Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди, завданої йому порушенням права мирно володіти його майном внаслідок невиконання рішення суду у справі №686/13188/21. Просить стягнути з Держави Україна на його користь 10 000 000,00 гривень моральної шкоди. На обґрунтування свого позову вказав, що рішення суду в справі №686/13188/21 не виконано до сьогоднішнього дня. Моральна шкода, завдана йому полягає у порушенні його права на мирне володіння своїм майном внаслідок бездіяльності держави України у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних мвобод в порядку статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 23 та 1174 ЦК України і ст. ст. 56 та 129 Конституції України, Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Направив до суду відзив, в якому вказав, що відповідач є неналежним, адже у даній справі належним відповідачем має бути відповідний орган Державної казначейської служби України. Позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, в тому числі за їх недоведеністю та зазначив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності позивача і представника відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі письмових доказів. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2023 було направлено за підсудністю матеріали цивільної справи до Печерського районного суду міста Києва Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року було відкрито провадження в порядку позовного спрощеного провадження без виклику сторін. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року у справі № 686/13188/21 позов [PERSON] до Держави Україна (представник: Офіс Генерального прокурора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області) про відшкодування шкоди було задоволено частково, стягнуто з Держави України на користь позивача 500 гривень компенсації моральної шкоди і 10 грн. майнової шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Позивач зазначив, що, внаслідок умисного, зухвалого невиконання зазначеного судового рішення йому спричинено моральну шкоду, оскільки порушено його право на мирне володіння майном відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27.11.2024 року у справі № 686/17588/24 (провадження № 22-ц/4820/2080/24) відповідно до якої рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.09.2024 року в частині відмови в позові [PERSON] до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди, заподіяної у період часу з 23 листопада 2022 року по 29 травня 2024 року, скасовано та закрито провадження у справі в частині цих вимог. У вказаній постанові суд апеляційної інстанції встановив, що 24.06.2024 року [PERSON] , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.09.2021 у справі № 686/13188/21 поданий ним позов до Держави Україна (представник: Офіс Генерального прокурора) про відшкодування шкоди було частково задоволено та стягнуто з Держави України на його користь 500 грн компенсації моральної шкоди і 10 грн майнової шкоди. Під час розгляду апеляційної скарги [PERSON] , колегія судів дійшла висновку, що у зв`язку з наявністю судового рішення, яке набрало законної сили та яким вирішено позовні вимоги [PERSON] до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду у справі № 686/13188/21, позивач в частині вимог просить повторно вирішити спір. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року у справі № 686/13188/21 позов [PERSON] до Держави Україна (представник: Офіс Генерального прокурора), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди частково задоволено позов і стягнуто з Держави України на користь [PERSON] 500 грн компенсації моральної шкоди, 10 грн майнової шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в позові [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року скасовано. У справі № 686/17588/24 [PERSON] також просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну внаслідок невиконання рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.09.2021 року у справі № 686/13188/21 і порушення його права на мирне володіння майном. Зі змісту вимог і судового рішення у вказаній справі вбачається, що позивач не зазначав конкретний період часу, коли йому була заподіяна моральна шкода. Тому апеляційний суд виходив з того, що заподіяння моральної шкоди мало місце з часу набрання рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.09.2021 року у справі № 686/13188/21 законної сили 23 листопада 2022 року по пред`явлення позову. Суд зазначає, що у справі № 686/13195/23 позовна заява від 29 травня 2023 року подана до суду 29 травня 2023 року. Враховуючи те, що у справі, яка переглядається, позивач просив стягнути моральну шкоду за ввесь період невиконання судового рішення у справі № 686/13188/21, у тому числі з 23 листопада 2022 року (з дня ухвалення постанови Верховного Суду від 23.11.2022) по 29 травня 2023 року (день подання позовної заяви у справі 29 травня 2023 року у справі № 686/13195/23), тому, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі в указаній частині позовних вимог. При цьому суд виходив з того, що зміна позивачем розміру стягнення, обраного, як зазначено у позовній заяві, на власний розсуд, за незмінності підстав позову не свідчить про зміну предмета позову і не спростовує тотожність цих позовів. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення суду в частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 23 листопада 2022 року по 29 травня 2023 року, необхідно скасувати та закрити провадження у справі в частині цих вимог. При цьому суд зазначає, що рішення суду першої інстанції про відмову в позові в решті вимог (заподіяння моральної шкоди у період з 30 травня 2023 року по 24 червня 2024 року (день подання позовної заяви у справі, що переглядається)) ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає. Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог і реалізацією права на відшкодування моральної шкоди. Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких мотивів. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174ЦК України відповідно. Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. За змістом приписів ст.ст.1173,1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування чи посадових осіб цих органів, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю яких завдано шкоду, а на державу. Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з ч. ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не зазначено, в чому саме полягає незаконність дій чи бездіяльність Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та заподіяння такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди позивачу та не вказано за який період вказана бездіяльність і стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду. Не надано позивачем суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого ним розміру моральної шкоди 10 000 000 грн., не наведено її обґрунтування фактичними обставинами справи. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. На виконання положень Порядку у Державній казначейській службі відкритий рахунок для бюджетної програми за КППКВК 3504030. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету, в порядку черговості надходження виконавчих документів на виконання. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 по справі № 804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати своє повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed