Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

10 травня 2024 року заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне сільськогосподарське підприємство «Козирське» (далі ПСП «Козирське»), предметом якого є: конфіскація у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області земельних ділянок [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з кадастровим номером 4825182800:01:000:0388 площею 3,3571 га та з кадастровим номером 4825182800:01:000:0983 площею 0,7221 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (колишня Парутинська сільська рада Очаківського району Миколаївської області). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтв про право на спадщину: серії та номер № 979 серії та номер № [NUMBER] , виданих 25 листопада 2015 року та зареєструвала на них право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційні номери 12217265 та 12215808 відповідно. В подальшому зазначені земельні ділянки [PERSON] передала в оренду ПСП «Козирське» на підставі договорів оренди від 30 червня 2010 року, та додаткових угод від 29 листопада 2017 року, 07 липня 2020 року та 02 листопада 2020 року без номерів. Строк дії договорів оренди земельних ділянок визначено: з кадастровим номером 4825182800:01:000:0388 площею 3,3571 га та з кадастровим номером 4825182800:01:000:0983 площею 0,7221 га 01 липня 2030 року. Оскільки вказані земельні ділянки використовуються [PERSON] з порушенням вимог ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, вони мають бути конфісковані у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області. Посилаючись на викладене прокурор просила про задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь Миколаївської окружної прокуратури сплаченого судового збору за подачу позовної заяви. Прокурор в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідачка є громадянкою російської федерації та є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення на підставі свідоцтв про право на спадщину. Відповідно до норм Земельного кодексу\~України вона зобов`язана була відчужити зазначені земельні ділянки протягом року з часу набуття їх у власність. Оскільки відповідачка вимоги закону не виконала, спірні земельні ділянки підлягають конфіскації. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч.ч. 7, 11 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки. Представник третьої особи - Приватного сільськогосподарського підприємства «Козирське», в судове засідання не з`явився, про причин неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду прокурора та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтв про право на спадщину: серії та номер № 979 серії та номер № [NUMBER] , виданих 25 листопада 2015 року Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, набула право власності на земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 4825182800:01:000:0388 площею 3,3571 га та з кадастровим номером 4825182800:01:000:0983 площею 0,7221 га, що знаходяться на території Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (колишня Парутинська сільська рада Очаківського району Миколаївської області. 25 листопада 2015 року [PERSON] , тимчасова посвідка на постійне проживання, серія та номер: [NUMBER] , видана 24.07.2007, видавник: ВГІРФО УМВС України в Миколаївській області, країна громадянства: російська федерація, зареєструвала право власності на спірні земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційні номери 12215808 та 12217265 відповідно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 377470149 від 07 травня 2024 року (а.с. 18-23). На підставі додаткових угод від 07 липня 2020 року до договорів оренди землі № 041047800070 та № 041047800072 від 30 червня 2010 року, зазначені земельні ділянки [PERSON] передала в оренду ПСП «Козирське». Строк дії договорів по земельним ділянкам з кадастровим номером 4825182800:01:000:0388 площею 3,3571 га та з кадастровим номером 4825182800:01:000:0983 площею 0,7221 га визначено на 20 років (а.с. 40-49). Відповідно акту комісійного обстеження земельних ділянок від 14 вересня 2023 року, проведеного у складі старости Дмитрівського старостинського округу, спеціаліста господарсько-земельного відділу, депутата Парутинського старостинського округу та затвердженого головою Куцурубської сільської ради, земельні ділянки для ведення товарного виробництва з кадастровими номерами 4825182800:01:000:0388 площею 3,3571 га та 4825182800:01:000:0983 площею 0,7221 га, які розташовані за межами населеного пункту села Парутине в межах Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, знаходяться в обробітку ПСП «Козирське» згідно з договорами оренди, будь-які будівлі та споруди на їх території відсутні (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Особа іноземця або особи без громадянства встановлюється за національним, дипломатичним чи службовим паспортом іноземця або іншим документом, що посвідчує особу іноземця або особи без громадянства. Зі змісту відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що під час проведення реєстраційних дій щодо речових прав на спірну земельну ділянку державним реєстратором встановлено особу відповідачки [PERSON] на підставі паспорту громадянина російської федерації (а.с. 17-20). При цьому відповідно до частини 5 статті 12 зазначеного вище Закону України відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно зі ст.\~13\~Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України. У відповідності до ч. ч. 1-3 ст.\~1 Земельного\~кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22\~Земельного кодексу\~України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України). За змістом ч. ч. 3-4 ст. 81\~Земельного кодексу\~України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно з ч. «е» ст. 140\~Земельного кодексу\~України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. в ст.143\~Земельного кодексу\~України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.145\~Земельного кодексу\~України визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Суд, з урахуванням наведених норм матеріального права, оцінивши у відповідності до вимог ст.\~89\~ЦПК України надані сторонами докази і встановивши, що [PERSON] , як іноземець, набувши 25 листопада 2015 року право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, не відчужила їх протягом строку, встановленого статтею 81 Земельного кодексу України, дійшов висновку, що спірні земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду на підставі\~статті 145 Земельного кодексу України, а тому позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідачки на користь Миколаївської обласної прокуратури 4844 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved