Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

19.03.2025 [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису, в якому просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, заборонивши йому: - перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] та дітьми за адресою: [ADDRESS] ; - усунути перешкоди у користуванні майном, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована таким. Заявник та заінтересована особа з 20.07.2012 перебували в зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа вчиняє домашнє насилля фізичного характеру, перешкоджає користуватися житловим приміщенням. Заявниця неодноразово зверталась до правоохоронних органів, за наслідками викликів працівників поліції винесено обмежувальні приписи, однак заінтересована особа їх порушує. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.03.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М. Ухвалою від 19.03.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи на 12 год. 30 хв. 21.03.2025. Заявниця подала заяву про проведення судового засідання без її участі. Заінтересована особа в судове засідання сторони не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи; причину неявки не повідомила. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Суд установив таке. 20.07.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] неодноразово зверталась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявами про вчинення [PERSON] домашнього насильства, за результатами розгляду яких уповноваженими особами Дарницького УП ГУНП у м. Києві виносились термінові заборонні приписи стосовно кривдника. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18.06.2024 у справі № 753/10294/24, провадження № 3/753/3856/24, [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 28.06.2024. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з доданих до заяви додатків, суд установив, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство психологічного, фізичного характеру щодо [PERSON] . Звернення заявниці до правоохоронних органів не дали очікуваного результату. Враховуючи обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, суд дійшов висновку, що обмежувальний припис щодо [PERSON] є тим тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення безпеки постраждалої особи [PERSON] , буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства. Разом із тим, суд зазначає таке. Оскільки учасники справи мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із заявницею, з метою забезпечення участі батька у вихованні дітей, суд вважає достатнім вжити заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] строком на три місяці. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial