Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

29 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на частину домоволодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , та складається з житлового будинку загальною площею 90, 6 кв. м, сараю «И», сараю «С», сараю «Н», бані «Д», гаражу «Ж», літньої кухні «В», погребу «пд», вбиральні «У», прибудови «б», ящика для вугілля «Б», водопроводу, огорожі, залишивши відповідачеві право власності на іншу частину вказаного домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. З 29 травня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2024 року. Під час шлюбу 22 серпня 2023 року сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , право власності на який за згодою подружжя було зареєстроване за [PERSON] . Відповідач не визнає права позивача на 1/2 частину вказаного будинку, в зв`язку з чим, покликаючись до ст.ст. 60, 69, 70 СК України позивач просить задовольнити позов. (а.с. 1-2) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду судом та відкрито загальне позовне провадження. (а.с. 26-27) Відповідач правом подати відзив на позов не скористався. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2025 року за клопотанням позивача витребувано докази, підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 44-45) [PERSON] та її представник адвокат Міщенко А.М. в судове засідання на судовий розгляд не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява представника про проведення судового розгляду справи без їх участі. (а.с. 66) Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином сповіщеним про час та місце його проведення, не з`явився. Представник відповідача адвокат Бреус Є.В. подав суду клопотання про проведення судового розгляду без його участі за наявними матеріалами. (а.с. 55) Вивчивши наявні у справі письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 травня 2021 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу прізвище подружжя [PERSON] . (а.с. 8) Згідно копії договору купівлі продажу від 22 серпня 2023 року , посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Драною Л.А., [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарсько побутовими будівлями за [ADDRESS] . Покупець сплатив продавцю за будинок грошову суму у розмірі 414657 грн 76 к. Згідно п. 10 вказаного Договору, дружина покупця згодна з укладенням цього договору, що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Драною Л.А. від 22 серпня 2023 року, реєстровий № 1205. (а.с. 63-64) У відповідності до копії заяви, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Драною Л.А. 22 серпня 2023 року, реєстровий № 1205, [PERSON] надала згоду своєму чоловікові [PERSON] на укладення договору купівлі продажу, за яким купити житловий будинок за номером [ADDRESS] , за ціну та на умовах на свій розсуд. Вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків правочину, в тому числі зміст ст. 202 ЦК України, ст.ст. 60, 65, 69, 70, 74 СК України їй нотаріусом роз`яснено. (а.с. 65) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( номер інформаційної довідки : 399359572; дата формування довідки : 15 жовтня 2024 року) власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 22 серпня 2023 року є [PERSON] (а.с. 11) Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , [PERSON] змінила ім`я, про 26 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис № 19. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені : [PERSON] . (а.с. 5) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2024 року, ухваленим у справі ЄУН 401/1755/24, шлюб між сторонами розірвано. Судове рішення набрало законної сили 28 вересня 2024 року. (а.с. 12-13) Вирішуючи позов по суті, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України ). Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.ст. \~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 1 ст. 89 ЦПК України \~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Положеннями статті 60 СК України визначено що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми статті 60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення змісту статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно з ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В ході судового розгляду судом встановлено, що спірний будинок з господарськими будівлями набутий сторонами під час шлюбу, відповідно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу за правилами, визначеними ч. 1 ст. 70 СК України, а саме у рівних частках. Жодних доказів на спростування наведених висновків суду відповідачам суду не представлено. Таким чином, суд приходить до висновку , що позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності з правилами ст. 141 ЦПК України. Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року [PERSON] відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. (а.с. 26-27) Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно витрати по сплаті судового збору на користь держави , який в силу дії ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 1 відсоток від ціни позову та складає 2073 грн 29 к. має нести відповідач. На підставі викладеного,

Outcome: approved