Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 17 січня 2025 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідача Лопатинської селищної ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що після смерті [PERSON] , її спадкоємцем був син - [PERSON] , який фактично вступив у володіння та управління спадщиною та прийняв її, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (фактичне прийняття спадщини). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON] та відкрив спадкову справу у Державній нотаріальній конторі м.Радехів Львівської області. Державний нотаріус Медведюк З.С. при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, встановила, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №033843, який належить [PERSON] (бабуся позивача) зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13291 від 26.02.2001 видано після смерті Спадкодавця. Тому нотаріус постановила відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців до майна померлої не має. З огляду на вищезазначене позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушений звернутися з цим позовом до суду (а.с.3-14). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 21 січня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання, а також постановив витребувати в Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області копію спадкової справи №163/2022, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.1-2). 6 лютого 2025 року до суду поступила належним чином засвідчена копія спадкової справи №163/2022, заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.55). Ухвалою судового засідання від 18 лютого 2025 року суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (а.с.97-98). Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а. с.119). Представник відповідача Лопатинської селищної ради в судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.93-94). Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Радехівського районного суду Львівської області (а.с.123). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому засіданні. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] в с. Сморжів Радехівського району Львівської області у віці 69 років, померла бабуся Позивача - [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №25 та підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, № витягу 00047255011, виданий 01.10.2024 Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.29-30). [INFO] в с.Білопілля Хмільницького району Вінницької області у віці 66 років помер батько Позивача - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №134 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 29 серпня 2022 року Глуховецькою селищною радою Хмільницького району Вінницької області (а.с.31). Згідно із Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 13 січня 1978 року Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON] народився [INFO] в с. Сморжів, Радехівського району, Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.44). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № витягу 0004725470 від 01.10.2024, виданого Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видно, що [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька - [PERSON] . Відомості про матір - [PERSON] (а.с.27-28). Як видно з довідки №11/1-06/709 від 14.10.2024, виданої Сморжівським старостинським округом Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про те, що [PERSON] була зареєстрована до дня смерті, [INFO] , на [ADDRESS] . На день смерті [INFO] [PERSON] в будинку був зареєстрований і проживав її син - [PERSON] , [INFO] . Інших осіб які були зареєстровані або проживали немає (а.с.35). Тобто, після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] , її син [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадщиною та прийняв її, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, про що свідчить Довідка сільської ради № 11/1-06/709 від 14.10.2024. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78879634 від 24.10.2024, виданої Державним нотаріусом Соснівської державної нотаріальної контори Львівської області Медведюк З.С. видно, що спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , - не заводилися та не видавалися, тобто за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.36). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді такого майна, зокрема: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9414 га, що розташована на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області (тепер Лопатинської ОТГ) та належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №033843, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26 лютого 2001 року за № 13291. Відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 033843 встановлено, що [PERSON] було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: - земельна ділянка, загальною площею 0,7441 га, кадастровий номер: 4623985500:03:000:1154; - земельна ділянка, загальною площею 0,1972 га, кадастровий номер: 4623985500:04:000:1185 (а.с.33-34). Згідно з Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області №77 від 22 лютого 2001 року, про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянами [ADDRESS] сільської ради видно, що: 1. Затвердити проект передачі земельних часток (паїв) у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с.Сморжів, на площі 1855,3 га, в тому числі ріллі 1351,4 га, кормових угідь 503,9 га,; враховуючи якісну оцінку земель. 2. Сморжівській сільській раді передати у приватну власність громадянам с.Сморжів, с.Щуровичі, с.Романівка, земельні частки (паї) згідно додатку та видати їм Державні акти на право приватної власності на землю. У списку громадян, зазначено особу - [PERSON] , якій був виданий державний акт на право власності на землю (а.с.39-43). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0003025972024 від 09.12.2024, земельній ділянці загальною площею 0,7441 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Червоноградського (колишнього Радехівського) району, на території Лопатинської ТГ (за межами населеного пункту Сморжів) Львівської області присвоєний кадастровий номер 4623985500:03:000:1154. Ця земельна ділянка сформована згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №033843, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26 лютого 2001 року за № 13291 (а.с.23-25). Відповідно до витягу № НВ-9953480702024 від 12.11.2024 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером: 4623985500:03:000:1154 має нормативно грошову оцінку в розмірі - 23 665,01 грн (а.с.26). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0003003282024 від 05.12.2024 земельній ділянці, загальною площею 0,1972 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соржівської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області присвоєно кадастровий номер 4623985500:04:000:1185. Дана земельна ділянка сформована згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №033843 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26 лютого 2001 року за № 13291 (а.с.20-22). Відповідно до витягу № НВ-9958327452024 від 09.12.2024 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером: 4623985500:04:000:1185 має нормативно грошову оцінку в розмірі - 1 620,63 грн (а.с.19). Отже, загальна оцінка земельних ділянок відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І- ЛВ №094815 від 23.01.2001, становить 25 285,64 грн. Спадкоємцем за заповітом до майна померлого [PERSON] є його син - [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 27.12.2023 державним нотаріусом, завідувачем Соснівської державної нотаріальної контори Львівської області, в порядку заміщення виконуюча обов`язки завідувача Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області на майно, а саме земельну ділянку площею 1,9784 га, спадкова справа у нотаріуса №163 за 2022 рік (а.с.32). Однак, в частині оформлення спадкових прав на землю йому було відмовлено. На підставі Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій винесену Державним нотаріусом завідувачем Соснівської державної нотаріальної контори Львівської області, в порядку заміщення виконуюча обов`язки завідувача Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області Медведюк З.С. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на - земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Сморжівської сільської ради Шептицького району (колишнього Радехівського) Львівської області, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №033843, виданий на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.02.2001 №77, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №13291 від 26.02.2001, тобто після смерті Спадкодавця, а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю (а.с.37-38). Відповідно до копії спадкової справи №163/2022 [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, оскільки звернувся в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк (а.с.56 зворот). Докази про інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину або претендують на неї, в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с.56-88). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №033843 від 26 лютого 2001 року, виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Зважаючи на встановлені обставини у справі [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно. На спадкові правовідносини після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , поширюються норми ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У розумінні ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки звернувся в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. Докази про інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину або претендують на неї, в матеріалах справи відсутні. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Враховуючи, що позивач [PERSON] прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, а відповідач визнав позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved