Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" звернулося до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 11.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 3885561про надання коштів на умовах споживчого кредиту на загальну суму 5000 грн., зі строком кредиту на 352 дні: з 11.08.2023 по 28.07.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 22 дні. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). Враховуючи, зазначені вище умови Договору, 24.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 3885561 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.08.2023 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору) Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 5000 грн. Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 10000 грн. Відповідно до реквізитів Договору № 3885561 від 11.08.2023, укладеного між сторонами, відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «B517». Відповідно до реквізитів Додаткового договору № 3885561 від 24.08.2023, укладеного між сторонами, Відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «K406». Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 24/05/2025, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором до відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Лінеура УКРАЇНА», повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 67598,24 грн., витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Представник ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу без участі представника позивача. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідачка пояснила, що у Приват банку отримала платіжну картку, останні цифри 5749. 30.10.2023 року до неї зателефонували та повідомили, що нею взято кредит, телефонний номер закінчувався на цифри 014. Сусідка [PERSON] взяла в неї цю картку, та згодом померла. Чоловік померлої, після смерті [PERSON] віддав їй картку. Яким чином сусідка заволоділа карткою, їй не відомо. Вважає, що сусідка викрала її картку. Виявила відсутність картки лише коли почали телефонувати кредитори. Кримінальні провадження по цьому факту не заведені. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що її покійна донька [PERSON] проживала в одному селі із [PERSON] . Коли вже її донька перебувала в лікарні, у важкому стані, незадовго до смерті останньої, вона дізналась від Заянчуковської, що донька оформила на ту кредити. Безпосередньо вона сама в доньки, цю інформацію не запитувала, оскільки та за станом здоров`я не могла говорити. Підтвердити або заперечити цю інформацію вона не може, однак зазначає, що кредити на Заянчуковську були оформлені з номера мобільного телефону та адреси електронної пошти її доньки. Суд, вислухавши відповідачку та її представника, свідка, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 3885561 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на загальну суму 5000 грн., зі строком кредиту на 352 дні: з 11.08.2023 по 28.07.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 22 дні. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору)(а.с. 36-54). Враховуючи, зазначені вище умови Договору, 24.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 3885561 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.08.2023. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору) Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 5000 грн. (а.с. 21-23). Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 10000 грн. Відповідно до реквізитів Договору № 3885561 від 11.08.2023, укладеного між сторонами, відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «B517». Відповідно до реквізитів Додаткового договору № 3885561 від 24.08.2023, укладеного між сторонами, Відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «K406». Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. Оскільки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України. За інформацією в листі ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення", відповідно до зазначеного договору № 3885561 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн. на платіжну карту [NUMBER] . Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулося через систему iPay.ua на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення". Також, відповідно до інформації, зазначеної в листі ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення", 24.08.2023 року було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн. на платіжну карту [NUMBER] , яку під час укладання Додаткового договору було особисто зазначено відповідачем (а.с. 19-20). 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 24/05/2025, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором до відповідача(а.с. 147-157). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Лінеура УКРАЇНА», повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3885561 від 11.08.2023 станом на 24.05.2023 та донарахування за 60 календарних днів (24.05.2024 22.07.2024) заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» становить 67598,24 грн. (а.с. 70-83). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно до ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом Враховуючи п.1.1. договору № 3885561 від 11.08.2023 про надання споживчого кредиту, його укладенням сторони домовились, що до правочину застосовуються положення ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 24/05/2025, відповідно до якого, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1.). Згідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою. Крім того, факт перерахування коштів підтверджено інформацією АТ КБ «Приват Банк» (а.с. 196). ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідачка отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої обов`язки за договором. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Лінеура Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 9999,98 грн., суми заборгованості за процентами нарахованої первісним кредитором в розмірі 45598,26 грн. та суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ ФК «Фінтраст Україна» за 60 днів у розмірі 12000 грн. необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 67598,24 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки, оскільки відповідно до п.п. 136, 140 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, який затверджений постановою Правління НБУ №164 від 29.07.2022 року, користувач зобов`язаний: - зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень; - не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Згідно\~ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зазначено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій, з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. Виходячи з вищевикладеного клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т. ч. за несанкціоновані операції з його карткою. Оскільки дії чи бездіяльність [PERSON] призвели до можливого незаконного використання інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції, відповідальність за здійснення таких платіжних операції за вищенаведених обставин покладається саме на неї. Крім того, всупереч процесуального обов`язку, передбаченого ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідачка не довела факт втрати контролю над своїм кредитним рахунком та не спростувала презумпцію свого авторства у банківських операціях, які зазначені у виписці з її банківського рахунку, або факт шахрайства. До поліції відповідачка звернулася лише 20.02.2025 року, вже після початку слухання у цій справі, доказів встановлення винної особи суду надано не було. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України\~виключно вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Щодо вимог про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити повністю.

Outcome: approved