Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

13.11.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до КНП «Криворізької міської лікарні №7» КМР про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якій просила стягнути з відповідача моральної шкоди у розмірі 25000 грн. і судові витрати, в т.ч. за договором про правову допомогу з адвокатом. В обґрунтування позову зазначає, що працювала на підприємстві відповідача на посаді «статистик медичного кабінету обліку і медичної статистики» та звільнена з займаної посади за\~ст. 38 КЗпП України\~в зв`язку виходом на пенсію 12.05.2023 року. При звільненні відповідач незаконно не виплатив належні позивачці при звільненні кошти, чим заподіяв моральні страждання і душевні переживання. Згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.10.2024 року стягнуто з\~відповідача КНП\~«КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА\~ЛІКАРНЯ №7»\~КМР на\~користь позивача\~ [PERSON] \~заборгованість з\~невиплаченої заробітної\~плати за\~період з\~01.02.2023\~по 31.05.2023\~включно:\~за роботу\~в КНП\~«КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА\~ЛІКАРНЯ №7»\~КМР на\~посаді статистика\~медичного кабінету\~обліку і\~медичної статистики\~в розмірі\~29118,25\~грн.У зв`язку із цим просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 25\~000грн. Ухвалою суду від 19.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 17.12.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 14.01.2025 продовжено розгляд справи. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду відзив де зазначив, що джерелом формування коштів є кошти державного та місцевого бюджету. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.10.2024 року позовні вимоги [PERSON] задовільнив частково в сімі 29\~118,25 гр., тобто лише в частині спірної суми. Зазначений позивачем розмір моральної шкоди не обґрунтовано доказами існування сильнодіючого впливу, яким є стрес, і втрати фізичного і психічного характеру, які б тягнули за собою порушення нормальних життєвих зв`язків, зменшення суспільної активності, потреби у додаткових зусиллях для організації життя. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. \~ \~ \~ \~Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працювала на підприємстві відповідача на посаді «статистик медичного кабінету обліку і медичної статистики» та звільнена із займаної посади на підставі \~ст. 38 КЗпП України\~в зв`язку виходом на пенсію 12.05.2023 року, що підтверджується копією трудової книжки, а.с.5. \~ \~ \~ \~Згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.10.2024 року стягнуто з відповідача КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР на користь позивача [PERSON] заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 включно: за роботу в КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР в розмірі 29118,25 грн., а.с. 6-7. Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями трудового законодавства. Згідно до \~ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно зі ст.ст.21,\~43 Конституції України, ст.ст.94,\~115 КЗпП України, ст.ст.21,\~24 Закону України «Про оплату праці», кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1\~ст.115 КЗпП України,заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів\~представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди»\~необхідно враховувати, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У даному випадку факт порушення трудоовго законодавства підтверджується судовим рішенням. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачу дійсно спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши заробітну плату, змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків. Доводи представника відповідача суд до уваги взяти не може, оскільки вони не мають правового значення для вирішення спору. Враховуючи викладене, враховуючи принципи розмності і справедливості , позов слід задовольнити частково з метою відновлення порушених трудових прав позивача і стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15\~000 грн. У звязку з задоволенням позову, в порядку ст.133,137 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір 1211,20 грн., та документально підтвердженні витрати на правничу допомогу в сумі 2500 гривень .

Outcome: partial