Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визначити йому, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] додатковий строк терміном у один місяць, з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказала про те, що [INFO] помер його дід - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої входить право на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , право власності на яке належало померлому згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 28.06.1993, видане Дніпровською районною державною адміністрацією. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, який 18.07.2017 посвідчений Леоновою В.О. державним нотаріусом Двадцять першої державної нотаріальної контори та який зареєстрований в реєстрі за № 3-1063. Заповітом на випадок своєї смерті [PERSON] зробив розпорядження, яким все майно, яке належатиме йому на день смерті, заповів своєму онуку - [PERSON] . Спадкоємцем майна [PERSON] є онук - [PERSON] . У встановлені ЦК України терміни із заявою про прийняття спадщини не звернувся оскільки з 19.03.2022 мобілізований до Збройних Сил України та зараз перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . 30.01.2024 отримав посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , що вкотре підтверджує його участь у зоні проведення бойових дій. З метою оформлення своїх спадкових прав, 08.08.2024 він звернувся до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда - [PERSON] на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , право на яке належало померлому. Проте постановою Двадцять першої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.08.2024 за вих. № 2309/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на те, що він не прийняв спадщини у шестимісячний строк після смерті діда, а також у зв`язку з тим, що він не проживав постійно разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не був зареєстрованим з ним за однією адресою. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.08.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 30.09.2024 до суду надійшов відзив Київської міської ради, у якому останнє просить суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України та розглянути справу у відсутність їх представника. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2024 за клопотання позивача витребувані докази у справі. 05.12.2024 від позивача надійшли заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2024 закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. 18.02.2025 з Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори до суду надійшли витребувані ухвалою суду від 05.11.2024 докази, а саме копія спадкової справи заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Його батьками є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . За життя 18.07.2017 [PERSON] було складено заповіт, яким останній на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що все його рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та х чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день смерті й на що він матиме право за законом, заповідаю [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної та зареєстрований в реєстрі за № 3-1063. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.06.1993, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва. 08.08.2024 [PERSON] звернувся до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Постановою Двадцять першої Київської державної нотаріальної від 08.08.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вирішуючи позовні вимоги про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, суд доходить наступного. Загальні положення про спадкування врегульовані Главою 84 Книги шостої Спадкове право Цивільного кодексу України. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Водночас, з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.03.2021 у справі № 638/17145/17, від 22.03.2023 у справі № 361/8259/18. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Такі висновки викладені у постанові ВП ВС від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24). Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який є діючим і на час вирішення позову. У цій справі судом встановлено, що з 19.03.2022 позивач [PERSON] мобілізований до Збройних Сил України. На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.03.2022 №54 приступив до виконання службових обов`язків за посадою та продовжує перебувати на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . 30.01.2024 [PERSON] отримав посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п.24 постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, за обставинами цієї справи позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, з 19.03.2022 та по теперішній час проходить військову службу за мобілізацією, є учасником бойових дій, що виключало можливість останнього вчасно звернутися у встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, що суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та приходить до переконання про задоволення позовних вимог. Враховуючи вказані обставини, що стали підставою для пропуску позивачем встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованим, визначити позивачу - [PERSON] додатковий строк в один місяць з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті - [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення позову [PERSON] до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved