] (матір позивачки) примирилися, та після цього позивачка дізналася про смерть брата і про те, що матір не оформила спадкових прав, тому було вирішено й подати заяву про прийняття спадщини нею як спадкоємцем другої черги. Крім того, заяву про відмову від права на спадщину [PERSON] (мати померлого, спадкоємець І черги) подала лише у вересня 2024 року. Батько позивачки та померлого [PERSON] помер задового до відкриття спадщини - у 2011 році, що підтверджено матеріалами спадкової справи. Інших спадкоємців першої черги не встановлено. Окрім того, суд враховує що з березня 2020 року діяли обмеження пов"язані з короновірусною хворобою, а через повномасштабне вторгнення рф до України, яке триває з 24 лютого 2022 року, загострилися постійні ракетні обстріли, зокрема в місті Кривому Розі, а також на енергетичні об`єкти країни, що призвело до запровадження графіків відключення електроенергії. Ці загальновідомі обставини не потребують окремого доведення. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, за станом свого здоров?я, а так само й через те, що остання не знала про смерть брата, та про те, що її матір (спадкоємець першої черги) не прийняла спадщину та відмовилася від її прийняття лише у вересні 2024 року, тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважною, та позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивачів на справедливий суд відповідно до ст.ст. 6, 13 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод , що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи, а так само наявності ефективних способів захисту. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. Суд зазначає, що подачею заяви про прийняття спадщини, та зверненням до суду із позовом для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини свідчить про бажання позивача реалізувати свої права, наявні у справі докази в їх сукупності, дають підстави для задоволення позову, тому, суд визнає причини пропуску позивача для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає додатковий строк два місяці для подання відповідної заяви до нотаріуса. Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: approved