Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

09 грудня 2024 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства. В своєму позові посилається на те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] у них народилася донька [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] . Сторони проживали разом але шлюб між ними не було зареєстровано. При реєстрації доньки запис про батька було зроблено зі слів матері. Позивач ставиться до [PERSON] як до дочки, проводять час разом, позивач займається її вихованням, утримує доньку. [PERSON] називає його «татом». З відповідачкою проживають з 2016 року по теперішній час. В подальшому 31 серпня 2024 року сторони зареєстрували шлюб. Таким чином у сторін є троє спільних дітей. Просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні відомості до актового запису про її народження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 06.01.2025 через електронну пошту суду надійшов Лист № 37/30.23-105 від 06.01.2025 року Фастівського відділу ДРАЦС у Фастівському районі Київської області де зазначено, про розгляд справи у відсутність їх представника, заперечень проти позову не мають. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити. Надали до суду додаткові докази в тому числі Висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження. В судовому засіданні відповідач проти позовних вимог не заперечувала. Також зазначила, що дійсно проживають з позивачем з 2016 року, у них народилися троє спільних дітей. На даний час уклали шлюб. Заслухавши учасників судового процесу, свідка, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 2. Згідно вказаного свідоцтв про народження батьком [PERSON] записано « [PERSON] ». Відомості про батька були записані на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. 31 серпня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 100, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданого Радомишльським відділом ДРАЦС у Житомирській області Центрального міжрегіонального УМЮ від 31.08.2024 року. Як стверджує позивач, що з 2016 року по 2024 рік проживав однією сім`ю без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON] . В зареєстрованому шлюбі [PERSON] на момент народження [PERSON] , [INFO] не перебувала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та125 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитини, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved