Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі - ПАТ «СК «Інтер-Поліс», Товариство) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 32539,66 грн Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.02.2023 о 09 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний йому автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Автомобіль особи, яку було визнано винною за постановою Подільського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року по справі №758/2295/23, був застрахований у відповідача. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу №9155/06/24 від 17.06.2024 вартість завданого позивачу збитку (відновлювального ремонту) складає 52393,46 грн. Однак, після звернення позивача до відповідача із заявою про настання страхового випадку, останнім було зроблено свій звіт №040-23 від 19.03.2023 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача, за яким розмір такого збитку склав 24764,07 грн. На підставі вказаного звіту відповідач 01.05.2023 сплатив на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 22653,80 грн, однак [PERSON] з його розміром не погодився та неодноразово звертався до ПАТ «СК «Інтер-Поліс» із заявами про непогодження із сумою відшкодування та проханням здійснити його перегляд. Оскільки, розмір реальних збитків, завданих позивачу унаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого відповідачем транспортного засобу, не було відшкодовано у повному обсязі, він змушений був звернутися до відповідача із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просив суд стягнути невідшкодовану частину страхового відшкодування в сумі 29739,66 грн, а також стягнути понесені витрати на експертні послуги, що пов`язані із складанням висновку щодо вартості матеріального збитку в розмірі 2800 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2024 для розгляду цивільної справи №752/13293/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. 19.08.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником [PERSON] , у якому останній заперечував проти позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що ним було виплачено страхове відшкодування позивачеві у повному обсязі, воно було розраховане у встановленому законом порядку за вирахуванням ПДВ. Відповідач у встановлені законом строк та порядок направив свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу, провів власне розслідування та визначено розмір відшкодування. При цьому, наданий позивачем звіт є неналежним доказом, оскільки був отриманий з порушенням встановленого законом порядку, так як він, як потерпілий, міг отримати право на самостійний вибір оцінювача тільки у разі, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, а сам позивач у подальшому не повідомляв відповідача про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Окрім того, у поданому відзиві відповідач зауважував на тому, що наданий позивачем висновок не відповідає нормам Наказу Фонду Державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. У складеному на замовлення позивача висновку не було визначено показними одометра, хоча на момент огляду представником страховика одометр був діючий та встановлено його показники. Також, позивачем не було надано доказів оплати рахунку та проведення робіт по відновленню пошкодженого транспортного засобу, що унеможливлює відшкодування ПДВ. Надалі, позивач своїм правом на подання до суду відповіді на відзив не скористався. Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті спору та дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як убачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивач є власником транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] . Сторонами не заперечується той факт, що 08.02.2023 за участі вказаного транспортного засобу та забезпеченого відповідачем транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода, де автомобіль [PERSON] зазнав механічних ушкоджень у результаті чого йому було завдано матеріальних збитків. Положеннями частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. За офіційними даними Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Подільського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року по справі №758/2295/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрито провадження в справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно вказаної постанови 08.02.2023 о 09 год. 00 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai» д.н. д.н. [NUMBER] в м.Києві на вул.Костянтинівська, 73, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» д.н. [NUMBER] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив пункти 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно вимог статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як передбачено частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями статті 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 29 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди. У поданому до суду відзиві на позовну заяву, представник ПАТ «СК «Інтер-Поліс» вказував, що після отримання ним повідомлення про настання вказаної вище ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування, Товариство направило аварійного комісара в порядку статті 34 Закону, а 21.02.2023 його представником було проведене огляд пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку із зверненням позивача [PERSON] . У подальшому, на виконання вимог законодавства, відповідач провів власне розслідування та визначення розміру шкоди у передбачені законом строки та порядку. Так, відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надано суду копію звіту №040-23 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , виготовленого ФОП [PERSON] 19.03.2023 на замовлення ПАТ «СК «Інтер-Поліс». За вказаним звітом ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , становить 845741,44 грн, вартість його відновлювального ремонту становить 24764,07 грн, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, на дату оцінки 21.02.2023 без ПДВ на запчастини складає 22573,54 грн. Пунктом 36.1 статті 36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed