Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У серпні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що 13.09.2018 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторні народився син - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. З відповідачем спільного господарства не ведуть, окремо проживають з квітня 2022 року. Вказує, що батько участі у вихованні дитини не приймає, а тому просить визначити місце проживання дитини разом із матір`ю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2024 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.11.2024 року усправі закрито підгтовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила задвольнити. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явивлись, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, з 13.09.2018 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис - №405. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, сторони від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, сім`я розпалась різні поглядів на життя, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими та суперечитимуть інтересам подружжя, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. За приписами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Конвенцією ООН про захист прав дитини у ст. 27 визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] ,вбачається, що Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання мололітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Вказаний висновок суду також узгоджується із позицією органу опіки та піклування. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved