Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

25.02.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12.08.2023 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату всіх фізичних та духовних зв`язків, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб та залишити прізвище « [PERSON] ». 03.03.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.16). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2023 року сторони зареєстрували шлюб у Южноукраїнському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис №182 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, про що зазначено у позовній заяві та не заперечувалося сторонами при наданні заяв. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.\~206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved