Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що 30.06.2023 року відповідач [PERSON] позичив у позивача 120000,00 грн., які пообіцяв повернути до 30.12.2023 року, що підтверджується його власноручно написаною розпискою. Після закінчення терміну, на який відповідач позичив кошти, починаючи після 30.12.2023 року, неодноразово звертався до відповідача з пропозиціє повернути борг, кілька разів приходив до нього додому, телефонував на мобільний телефон, однак [PERSON] не реагував на вимоги позивача повернути борг, ні повністю, ні частково. Заходи досудового урегулювання спору не вживалися, заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалося. Оригінал розписки знаходиться у позивача і при необхідності може її пред`явити в судовому засіданні на вимогу суду. Просить стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 120000,00 грн. Згідно протоколу\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями\~від 29.11.2024\~року дана\~позовна заява\~передана до\~провадження судді\~Сокирянського районного\~суду Чернівецької\~області Суського\~О.І. Ухвалою судді Сокирянського районного\~суду Чернівецької\~областівід 20.12.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви та доданих до неї доказів було направлено за місцем реєстрації відповідача, однак правом на подачу відзиву на позовну заяву [PERSON] не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою судді\~Сокирянського районного\~суду Чернівецької\~областівід 28.01.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за даним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просив розглянути дану цивільну справу без його присутності у зв`язку із сімейними обставинами, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення про виклик у судове засідання. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та повторно не з`являвся у судові засідання надсилаючи до суду заяви про відкладення розгляду справи та наміром вирішити питання по даному позову у добровільному порядку. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає, що створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 02.09.1996 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як [PERSON] , [INFO] . Наявність між позивачем та відповідачем позикових відносин підтверджується копією розписки [PERSON] від 28.09.2023 року. Зокрема, із дослідженої судом розписки вбачається, що [PERSON] , житель [ADDRESS] , цією розпискою підтверджує, що позичив у [PERSON] , жителя [ADDRESS] , грошові кошти в сумі 80000,00 грн. та 40000,00 грн., що разом становить 120000,00 грн. Отримані в борг кошти зобов`язується повернути [PERSON] до 30.12.2023 року. Дана розписка написана власносноручно, без примусу, з повним розумінням її змісту. Відповідач, неодноразово направляв до суду письмові заяви про відкладення судових засідань, в одній із заяв було зазначено, що має намір вирішити питання по даному позову у добровільному порядку, що вважається визнанням позовних вимог. Тобто, даний документ повністю підтверджує як факт отримання [PERSON] коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти у строк не пізніше 30.12.2023 року. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики позивача надав суду копію розписки відповідача від 28.09.2023 року. Відповідач визнав позовні вимоги за наданою суду розпискою від 28.09.2023 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 12.11.2020 у справі №154/3443/18, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що наявність оригіналу розписки в позивача та її зміст, визнання позовних вимог відповідачем, свідчить про існування невиконаного зобов`язання відповідачем по договору позики від 28.09.2023 року. Вказані обставини у достатній мірі свідчать про наявність між сторонами дійсних правовідносин, які випливають з договору позики та на які поширюється дія відповідних норм цивільного законодавства. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю або частково кошти саме за цим договором позики. Відповідно до ч. 1, 4 ст.206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом ч.4 ст.174\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Зважаючи на досліджені судом письмові докази, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, визнаних відповідачем, який у добровільному порядку мав намір вирішити, але згідно копії розписки та наданої суду заяви свої боргові зобов`язання перед позивачем не виконав. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за даним договором, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 120000,00 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю І та ІІ групи звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду та під час розгляду справи. Позивачем надано належні докази, що підтверджують його статус особи з інвалідністю ІІ групи, а саме копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] виданого 05.10.2011 року Пенсійним фондом України, довічно. Таким чином, позивач правомірно звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved