Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 18 лютого 2025 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за результатом розгляду цивільної справи № 193/562/24 за позовом представника позивача Пізняка В.І. , який діє в інтересах [PERSON] до Держави в особі ГУНП в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Дніпропетровська обласна прокуратура, про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування, ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача. Зокрема, стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] 3 000,00 грн. із заявлених вимог у розмірі 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування. За клопотанням представника позивача питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалося. 23 лютого 2025 року представник позивача Пізняк В.А. через систему «Електронний суд`направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу по вищезазначеній цивільній справі, в якій просить вирішити питання про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 44 000 гривень. Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі. 25.02.2025 ухвалою суду заяву представника позивача Пізняка В.І. про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі прийнято та призначено до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. 03.03.2025 від представника відповідача ГУНП в Дніпропетровській області до суду надійшли заперечення на подану заяву, мотивуючи тим, що представник позивача не посилається на жоден документ, який би підтверджував понесені витрати позивачем.Крім того, представником позивача до позову надано договір про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.10.2020, додаткову угоду до договору, якою продовжено дію договору до 01.10.2026 та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, проте в розрахунку не вказано номер справи по якій надана допомога та остання дата надання послуг датована 15.06.2023, до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача надано додаткову угоду від 20.03.2024, строк дії якої не вказано. Також зазначає, що обставини справи адвокату позивача на момент її розгляду у суді першої інстанції були відомі, оскільки він приймав участь у розгляді справи за аналогічним позовом (справа №193/1132/22, провадження №2/193/132/23) у суді першої та апеляційної інстанції, його позиція протягом часу розгляду справи у судах не змінювалась, тому вважають не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак, вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 44 000,00 грн. є необґрунтованими та недоведеними, у стягненні таких витрат просили відмовити у повному обсязі. 10.03.2025 від представника третьої особи Дніпропетровської обласної прокуратури також надійшли заперечення, згідно яких вказали, що матеріали справи не містять документів, які підтверджують факт оплати гонорару адвокату та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, не надано квитанцій до прибуткових касових ордерів, платіжних доручень з відповідними відмітками банку або інших банківських документів, що свідчили б про здійснення платежів, а також касових чеків чи інших фінансових документів, які б підтверджували факт оплати послуг. Між тим, враховуючи положення законодавства, що регулює порядок визначення розміру адвокатських витрат, а також обсяг наданої адвокатом правничої допомоги, включаючи зміст та обсяг підготовленої ним позовної заяви, кількість та складність виконаних ним процесуальних дій, часу витраченого на участь у судових засіданнях, а також з урахуванням критеріїв реальності, обґрунтованості та розумності авдокатських витрат, вважають, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені в сумі 44 000,00 грн. є значно завищеними. Щодо гонорару успіху у розмірі 20 000, 00 грн зазначили про його надмірність та необґрунтованість, вважають таким, що не відповідає реальному досягнутому результату, є непропорційним до фактичної вигоди, отриманої клієнтом в результаті наданої правової допомоги, оскільки судом частково задоволено позовні вимоги, а саме лише щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000, 00 грн, що є невеликим результатом порівняно із заявленими вимогами. У задоволенні заяви просили відмовити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на доводи своєї заяви та докази, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, заяву підтримав і просив у повному обсязі стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача та представник третьої особи у судовому засіданні просили відмовити у стягненні таких витрат у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у своїх запереченнях. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 8 ст. 142 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані договір про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.10.2020, укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом Пізняком В.І., додаткову угоду щодо продовження терміну дії договору про надання юридичної (правничої) допомоги до 01 жовтня 2023 року, додаткову угоду щодо продовження терміну дії договору про надання юридичної (правничої) допомоги до 01 жовтня 2026 року, додаткову угоду від 20.03.2024 року до договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 01 жовтня 2020 року, ордер №1263597 від 04.04.2024 на представництво інтересів [PERSON] адвокатом Пізняк В.І., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Пізняк В.І. серія ДП №4847, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с.23-33), акт прийому - здачі наданих послуг за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.10.2020, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснення ним витрат часу по кожному виду робіт, необхідних для надання юридичної (правничої) допомоги за договором від 01 жовтня 2020 року з урахуванням Додаткової угоди до нього від 20.03.2024 укладеним між Адвокатом та [PERSON] (а.с.213,214). Відповідно до акту прийому - здачі наданих послуг за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.10.2020, детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, під час дії вказаного договору адвокатом були надані адвокатські послуги: - аналіз законодавства та судової практики з питання відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування на предмет захисту прав та законних інтересів клієнта, час витрачений на надання правничої допомоги 2 год., вартість наданих послуг за год/грн. 2000 грн., загальна вартість - 4000 грн.; - консультування клієнта щодо правової позиції клієнта у цьому спорі для захисту його прав та законних інтересів, обрання ефективного способу захисту, час витрачений на надання правничої допомоги 1 год., вартість наданих послуг за год/грн. 2000 грн., загальна вартість - 2000 грн.; - підготовка, складання, оформлення та відправка клопотання про надання інформації про хід досудового розслідування к/п №12017040000000106 від 03.02.2017, час витрачений на надання правничої допомоги 1 год., вартість наданих послуг за год/грн. 2000 грн., загальна вартість - 2000 грн.; - підготовка, складання та оформлення позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування, час витрачений на надання правничої допомоги 3 год., вартість наданих послуг за год/грн. 2000 грн., загальна вартість - 6000 грн.; - участь у судових засіданнях у Софіївському районному суді Дніпропетровської області по відшкодуванню шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування, час витрачений на надання правничої допомоги 2 год., вартість наданих послуг за год/грн. 2000 грн., загальна вартість - 4000 грн.; - прибуття з метою виконання доручення клієнта до Софіївського районного суду Дніпропетровської області, який знаходиться поза межами міста, в якому адвокат постійно працює, час витрачений на надання правничої допомоги 3 год., вартість наданих послуг за год/грн. 2000 грн., загальна вартість - 6000 грн. Додаткова винагорода адвоката (Гонорар успіху) згідно п.2.1. Додаткової угоди до договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.10.2020 складає 20 000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 44 000,00 грн. Суд зауважує, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України»(Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Laventsv. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Щодо гонорару успіху слід зазначити наступне. Згідно п.2.1. додаткової угоди від 20.03.2024 до договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.10.2020, сторони погодили, що у разі досягнення позитивного для клієнта результату в судах України по судовій справі або здійснення адвокатом інших юридичних дій які призвели до більш вигідних для клієнта умов, клієнт зобов`язується сплатити адвокату додаткову винагороду (гонорар успіху) у розмірі 20 000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі "гонорару успіху", суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару, а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатським бюро та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи. Адже саме розмір витрат, понесених позивачем на фактично надані реальні та неминучі послуги на правничу допомогу, і саме з метою досягнення певного правового результату вирішення конфлікту сторін кореспондується з витратами, які має право відшкодувати на свою користь позивач як судові витрати, понесені ним на сплату гонорару успіху, за рахунок відповідача. Отже, на думку суду, за результатами розподілу судових витрат, витрати в формі "гонорару успіху" не можуть бути стягнуті з відповідача, так як не відповідають реальному досягнутому результату, є непропорційними до фактичної вигоди, отриманої клієнтом в результаті наданої правової допомоги, оскільки судом частково задоволено позовні вимоги, а саме лише щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000, 00 грн, що є невеликим результатом порівняно із заявленими вимогами, тому є безпідставними. Також суд погоджується з запереченнями відповідачів про те, що обставини справи адвокату позивача на момент її розгляду у суді першої інстанції вже були відомі, оскільки до цього він приймав участь у розгляді справи за аналогічним позовом (справа №193/1132/22, провадження №2/193/132/23) у суді першої та апеляційної інстанції, коли подавав позов з такими самим вимогами, але за іннший період стягнення, його позиція протягом часу розгляду справи у судах не змінювалась, тому витрати адвокатом часу на аналіз законодавства та судової практики з питання відшкодування шкоди, заподіяною особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування у розмірі 4000 грн. (дві години роботи адвоката), консультування клієнта 2000 грн (1 година роботи адвоката), підготовка, складання та оформлення позовної заяви 6000 грн. (3 години роботи адвоката), суд знаходить очевидно не виправданими. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, надані заперечення відповідачів, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 44 000,00 грн., який є очевидно завищеним, та вважає за необхідне зменшити їх розмір. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, а з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., що відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат, розумності та співмірності їхнього розміру.

Outcome: partial