Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У травні 2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Приватного підприємства «ПРОФІЦЕНТР» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що 14 травня 2010 року між нею та ПП «ПРОФІЦЕНТРОМ» був укладений договір № 14.05.10/01, відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе зобов`язання: виконати роботи (з використанням власного обладнання та матеріалів) для встановлення чаші басейну зі скловолокна (розмірами 6.6х3х1.55) та обладнання для очищення та циркуляції води в басейні за адресою:: [ADDRESS] . Всі роботи передбачені вказаним договором в 2010 році були виконані відповідачем. В 2018 році позивачем був виявлений істотний недолік в придбаному товарі, внаслідок чого використання басейну відповідно до його цільового призначення стало неможливим та небезпечним. Після виявлення недоліків позивач зверталась як в усній так і в письмовій формі до відповідача з проханнями та вимогами про усунення виявленого недоліку, однак відповіді та/або вчинення з боку Відповідача дій по усуненню недоліку, останнім зроблено не було. Таким чином, у зв`язку з небажанням відповідача добровільно усунути недоліки, позивач змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про захист прав споживачів. 29 травня 2020 року ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 09 липня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що після отримання претензії позивача йому не були направлені документи зазначені у відповіді №1 від 20 березня 2020 року на претензію. Вказав, що у звіті наданому позивачем розмір чаші басейну не співпадає з тим, що зазначений у договорі № 14.05.10/01 та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] за ордером про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ПП «ПРОФІЦЕНТР» - Пашніна А.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представників сторін,вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 14 травня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №14.05.10/01 відповідно до п.1.1. якого відповідач прийняв на себе зобов`язання: виконати роботи (з використанням власного обладнання та матеріалів) для встановлення чаші басейну зі скловолокна (розмірами 6.6х3х1.55) та обладнання для очищення та циркуляції води в басейні за адресою:: [ADDRESS] , а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. (а.с. 6) Згідно з 2.1. Договору виконавець зобов`язаний: своїми силами та засобами виконати роботи в обсягах та в строки, передбачені цим договором, та здати роботи замовнику у стані, що відповідає умовам цього Договору; здійснити постачання обладнання для басейну відповідно до Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору та передати їх на відповідальне зберігання замовнику за Актом приймання-передачі. У 5-денний термін з моменту завершення виконання робіт надати Замовнику на підписання Акт приймання-передачі виконаних робіт.(п. 2.1.7. Договору) Надати гарантію на обладнання для басейну (поставленого «Виконавцем») протягом одного року з дня підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт «Замовнику» та виконувати свої гарантійні зобов`язання протягом гарантійного строку.(п. 2.1.9. Договору) Згідно підпункту 2.1.10. 2.1.11. Договору, надати гарантію на скловолоконну чашу басейну протягом десяти років з дня підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт замовнику та виконувати свої гарантійні зобов`язання протягом гарантійного строку. Надати Замовнику інструкції з експлуатації скловолоконної чаші басейнового обладнання. Згідно п. 3.1. Договору, загальна сума договору складає: 109639,06 грн. Розрахунок здійснюється за етапами: перший етап: повна вартість скловолоконної чаші, оплата будівельних матеріалів та 50% передоплата за будівельні роботи, що складає: 52618,50 грн. Другий етап: 50% від повної вартості будівельних робіт, оплата вартості обладнання для очищення та циркуляції води в басейні, та передоплата 70% від загальної вартості монтажних робіт, що складає: 52288,98 грн., оплачується після доставки чаші басейну та обладнання на об`єкт. Третій етап: складає 30% від загальної вартості монтажних робіт, та вартість комплекту для збирання та хімії для басейну, що складає: 4731,58 грн., оплачується після підписання акта виконаних робіт. ( п. 3.3. Договору) Відповідно до п. 3.4-3.5. Договору, термін постачання скловолоконної чаші 20 робочих днів після виконання п.3.3.1 цього договору. Строк виконання робіт 30 робочих днів з дня виконання умов п. 3.3.1. цього Договору. Таким чином, умовами Договору серед іншого передбачалося, що виконавець, зобов`язався виконати роботи з встановлення чаші басейну зі скловолокна (розмірами 6.6х3х1.55) та обладнання для очищення та циркуляції води в басейні, а також надати гарантію на скловолоконну чашу басейну протягом десяти років з дня підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт замовнику та виконувати свої гарантійні зобов`язання протягом гарантійного строку. В свою чергу позивач, як замовник, зобов`язалася оплатити загальну суму за договором у розмірі 109639,06 грн. та прийняти виконані роботи підписавши Акт прийому-передачі. Як зазначає позивач у 2018 року нею був виявлений істотний недолік чаші басейну, внаслідок чого його використання відповідно до цільового призначення стало неможливим та небезпечним. Згідно звіту Інженерно-технічного обстеження будівельних конструкцій споруди плавального басейну, який було проведено у квітні 2019 року, на підставі результатів проведеного інженерно-технічного обстеження несучих конструкцій будівельних конструкцій споруди плавального басейну, що розташований на присадибній ділянці за адресою: [ADDRESS] : технічний стан скловолоконної чаші басейну непридатний для нормальної експлуатації; технічний стан конструкції ванни із цементно-піщаної суміші непридатний для нормальної експлуатації. Застосована конструкція ванни із цементно-піщаної суміші та бокової засипки піском не забезпечила нормальні умови роботи скловолоконної чаші. Внаслідок дії бічного тиску ґрунту скловолоконна чаша отримала недопустимо високі горизонтальні деформації 36-39 мм. Необхідно виконати відновлення скловолоконної чаші із виправленням її форми та наростити стінки ванни з урахуванням товщини тротуарної плитки та інших конструктивних шарів вимощення (а.с. 22) 12 березня 2020 року [PERSON] звернулася з претензією до ПП «ПРОФІЦЕНТР» з вимогою усунути недоліки конструкції плавального басейну. (а.с. 36-37) Згідно відповіді на претензію №1 від 20 березня 2020 року ПП «ПРОФІЦЕНТР» останній повідомив, що для розгляду претензії необхідно надати копії документів, а саме: Товарний чек на чашу басейну, паспорт та сертифікат на чашу басейну, гарантійний талон на чашу басейну, Акту прийому-передачі виконаних робіт до Договору №14.05.10/01 від 14 травня 2010 року, докази оплати за Договором №14.05.10/01 від 14 травня 2010 року, акти виконаних робіт щодо обслуговування басейну та обладнання у період з 2010 року по дату звернення з претензією. Після отримання всіх документів буде прийняте відповідне рішення.(а.с.56) Відповідно до наданих стороною позивача квитанції до прибуткового касового ордеру №14.05/03 від 14 травня 2010 року [PERSON] сплатила грошові кошти за скловолоконний басейн (6,6х3х1,55) у розмірі 52618 грн. та квитанції №07/03 від 04 червня 2010 року у розмірі 39500 грн. (а.с. 77) 18 листопада 2020 року до ПП «ПРОФІЦЕНТР» стороною позивача було надіслано адвокатський запит з метою отримання інформації (довідки) про модель (модифікацію) басейну, який був придбаний та улаштований за адресую [ADDRESS] , відповідно до Договору від 14 травня 2010 року № 14.05.10/01; інформацію (довідку) про Виробника басейну, який був придбаний та улаштований за адресую [ADDRESS] , відповідно до Договору від 14 травня 2010 року № 14.05.10/01; копію Інструкції по встановленню цільного стекловолоконного басейну, який був придбаний та улаштований за адресую [ADDRESS] , відповідно до Договору від 14 травня 2010 року № 14.05.10/01 та копію гарантійних зобов`язань на басейн, який був придбаний та улаштований за адресую [ADDRESS] , відповідно до Договору від 14 травня 2010 року № 14.05.10/01. (а.с. 98-99) У відповідь на адвокатський запит ПП «ПРОФІЦЕНТР» повідомили наступне. ПП «Профіцентр» при придбанні та улаштуванні басейнів для своїх клієнтів, з якими укладено Договір, та за умови оплати клієнтом (перерахування на розрахунковий рахунок ПП «Профіцентр») відповідно до умов Договору, надає своїм клієнтам, на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, наступні документи: оригінал товарного чеку (накладна) на чашу басейну (виданий виробником/продавцем); оригінал паспорта та сертифіката на чашу басейну (видані виробником/продавцем); оригінал гарантійного талону на чашу басейну (виданий виробником/продавцем); завірену банком копію платіжного доручення (про перерахування виробнику/продавцю оплати за чашу басейну); оригінал примірника акту приймання-передачі виконаних робіт до Договору Замовника (підписаний між ПП «Профіцентр» та замовником). Крім того, протягом дії гарантійного строку на чашу басейну та обладнання до нього, ПП «Профіцентр» здійснює періодичне обслуговування цього басейну і обладнання до нього, на підставі окремо укладеного Договору між Замовником та ПП «Профіцентр», та після кожного виконання робіт з обслуговування басейну і обладнання до нього, надає Замовнику відповідний Акт. Зазначені Акти розглядаються та враховуються виробником басейнів спільно з ПП «Профіцентр» при розгляді претензій з боку замовників, якщо такі виникли протягом гарантійного строку. Ці Акти визначають, що басейн та обладнання з до нього використовувалися належним чином згідно з правилами експлуатації, без порушення технологій встановлення і використання, та своєчасно проходили належне обслуговування та догляд, відсутність з боку замовника самовільних змін інженерних рішень, відсутність з боку замовника навмисного чи з необережності пошкодження чаші басейну та його обладнання відсутність з боку замовника інших дій, які б могли вплинути на якість та функціонування басейну в цілому, що безумовно надає підстави виробнику для вжиття з його боку гарантійних зобов`язань. Відсутність вищезазначених документів у [PERSON] свідчить про відсутність між [PERSON] та ПП «Профіцентр» взаємовідносин, які б породжували правові підстави. (а.с.100) Оскільки відповідач добровільно не бажає усунути недоліки, позивач змушена була звернутися до суду з відповідною позовною заявою про захист прав споживачів. Відповідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Відповідно до частини 1 та 2 статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Статтею 708 ЦК України передбачено, що у разі придбання ним товару неналежної якості протягом гарантійного та інших строків, визначених обов`язковими для сторін правилами чи договором, при виявленні недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару за своїм вибором вимагати від продавця або виробника заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком різниці в ціні. Відповідно до положень статті 7 ЗУ «Про захист прав споживачів», виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно п. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. У постанові Верховного суду від 01 липня 2020 року по справі № 751/7892/17 (провадження № 61-4330 св 18) суд зробив наступний правовий висновок: «Згідно статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Вирішуючи даний спір, суди наведеного вище не врахували та помилково виходили з того, що саме позивач повинна була довести наявність недоліку товару, а не відповідач, оскільки такий висновок спростовується змістом частини чотирнадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Судами не враховано, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товару, відсутності в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б його від відповідальності, клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення існування недоліку товару не заявляв.» Тобто, на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Суд погоджується з позицією позивача, що тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця, а позивач як покупець довела, що чаша басейну (розмірами 6,2х2,6х1,5) виробником якої є завод «Голуба Лагуна» у м. Миколаїв дійсно має істотні недоліки. При цьому згідно п. 3-4, 18, 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання, або імпортує товар; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З наданої відповіді на претензію №1 від 20 березня 2020 року було встановлено, що ПП «ПРОФІЦЕНТР» є офіційним дилером виробника басейнів ФОП [PERSON] , при цьому у звіті Інженерно-технічного обстеження будівельних конструкцій споруди плавального басейну вказано, що згідно наданих власником споруди даних виробник басейну завод «Голуба Лагуна» у м. Миколаїв. Суд також звертає увагу на те, що розміри чаші басейну, які зазначені у Договорі № 14.05.10/01 від 14 травня 2010 року - 6,6х3х1,55 не збігаються з розмірами чаші басейну зазначеній в звіті - 6,2х2,6х1,5. Крім того, за умовами Договору № 14.05.10/01 від 14 травня 2010 року позивачка зобов`язана була сплатити загальну суму за договором у розмірі 109639,06 грн. та прийняти виконані роботи підписавши Акт прийому-передачі, однак доказів сплати повної суми за договором позивачка не надала. Акту прийому-передачі виконаних робіт до суду також надано не було, а тому враховуючи, що положеннями підпункту 2.1.10. Договору передбачено надання гарантії на скловолоконну чашу басейну протягом десяти років з дня підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт, суд може зробити висновок про відсутність гарантії на скловолоконну чашу басейну. Таким чином, відповідач ПП «ПРОФІЦЕНТР» не мав гарантійних зобов`язань перед позивачем [PERSON] , оскільки не набув ні статусу виконавця, ні виробника, ні продавця, а згідно п. 7.5. Договору, виконавець не дає гарантію на чашу, яка не була встановлена виконавцем або його довіреною особою. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, від 18.07.2006 року). Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного підприємства «ПРОФІЦЕНТР» про захист прав споживачів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснення відповідачем відповідних витрат по сплаті зазначеного розміру правничої допомоги, суду надано Договір №2306 про надання правової допомоги від 23 червня 2020 року, Додаток №1 (опис і вартість правової допомоги), платіжне доручення «147 від 25 червня 2020 року на суму 12600 грн. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених відповідачем, на правничу допомогу, є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи та підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача.

Outcome: approved