Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на наступне. 18.07.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір кредитної лінії №L6506148. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. 06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії №L6506148 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення договору № 06112018-DG від 06.11.2018 відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 24022 грн. 25.07.2024 відповідно до протоколу загальних зборів № 1706 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс». За змістом частини другої статті 625 ЦК Українинараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Заборгованість відповідача за кредитним договором №L6506148 становить 36124,87 грн., з яких 24022 грн. - сума заборгованості, 2165,28 грн. - 3% річних, 9937,59 грн. - інфляційні втрати. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Він Фінанс» вказану суму заборгованості за кредитним договором, витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правову допомогу. В судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві позивач справу просить розглядати без участі його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзиву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач ТОВ «Він Фінанс», обгрутовуючи позовні вимоги зазначає, що 18.07.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір кредитної лінії №L6506148. На веб-сайті первісного кредитора розміщено публічний договір кредитної лінії, до якого приєднався відповідач, уклавши спеціальні умови договору кредитної лінії в порядку в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Позивачем на підтвердження укладення вищевказаного договору кредитної лінії L6506148 у електронній формі надано: загальні умови договору кредитної лінії; паспорт споживчого кредиту, спеціальні умови для короткострокового кредиту, договору кредитної лінії № AG8682883 та довідку ТОВ «ФК «Дінеро» про ідентифікацію. Згідно виписки первісного кредитора заборгованість за договором № AG8682883 (L6506148) становить 24022 грн. , з яких заборгованість за тілом кредиту 10600 грн., за процентами 13422 грн. Згідно розрахунку, доданого позивачем, сума заборгованості за період з 30.04.2021 до 30.04.2024 становить: основна сума боргу 24022 грн., 2165,28 грн. - 3% річних, 9937,59 грн. - інфляційні втрати. Згідно спеціальних умов для короткострокового кредиту сума кредиту становить 8500,00 грн., реальна річна відсоткова ставка 474,50 %, процентна ставка, в день для початково зазначеної тривалості кредиту (підлягає оплаті до дати оплати) 1,30 %, процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту (починається з наступного дня після дати оплати) 1,5 %, дата повного погашення: 17 серпня 2018 року. Відповідно до пунктів 1.2, 2, 3, 4 спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії вони створені у тому випадку, коли позичальник прочитав, оцінив та прийняв правила, регламентують порядок надання фінансових послуг ТОВ «ФК «Дінеро», паспорт споживчого кредиту, загальні умови договору кредитної лінії та пропозицію кредитора щодо спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії, що були надані позичальнику через особистий кабінет на порталі; включають терміни, які визначаються та регулюються загальними умовами договору кредитної лінії; є невід`ємною частиною договору кредитної лінії та виконуватимуться сторонами відповідно до загальних умов договору кредитної лінії; укладаються дистанційно та мають юридичну силу без будь-якого підпису на папері. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 63 8ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів,електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів(печаток)сторін у порядку,визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених ЦК України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначено вище, позивачем на підтвердження виникнення кредитних зобов`язань між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем до суду надано: загальні умови договору кредитної лінії; паспорт споживчого кредиту, спеціальні умови для короткострокового кредиту, договору кредитної лінії № AG 8682883. З метою підтвердження узгодження та підписання вище зазначених документів відповідачем, позивач надав довідку ТОВ «ФК «Дінеро» про ідентифікацію, в якій зазначено, що договір № AG 8682883. (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця L6506148) прийнято та підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме (otp-паролю) 642285, 646640, 506772, 596639. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Суд зауважує, що надані позивачем докази укладення між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем кредитного договору не містять підпису відповідача, у тому числі й одноразового ідентифікатора (otp), а лише містять напис: «електронний підпис» в графі «позичальник» без ідентифікуючих даних, що в свою чергу позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення [PERSON] саме з тими документами, які були надані позивачем до суду. Відтак, суд вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити факт виникнення кредитних зобов`язань між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем, а відтак, відсутнє право у первісного кредитора щодо нарахування відсотків на підставі зазначеного договору кредитної лінії. Схожі за змістом обставини встановлені Полтавським апеляційним судом в постанові від 19 березня 2024 по справі № 527/2822/23. На підтвердження відступлення права вимоги за вищевказаним договором кредитної лінії позивач ТОВ «Він Фінанс» надав суду копію договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 року. 25.07.2024 року відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». У відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», враховуючи, що позивач в якості доказів зазначених обставин надав копію договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Дінеро» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 року, які не підписано та не завірено печатками другої сторони. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа. Наданий суду витяг не є витягом з реєстру боржників, оскільки являє собою аркуш паперу, на якому позивачем надрукована певна інформація, яка на його думку відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до зазначеного договору факторингу. Іншими словами зазначений документ є лише твердженням позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах. Суд вважає, що поданий в такий спосіб витяг, не є ідентичним поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копією, як оригіналу документу (реєстру) так і витягу з нього. У відповідності до вимог ч. 2-5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оскільки оригінальний реєстр боржників, є документом, що підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписана як «Фактором» так і «Клієнтом». Відсутність підпису «Фактора» на витягу з реєстру боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги таким фактором «Клієнту», тільки тому, що останній стверджує про таку передачу. Схожі за змістом обставини встановлені Київським апеляційним судом судом в постанові від 15 січня 2025 року усправі № 755/14725/24. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача за договором кредитної лінії № L6506148, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав до задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором на користь позивача. Тому в задоволенні позовних вимог ТОВ «Він Фінанс» слід відмовити. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed