Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просила встановити факт, належності їй трудової книжки [NUMBER] . Заява обгрунтована тим, що при оформленні пенсії було виявлено факт помилкового запису у трудовій книжці заявника, а саме щодо її дати народження, яка зазначена як [INFO] замість вірного [INFO] . Виправити вказаний недолік в позасудовому порядку неможливо, оскільки організація, яка здійснила запис у вказаній трудовій книжці, ліквідована. 28.02.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшли письмові поясненнях, в яких зазначено, що до заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявником не додано доказів того, що вона зверталася до останнього місця роботи з заявою щодо зміни записів у трудовій книжці та їй було відмовлено у внесенні таких змін або її заява залишена без відповіді. В судовому\~засіданні заявниця\~ [PERSON] \~підтримала заяву\~та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Миколаївській області у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.1965, [INFO] народилася " [PERSON] " (запис здійснений на російській мові). 23.03.1983 при заповненні трудової книжки заявника, відділом кадрів відділу робочого постачання ВП "Південно-Українська АЕС" дату народження " [PERSON] " (запис здійснений на російській мові) зазначено [INFO] . Зі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданого 17.12.1983 року вбачається, що [PERSON] , яка народилася [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно запису в трудовій книжці (титульний аркуш) російською мовою зазначено, «фамилия [PERSON] изменена на Вовк на основании свидетельства о браке [NUMBER] , исполкомом Константиновского поссовета 24.12.1983». З копії паспорту громадянина України від 20.04.2023 та витягу з реєстру територіальної громади від 10.05.2023 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено [PERSON] у призначені пенсії №143050005849 від 04.02.2025 так як на титульній сторінці трудової книжки дата народження власника [INFO] не відповідає паспортним даним 21.01.1965 заявника. Відвовідно до історичної довідки по відділу робочого постачання ВП "Південно-Українська АЕС" вказаний відділ з 01.07.1992 ліквідовано. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою встановлення відповідного факту є те, що без його встановлення заявник не зможе повноцінно реалізовувати свої права. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для реалізації його права на пенсійне забезпечення. Оскільки відповідний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав та інтересів заявника та задоволення заяви шляхом встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки.

Outcome: approved