Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2, разом поіменовані - співвідповідачі), про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказує, що на первинному обліку позивача з 22.08.2024 року перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування малолітній [PERSON] , [INFO] . 25.07.2024 за адресою: [ADDRESS] було знайдено дитину чоловічої статі про що був складений Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Дитину було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1 Оболонського району місті Києва» (місто Київ, вулиця Богатирська, 30) для проведення медичного обстеження стану здоров`я дитини та надання медичної допомоги. 23.08.2024 дитину переведено до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей за адресою: [ADDRESS] . Згідно розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.08.2024 № 694 «Про реєстрацію народження малолітнього [PERSON] , [INFO] », реєстрація народження дитини у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проводилась органом опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. Відомості про батьків дитини [PERSON] та [PERSON] до актового запису про народження дитини внесені відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданий Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22.08.2024 № 00046640937). Відповідно до інформації Подільського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві від 11.10.2024 - [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, вживають наркотичні речовини, порушують громадський порядок, характеризуються з негативної сторони. За час перебування малолітнього [PERSON] на обліку у позивача батьки дитини жодного разу не відвідували сина та не цікавилися його життям, станом здоров`я, не ставили питання щодо повернення на виховання їм дитини, таким чином, повністю самоусунулись від виконання батьківських обов`язків. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2023, справа № 758/775/23 відповідач 2 позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а відповідач 1 позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Вищенаведене свідчить про свідоме ухилення співвідповідачів від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, оскільки вони не приділяють належної уваги вихованню, навчанню, розвитку, не виявляють турботу до неї, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», а тому, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 року справу передано судді Гребенюку В.В. Ухвалою суду від 11.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Співвідповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, як шляхом направлення повістки за останнім відомим місцем реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на первинному обліку у Службі у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації з 22.08.2024 року перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування малолітній [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2024 за адресою: [ADDRESS] було знайдено дитину чоловічої статі про що був складений Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Дитину було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1 Оболонського району місті Києва» (місто Київ, вулиця Богатирська, 30) для проведення медичного обстеження стану здоров`я дитини та надання медичної допомоги (а.с. 6). 23.08.2024 дитину переведено до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей за адресою: [ADDRESS] . Згідно розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.08.2024 № 694 «Про реєстрацію народження малолітнього [PERSON] , [INFO] », реєстрація народження дитини у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проводилась органом опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с. 7). Відомості про батьків дитини [PERSON] та [PERSON] до актового запису про народження дитини внесені відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданий Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22.08.2024 № 00046640937 (а.с. 8). Відповідно до інформації Подільського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві від 11.10.2024 - [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, вживають наркотичні речовини, порушують громадський порядок, характеризуються з негативної сторони (а.с. 13). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2023, справа № 758/775/23 Відповідач 2 позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а Відповідач 1 позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14-18). З позову вбачається, що співвідповідачі злісно не виконують батьківські обов`язки, ухиляються від виховання дитини, нехтують своїми обов`язками. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, тоді коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зі змісту статті 150 СК України, вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Верховного Суду України від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд наголошує, що виконання батьківських обов`язків не обмежується лише матеріальним забезпеченням дитини, важливим фактором є спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, виявлення інтересу до її внутрішнього світу, створення умов для отримання нею освіти. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі життям свого сина не цікавляться, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї дитини, а тому, суд приходить до висновку, що необхідно співвідповідачів позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування, над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також, судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України). Так, згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 визначає, що органами опіки та піклування є районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад у тому числі об`єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі життям своєї дитини не цікавляться, самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї дитини, а тому, суд приходить до висновку, що необхідно [PERSON] , [PERSON] позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо позову в частині вимог про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Приписами ч.ч.2, 3 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як встановлено у судовому засіданні, будь-яких доказів, які б підтверджували як наявність у співвідповідачів на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, так і наявність офіційного місця роботи, матеріали справи не містять. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у співвідповідачів можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей, так і те, що останні є непрацездатними особами, останнім до суду не надано. В свою чергу, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:дітей віком до 6 років - 2563 гривні;дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень;працездатних осіб - 3028 гривень;працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, а також встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що з співвідповідачів підлягає до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 563 грн., але неменше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття, а тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з огляду на предмет та підстави позову, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача 1, 2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved