Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 10 жовтня 2024 року представник [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюбні відносини між сторонами не склалися у зв`язку з різними характерами, поглядами на життя та шлюбні обов`язки. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі наказу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2019 року з відповідачки на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. 26 липня 2021 року відповідачка звернулася до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у задоволенні якої було відмовлено. У 2020 році [PERSON] звертався до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки, проте у задоволенні позову йому теж було відмовлено. Рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №89 від 08 лютого 2022 року місце проживання малолітньої дитини визначено разом з батьком. З грудня 2018 року по теперішній час [PERSON] самостійно виховує та утримує доньку [PERSON] . У дитини був тяжкий психологічний стан здоров`я (діагноз: «затримка психомовного розвитку). Протягом трьох років малолітня [PERSON] регулярно відвідувала практичного психолога, а також заняття, які були направленні на розвиток мови, уваги, пам`яті та мислення. Після кожного заняття батько та бабуся разом з [PERSON] виконували вдома рекомендації та домашні завдання. Батько створив належні умови для гармонійного розвитку, навчання, виховання та проживання дитини. Між батьком та донькою склалися добрі, довірливі і відкриті стосунки. Відповідачка проживає окремо та протягом шести років ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини: не виявляє до неї батьківської уваги і турботи, не приймає участі у її вихованні, оздоровленні та утриманні. Протягом навчального року мати не відвідувала школу, не виходила на зв`язок із класним керівником, не цікавилася успіхами дитини. Після початку повномасштабного вторгнення, батько разом із дитиною переїхали до відносно безпечного місця -м.Ізмаїл Одеської області. Відповідачка про це знала, проте жодного разу не приходила до доньки. На думку представника позивача, позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини. ІІ. Процедура 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 10.10.2024 року, справа №946/8243/24 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.95). 2.2. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2024 року відкрито провадження у справі (а.с.98). 2.3. Ухвалою суду від 24.12.2024 року задоволено клопотання представника позивача про заслуховування думки малолітньої дитини [PERSON] (а.с.128). 2.4. Ухвалою суду від 24.12.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.129). 2.5. Під час розгляду справи здійснювалася повна фіксація судового процесу за допомогою звукозаписуючих технічних засобів. ІІІ. Позиції сторін 3.1. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивач направив представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Відповідачка причини неявки не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи у її відсутність не зверталася. 3.2. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні на підставі викладених у ньому доводів. Додатково зазначила, що після відмови у 2023 році позивачу у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав та попередження її про необхідність належним чином виконувати передбачені сімейним законодавством обов`язки щодо виховання та утримання дочки, остання жодних дій щодо побачення, виховання, утримання дитини не вчинила. Протягом шести років дитина не бачила свою матір та не спілкувалася з нею, у зв`язку із чим взагалі її не пам`ятає. Дитина називає матір`ю свою бабусю - матір позивача, оскільки її однокласники постійно запитували, чи є в неї матір та чому вони її не бачать. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів (з 2019 року) відповідачка жодного разу грошових коштів на утримання дитини не перерахувала. Попри те, що за змістом відомостей, які можна прослідкувати у соціальних мережах, вона веде розкішний спосіб життя, одружена з іншим чоловіком, народила від нього трьох синів. Також, на своїй сторінці у соціальній мережі [PERSON] написала: «Бог подарил мне три сына». Бабуся, яка підписана на сторінку колишньої невістки в «Instagram», в особистому повідомленні запитала її: «А про доньку ти забула?», на що остання не відповіла, хоча повідомлення прочитала. Вказані обставини, на її думку, свідчать про те, що відповідачка не відчуває до [PERSON] материнських почуттів та не сприймає її як свою дитину. Дитина малює, займається англійською мовою, раніше займалася кінним спортом та протягом трьох років відвідувала заняття з логопедом. Батько дитини спільно з бабусею доклали неймовірних зусиль для покращення стану здоров`я дитини, після того як вона перестала проживати з матір`ю. Через небезпеку позивач разом із дитиною переїхали з м.Одеси до м. Ізмаїла Одеської області, де перебували протягом тривалого часу. Відповідачці про вказані обставини було відомо від її рідної сестри, з якою [PERSON] підтримує нормальні стосунки. Разом з тим, [PERSON] жодного разу не прийшла до дитини та не поцікавилася її життям. Протягом шести років відповідачка не вітає свою малолітню дитину із днем народження, не дарує їй подарунки, не телефонує, не проводить спільно з нею час тощо. 3.3. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки. На додаткове запитання пояснила, що встановити місце проживання [PERSON] не уявилося можливим, за попереднім місцем проживання вона відсутня. ІV. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 4.1. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2018 року розірвано (а.с.11). 4.2. В шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). 4.3. На підставі наказу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2019 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). 4.4. 26 липня 2021 року [PERSON] звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами наказу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2019 року у справі №500/4998/19 про стягнення з неї на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] . 4.5. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами наказу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2019 року у справі № 500/4998/19 (а.с.14-16). 4.6. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2023 року позов [PERSON] про звільнення від заборгованості за аліментами залишено без задоволення. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.10.2023 апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2023 про звільнення від заборгованості за аліментами повернено скаржнику (справа №946/6901/22) (а.с.21-24). 4.7. За змістом довідок, виданих адміністрацією Одеського спеціального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 248 компенсуючого типу Одеської міської ради Одеської області за №№ 157, 173 від 10 липня 2019 року та 23 жовтня 2020 року, [PERSON] відвідувала навчальний заклад з квітня 2019 року; у вихованні дитини приймав участь тільки батько (а.с.68, 69). 4.8. Відповідно до характеристики, наданої вихователем Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 135 Одеської міської ради 04.11.2021 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідувала дитячий заклад з 28 вересня 2021 року. Дитину приводили та забирали батько, [PERSON] і бабуся, [PERSON] . За весь час відвідування дитиною закладу, мати, [PERSON] не брала участі у житті доньки, жодного разу не приходила у дитячий заклад (а.с.70). 4.9. Згідно з характеристикою, наданою головою правління суспільної організації «Бебі Ейнштейн» 10 вересня 2021 року, до їх організації звернувся батько, [PERSON] , з метою прийняття до колективу для соціалізації та спілкування з дітьми малолітньої [PERSON] . За весь час відвідування спостерігалася суттєва динаміка у розвитку дитини: малолітня показала себе товариською, активною, дружелюбною, легко йде на контакт, розвиток дитини відповідає віку. В колектив дитину приводять батько та бабуся (а.с.71). 4.10. Згідно з висновками органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №02/21-155 від 10 лютого 2022 року та органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/2237/1 від 21 грудня 2021 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.72-77). 4.11. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №89 від 08 лютого 2022 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком, [PERSON] (а.с.29). 4.12. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2023 року залишено без задоволення позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] (а.с.78-81). 4.13. Відповідно до висновку за результатами психологічного обстеження [PERSON] від 08 серпня 2024 року нещодавно [PERSON] дізналася, що її бабуся не є її біологічною матір`ю, що викликало у неї сильний емоційний стрес. Дівчинка стала ставити питання про свою справжню матір і зрозуміла, що та була відсутня в її житті протягом тривалого часу. Ці роздуми та спогади про матір, яку вона пам`ятає лише візуально викликали у [PERSON] глибокі тривожні переживання. Дитина відчуває стрес, який проявляється у підвищеній тривожності, страху бути покинутою та відчутті нерозуміння. [PERSON] переживає гостре відчуття втрати та занепокоєння, не знаходячи відповідей на питання, чому її мати не бере участі в її житті. Це призвело до погіршення її емоційного стану та підвищення рівня тривожності (а.с.82-84). 4.14. Відповідно до довідки № 89255 від 12 листопада 2024 року, наданої Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на утримання малолітньої [PERSON] за період з 01 лютого 2022 року по 31 жовтня 2024 року [PERSON] аліменти від [PERSON] не отримував (а.с.30, 31, 120). 4.15. За змістом довідки Одеського ліцею №56 Одеської міської ради за вих.№106 від 01 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] , навчається в 3-А класі за екстернатною формою навчання (а.с.119). 4.16. Питання доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , 26 листопада 2024 року було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, протокол № 28. Члени комісії розглянули матеріали, які надійшли з Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, документи, підготовлені службою у справах дітей, та вирішили пропонувати органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . На підставі висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №42/21-2255 від 10 грудня 2024 року, після розірвання шлюбу малолітня донька залишилася проживати разом з матір`ю, але згодом дитину забрав батько, [PERSON] . З грудня 2018 року по теперішній час малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Малолітня перебуває на повному забезпеченні батька, мати не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, свідомо нехтує своїми обов`язками, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, родинні стосунки не підтримує, не цікавиться успіхами доньки ні в письмовій, ні в усній формі, тобто фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Спеціалісти служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області 25.11.2024 здійснили виїзд за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою [PERSON] не проживає, інші засоби зв`язку відсутні. Згідно з актом обстеження умов проживання від 25 листопада 2024 року сім`я проживає у приватизованій квартирі, яка складається з 3-х кімнат, зі всіма зручностями, опалення індивідуальне, у наявності усі комунікації. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам: малолітня займає окрему кімнату, в якій є ліжко, робочий стіл, комп`ютер, шафа для одягу. На підставі вищевикладеного, орган опіки та піклування дійшов висновку, яким визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.110-113). V. Оцінка та висновки суду 5.1. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. 5.2. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. 5.3. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. 5.4. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. 5.5. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 5.6. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 5.7. У судовому засіданні свідок, бабка дитини, матір позивача - [PERSON] , пояснила, що після розлучення батьків дитина залишилася проживати разом з матір`ю. Коли [PERSON] побачив умови, в яких проживала дитина, він зі згоди матері забрав її до себе. Раціон харчування трирічної дитини складався з бананів, огірків та йогуртів; вона не знала, що таке гаряча їжа. Одразу вони звернули увагу на відхилення у розвитку [PERSON] : у 2,5 роки вона не розмовляла. За результатами обстеження було встановлено, що у [PERSON] непереносимість лактози та герпес, що впливало на роботу головного мозку. Дитині було поставлено діагноз: затримка психомовленнєвого розвитку. Як з`ясувалося, у 2017 році у дитини на фоні високої температури почалися судоми, внаслідок чого сталася гіпертензія головного мозку. [PERSON] повідомила їм, що у неї немає можливості займатися лікуванням дитини, вона повністю переклала відповідальність за дитину на них. Вони з сином витратили багато часу і грошей на те, щоб допомогти дитині відновитися та запобігти подальшому погіршенню її стану здоров`я. [PERSON] обожнює дитину і робить все для її щастя та добробуту. Лікарі пояснили, що вони вчасно звернулися за медичною допомогою; якби дитині виповнилося більше трьох років, велика ймовірність того, що дитина залишилася би розумово відсталою. Після того, як дитина залишилася проживати з [PERSON] і нею, [PERSON] жодного разу не поцікавилася її життям. Останній раз вона бачила відповідачку [INFO] , на день народження онуки. Будь-якого зв`язку з [PERSON] немає. Відповідачка не телефонує, не приїжджає, хоча у неї один й той самий номер телефону більше шістнадцяти років та вони не змінювали місце проживання. Фактично більше шести років малолітня дитина не бачила свою матір. [PERSON] щодо матері в їхній сім`ї чутлива. Вони намагаються цю тему в присутності дитини не підіймати. Одного разу, влітку 2024 року, [PERSON] запитала батька, чи є у нього фото матері. Він показав фотографію матері та запитав, чи хоче вона побачитися з нею. Дитина відповідала, що не хоче бачитися з матір`ю. Після повномасштабного вторгнення, [PERSON] з метою збереження психологічного здоров`я дитини переїхав з м. Одеси до м. Ізмаїлу Одеської області, де вони перебували протягом тривалого часу. Під час перебування сина разом з онукою в м.Ізмаїлі, він намагався налагодити контакт з рідною сестрою відповідачки, навіть організував зустріч [PERSON] з її двоюрідними братом та сестрою. [PERSON] знала про вказані обставини, проте жодного разу не намагалася побачитися з дитиною та провести спільно з нею час. Одного разу, повертаючись із дитячого садочка, [PERSON] сказала їй, що діти постійно питають її про те, чи є у неї матір, що її дуже засмучує, та запропонувала їй бути її матір`ю. Також, вона попросила нікому про це не розповідати та тримати цю інформацію у секреті. Для того, щоб ніхто не знав, що вона не є її рідною матір`ю, вони були вимушені змінити дитячий садочок. Влітку [PERSON] відвідувала табір « [PERSON] »; всі вихователя знали, що вона її бабуся, проте у присутності дитини зверталися до неї як до матері. Так само вони побудували відносини в школі. Про життя відповідачки вона дізнається з її сторінки в Instagram, оскільки підписана на неї. З фотокарток можна побачити, що [PERSON] хизується своїми матеріальними статками, доглянутістю, лише один її телефон коштує половину заборгованості по аліментам. Попри це, відповідачка оскаржила судове рішення про стягнення з неї аліментів в мінімально гарантованому державою розмірі, просила взагалі звільнити її від обов`язку приймати участь в утриманні дитини. Фінансове забезпечення дитини повністю на татові, заборгованість відповідачки за аліментами складає майже 100 000 гривень. Також, вона побачила в сторісі відповідачки відео з написом: «Бог подарил мне трех сыновей». Це дуже засмутило її, оскільки вона тим самим заперечує існування доньки. Відповідачка виросла у неблагополучній сім`ї, її мати залишила трьох дітей, коли вони були ще малі. Вони вважали, що [PERSON] , навпаки, буде хорошою мамою, адже знає, як зростати без материнської ласки і турботи. На щастя, дитина зовсім інша, в неї добре розвинено почуття відповідальності за своїх вихованців. [PERSON] любить тварин, малювати, ліпити. Позивач працює за кордоном. Як тільки є можливість приїхати до нього, вона з дитиною одразу їдуть до нього. Щоденно син спілкується з [PERSON] по відеодзвінку. Вважає, що суд дав відповідачці шанс виправитися, почати належним чином виконувати обов`язки щодо виховання та утримання дочки, проте вона вказаною можливістю не скористалася; з часу ухвалення судового рішення про відмову у позбавленні її батьківських прав жодного разу не побачила дитину, не поцікавилася нею, не привітала її з днем народження. Вказані обставини свідчать про свідоме нехтування нею батьківськими обов`язками. 5.8. Під вирішення спору судом, заслухана думка дитини [PERSON] - донька позивача. Дитина пояснила, що їй виповнилося 9 років, вона любить малювати, ліпити та гратися з домашніми улюбленцями. Вона весь час проживає спільно з мамою [PERSON] , татом [PERSON] та дідусем. Вони займаються її вихованням, навчанням та забезпеченням необхідним. Жінка, яка зображена на фотокартці (примітка суду: відповідачка), їй не відома. 5.9. Також, у судовому засіданні були оглянуті фотокартки, роздруковані з особистої сторінки [PERSON] в Instagram. Одна з фотокарток відповідачки підписана: «Бог дал мне трех сыновей…». 5.10. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для отримання нею освіти, а також не проявляє до неї материнської уваги та турботи. 5.11. 22 травня 2023 року, постановляючи рішення про відмову у позбавленні батьківських прав, суд надав відповідачці можливість переглянути та виправити свою поведінку щодо дитини, проте остання жодних дій щодо сумлінного виконання батьківських обов`язків не вжила, продовжує свідомо ухилятится від виховання та утримання дочки. 5.12. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найкращим інтересам дитини.

Outcome: approved