Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 25.11.2013 [PERSON] за власні кошти обладнала належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] приладом обліку теплової енергії Х12, заводський номер 10418. Вказаний вузол обліку теплової енергії встановлений в квартирі позивача відповідно до «Робочого проекту», розробленого на замовлення позивача ТОВ «СЕТ СЕРВІС ГРУП» від 2013 року та погодженого ТОВ «Житлобуд-1», як балансоутримувачем будинку. Встановлений вузол комерційного обліку тепла введений в експлуатацію на підставі Акту введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії від 01.11.2016 з визначенням терміну чергової повірки та Акту прийняття на облік квартирного засобу обліку теплової енергії від 12.10.2017. Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» було здійснено повірку зазначеного вузла обліку. Надання послуг з опалення та оплата її вартості відбувались у відповідності до вимог закону та Правил №630 на підставі виставлених рахунків ПАТ «Київенерго». З 01.05.2018 ПАТ «Київенерго» припинило свою діяльність, а КП «Київтеплоенерго» набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення у будинку [ADDRESS] . Позивачу відповідачем нарахувались платежі з жовтня 2019 року за спожите тепло згідно з обсягами, які позивач, як споживач тепла надавала через особистий кабінет. Станом на листопад 2019 року, з електронного кабінету позивача на сайті ГІОЦ зник лічильник, тому позивач не мала можливості внести показники теплолічильника, відтак нарахування оплати за теплову енергію проводилось відповідачем на загальних підставах без урахування показників теплолічильника. Позивач зазначає, що зняття теплолічильника в листопаді 2019 року, без її повідомлення про можливе зняття з обліку приладу квартирного обліку тепла та без обґрунтування підстав, неправомірне. Відмовивши у прийнятті на абонентський облік вузла розподільного обліку теплової енергії без урахування показників лічильника теплової енергії, відповідач обмежив право позивача на раціональне споживання теплової енергії та оплату за фактично отримані послуги. Тоді як, показання лічильника, встановленого та прийнятого на облік у встановленому законом порядку до прийняття Порядку №829, повинні враховуватися виконавцем послуг, тобто відповідачем. Таким чином, дії відповідача щодо зняття з обліку приладу обліку тепла (заводський номер 10418) у квартирі позивача та нарахування комунальних послуг за центральне опалення по загальнобудинковому засобу обліку спожитого тепла є неправомірними та призводять до порушення прав позивача, як споживача послуг, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати неправомірними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку встановленого згідно проекту лічильника тепла та проведення нарахування за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальні сезони 2019-2025 років без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 10418), що обліковує теплову енергію по квартирі [ADDRESS] ; зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок нарахувань [PERSON] за теплопостачання квартири [ADDRESS] , з листопада 2019 року, враховуючи показання приладу обліку спожитого тепла (заводський номер 10418); зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснювати нарахування оплати за комунальну послугу з централізованого опалення (теплопостачання) у квартирі [ADDRESS] , з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 17.10.2024 до суду від представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти заявлених вимог, серед іншого зазначаючи, що позивачем не надано погодженого у встановленому порядку акта про прийняття вузла на обліку в експлуатацію відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент встановлення засобів обліку теплової енергії. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку визначається Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829. Так, відповідно до п. 6 Порядку встановлено чотири критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку. У житловому будинку [ADDRESS] функціонує система опалення, в якій відбувається підключення опалювальних пристроїв від подавальних стояків вертикального типу. У цьому випадку вузли комерційного обліку не можуть встановлюватись, оскільки це призводить до втручання в систему опалення, і як наслідок веде до порушення як гідравлічного режиму системи опалення, так і теплового балансу будинку в цілому. Враховуючи викладене, відповідачем не беруться до розрахунків показання вузлів розподільного обліку теплової енергії вказаного будинку з метою дотримання прав всіх споживачів, що проживають за зазначеною адресою, та розрахунки здійснюються з урахуванням показань будинкового засобу обліку пропорційно опалювальній площі квартири. Стосовно вимог про визнання незаконними дій КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку встановленого згідно проекту лічильника, відповідач зазначає, що такий спосіб захисту сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. 21.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Протокольною ухвалою суду від 21.01.2025, задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи надіслані докази, підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, закрито, призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 18.09.2013. У 2013 році Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕТ СЕРВІС ГРУП» розроблено «Робочий проект обладання вузла обліку теплової енергії» у квартирі [ADDRESS] , який погоджено ТОВ «ЖИТЛОБУД-1». У квартирі [ADDRESS] був встановлений вузол обліку тип «Х12» (заводський номер 10418), що підтверджується Актом прийняття на комерційний облік вузла теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від 01.11.2016. З вказаного акту вбачається, що теплолічильник повірено 30.07.2013, встановлено згідно технічного рішення по проекту та допущено до експлуатації. 30.07.2013 Державним підприємством Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП «Укрметртестстандарт») видано свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №24-1-2/4564 про придатність теплолічильника «Х12», заводський номер 10418 та допущення його до застосування згідно з вимогами ДСТУ 3339-96 по класу 4. 03.10.2017 Державним підприємством Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП «Укрметртестстандарт») проведено чергову повірку теплолічильника та було видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №24-1-3К/9/22 про відповідність засобу вимірювальної техніки вимогам ДСТУ EN 1434 «Теплолічильники». У подальшому, 04.06.2024 Державним підприємством Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП «Укрметртестстандарт») було проведено чергову повірку теплолічильника «Х12», заводський номер 10418 та видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №24-1-3К/831, про відповідність лічильника вимогам ДСТУ EN 1434 «Теплолічильники», яке чинне до 04.06.2028. З 01.05.2018 виконавцем послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS] стало КП «Київтеплоенерго». До листопада 2019 року нарахування оплати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] здійснювалось з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, що встановлений в квартирі, що підтверджується розрахунками-повідомленнями наявними у матеріалах справи. Проте, у подальшому теплолічильник не відображається в особистому кабінеті позивача, а нарахування оплати за послуги з централізованого опалення здійснювались КП «Київтеплоенерго» з урахуванням показань внутрішньо будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем), у даному випадку послуг з постачання теплової енергії, та фізичною особою (споживачем), урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Так, згідно статті 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії. До прийняття порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 29 Правил споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. Згідно вимог абз.5 п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії. Пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог п. 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. З огляду на те, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018, то положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому, Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Так, згідно п. 12 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвиту, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії). Таким чином, у КП «Київтеплоенерго» були відсутні правові підстави для зняття з обліку індивідуального лічильника позивача. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №756/2361/20 (провадження № 61-10724св21). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що КП «Київтеплоенерго» було порушено вимоги абз. 2 пункту 10 Правил № 630 відповідно до якого, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Відповідно до вимог абзацу 5 п. 15 цих Правил, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. 04.06.2024 встановлений в квартирі позивача теплолічильник пройшов чергову повірку, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-3К/831 про відповідність лічильника вимогам ДСТУ EN 1434, яке чинне до 04.06.2028. Аналізуючи зазначене, суд вважає необхідним визнати неправомірними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку встановленого згідно проекту лічильника тепла та проведення нарахування за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальні сезони 2019-2025 років без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 10418), що обліковує теплову енергію по квартирі [ADDRESS] . З огляду на неправомірність дій відповідача щодо проведення нарахування оплати за комунальну послугу з постачання теплової енергії в опалювальні сезони протягом 2019-2025 років без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 10418), ураховуючи положення п.10 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270, відповідно до якого тільки з дати складання відповідачем та підписання сторонами відповідного акту про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік і опломбування його відповідачем, встановлений в квартирі позивача теплолічильник буде вважатися прийнятим на облік відповідачем, і його показники будуть обов`язковими для врахування відповідачем, суд приходить до висновку, що необхідно зобов`язати відповідача здійснити позивачу з листопада 2019 року (тобто, з дати зняття лічильника з обліку по дату підписання сторонами відповідного акту про прийняття лічильника на облік і його опломбування), перерахунок нарахувань за теплопостачання квартири [ADDRESS] , з урахуванням показань приладу обліку спожитого тепла (заводський номер 10418). Крім того, ураховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач просить зобов`язати здійснювати нарахування відповідачем відповідно до показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі, суд прийшов до висновку задовольнити вимоги позивача у цій частині та зобов`язати відповідача здійснювати нарахування оплати за комунальну послугу з централізованого опалення (теплопостачання) у квартирі [ADDRESS] , з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду. Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Згідно з частиною третьою статі 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову за результатами розгляду судом (задоволено три немайнові вимоги), судовий збір за розгляд справи відповідно до розміру задоволених позовних вимог (1211,20 х 3 = 3633,60 грн) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved