Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, представник позивачки посилається на те, що 25 липня 2011 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №36. Від даного шлюбу позивачка з відповідачем по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Представник позивачки вказує, що за час проживання сторін, їх стосунки лише погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем у позивачки не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів та відсутність поваги один до одного. Позивачка зауважує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її та відповідача інтересам. У зв`язку з наведеним просить суд шлюб розірвати та строк на примирення не надавати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачці для усунення недоліків вказаних в ухвалі суду. 19.02.2025 року представник позивачки, адвокат Бондарєва В.В. подала до суду заяву, якою недоліки вказані в ухвалі суду усунула. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в судове не з`явилася. Представник позивачки, адвокат Бондарєва В.В. будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове не з`явилася. 10.03.2025 року подала до суду заяву у якій просить проводити розгляд справи без її та позивачки участі. Відповідач будучи, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610236255975 та трекінгом відстеження рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610239085914, в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом №36, що стверджується оригіналом свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.10). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по містах Лисичанськ та Ровеньки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 08.09.2020 року (а.с.11). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що\~подружнє\~життя між\~сторонами\~не\~склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони не проживають однією сімє`ю. Шлюбні відносини у подружжя відсутні з липня 2017 року. Оскільки позивачка\~наполягає\~на\~розірванні шлюбу\~з\~відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін, не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Outcome: approved