Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. У позовній заяві вказала, що вона з відповідачем має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . 11.11.2022 шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка з сином зареєстровані та проживають разом. Рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягувалися додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] у сумі 2000 грн щомісячно до закінчення строку дії індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда, а саме до 01.12.2024, а також стягуються аліменти на утримання сина. Їхній син народився з вадами здоров`я (у позовній заяві вказаний діагноз, який не наводиться у рішенні суду з метою нерозголошення відомостей про здоров`я особи). У зв`язку з хворобою дитина потребує постійного догляду, харчування, забезпеченням одягом та спеціальним взуттям, дороговартісного лікування, системного проведення реабілітаційних заходів, має обмеження до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, навчання. З метою лікування позивачка з дитиною проходять курси реабілітації, вартість яких становить 18200 грн, які вони проходять по 3-5 рази на рік. Загалом за відносно короткий час на лікування дитини, її реабілітацію, придбання ортопедичного взуття було витрачено коштів на загальну суму 37758,90 грн. Оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним, тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на лікування дитини у сумі 2000 гривень, щомісяця до повноліття дитини. 20.03.2025 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту якого, заперечив щодо позовних вимог [PERSON] та просив відмовити у позові. Зазначив, що позивачкою не надано доказів, а саме конкретно запланованих сум витрат на 2025-2026 рік згідно плану реабілітації, що не доводить необхідності у подальшому застосуванні примусового стягнення, тому сума додаткових витрат у розмірі 2000 грн, яку просить стягнути позивачка є необґрунтованою та ґрунтується на припущеннях. Крім того, позивачка офіційно працевлаштована та отримує регулярний щомісячний дохід, однак свідомо приховала від суду вказаний факт, який має суттєве значення для вирішення даної справи. Загальна сума витрат згідно з квитанціями, які надала позивачка становить 37758,90 грн. Ці суми були сплачені у 2023-2024 роках. Згідно наданих відповідачем квитанцій, у виконавчому провадженні за 2023-2024 рік сума додаткових витрат на утримання дитини становить 44000 грн. Відповідач також зазначив, що він сплачує аліменти на утримання іншої своєї дитини - [PERSON] , [INFO] , згідно з виконавчим листом № 125/1282/15-ц від 11.08.2015. Крім того, відповідач надає матеріальну допомогу своїм батькам [PERSON] , який є пенсіонером за віком, та [PERSON] , яка є пенсіонеркою у зв`язку з інвалідністю. Крім того, просить врахувати той факт, що згідно з даними рішення Обласної ЛКК № 272 від 20.11.2024, [PERSON] рекомендовано продовжити соціальну допомогу терміном на 2 роки, а саме до 14.11.2026. Також просить прийняти до уваги, що попереднє рішення суду про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини виконане у повному обсязі. Просить відмовити у позові. У разі, якщо суд дійде висновку про доцільність стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини просить зазначити кінцевий термін їх виплати, тобто на строк дії рішення ЛКК та зменшити суму до 1000 грн щомісячно. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві. Додатково зазначив, що відповідно до тих квитанцій, які надала позивачка за минулий період, ураховуючи сплачені ним суми, то здійснені витрати були повністю оплачені за рахунок коштів відповідача, а батьки повинні спільно приймати участь у таких витратах. Також зазначив, що реабілітаційні заходи, про які зазначає позивачка, вони проводили ще тоді, як перебували у шлюбі, разом їздили до м. Хмельницький, де знаходиться ПП "Апіс-Меліфіка", і дійсно такі заходи допомагали, та у сина спостерігалися покращення у стані здоров`я, тому відповідач вважає, що позивачка перебільшує, коли зазначає, що син має обмеження до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування та контролю за своєю поведінкою. Разом з тим, відповідач зазначив, що давно не спілкувався з сином. На запитання суду відповідач пояснив, що переконаний, що кошти, які він сплачує як аліменти та додаткові витрати, позивачка витрачає для потреб їхнього сина. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, ураховуючи заяву позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав. Сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дитина [PERSON] зареєстрована та проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними копій витягів з реєстру територіальної громади. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 11.11.2022 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 06.11.2023 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 15.11.2022, і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з відповідача на користь позивачки [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] у сумі 2000 гривень щомісяця до закінчення строку дії індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда, а саме до 01.12.2024. Рішення набрало законної сили 16.02.2023. [PERSON] має вади здоров`я (діагноз не наводиться у рішенні суду з метою нерозголошення відомостей про здоров`я особи), що підтверджується висновком та рішенням обласної лікувально-консультативної комісії КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» № 800 від 14.11.2024, № 272 від 20.11.2024; виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» від 24.05.2024, 03.09.2024, 18.11.2024. Відповідно до даних копій епікризів ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-Меліфіка», [PERSON] , [INFO] , проходив реабілітаційні курси: з 31.07.2023 по 10.08.2023, з 10.04.2024 по 21.06.2024, з 23.09.2024 по 04.10.2024. Згідно з даними копії рахунку на оплату № 18 від 03.10.2024, вартість лікування [PERSON] з 04.11.2024 по 15.11.2024 становить 18200 грн. Згідно з даними копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 27 від 01.11.2024, [PERSON] сплатила ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-Меліфіка» 18200 гривень. Згідно з даними копій квитанцій до прибуткового касового ордера: № 99 від 19.05.2023, № 161 від 26.07.2023, № 175 від 29.08.2023, № 202 від 29.09.2023, [PERSON] сплатила ДНП «Центр Комплексної Реабілітації «Галичина» за курси реабілітації [PERSON] 16580 грн. Крім того, [PERSON] долучено до матеріалів справи копії фіскальних чеків від 26.03.2024, 09.11.2024 за оплату взуття для сина у магазині «Здорова стопа» на загальну суму 4558,90 грн. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда КНП «ВОДКЛ ВОР» № 800 від 14.11.2024, [PERSON] потребує реабілітаційних заходів протягом двох років з метою відновлення часткового обмеження життєдіяльності та соціально-побутового стану. Програма передбачає реабілітаційні заходи такі як: відновна терапія - реабілітація у реабілітаційних центрах 2-3 рази на рік; стаціонарне лікування - 2 рази на рік у ВОДКЛ; психіатрична допомога, медичне спостереження - сімейний лікар постійно, логопед 2 рази на рік; психолого-педагогічна реабілітація, психолого-педагогічна діагностика - потребує 2-3 рази на рік; психологічна та педагогічна корекція - логопед, дефектолог, психолог 2 рази на рік; лікувальний масаж - курсами 2-3 рази на рік, також дитина потребує соціально-побутової реабілітації, а саме навчання основним соціальним навичкам - 2-3 рази на рік. Відповідно до даних відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 19.03.2025, за період з січня 2024 по грудень 2025 рік, відомості про джерела та суми доходів [PERSON] відсутні. На підтвердження виконання рішення Барського районного суду Вінницької області про стягнення додаткових витрат на утримання дитини від 06.01.2023, [PERSON] долучив до відзиву копії платіжних інструкцій на загальну суму 42000 грн. На підтвердження надання відповідачем матеріальної допомоги своїм батькам: [PERSON] , який є пенсіонером за віком, та [PERSON] , яка є пенсіонеркою у зв`язку з інвалідністю, [PERSON] долучив до відзиву копії: пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 15.11.2022 на ім`я [PERSON] , протоколу обстеження, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] КНП "Подільський регіональний центр онкології" Вінницької обласної Ради. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини, тобто виходять за межі звичайних витрат на дитину. Вказані правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 Сімейного кодексу України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення). Наявність таких особливих обставин повинна довести особа, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, у якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц, від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17. Згідно з нормами статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Надавши оцінку доказам, які надані позивачкою, суд дійшов висновку, що вона довела ті обставини, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю, з народження має особливості стану здоров`я, у зв`язку з чим потребує регулярних медичних обстежень і проходження програм реабілітації, які розробляються строком на два роки, крайня з яких діятиме до 14.11.2026, а також використання ортопедичного взуття. Отже, позивачка підтвердила необхідність додаткових витрат на дитину, які виходять за межі звичайних витрат на дитину, що покриваються аліментами. У якнайкращих інтересах дитини щодо забезпечення її права на охорону здоров`я, ураховуючи характер і перебіг хвороби дитини, буде створення умов для проходження якісної та ефективної реабілітації, що потребує фінансових затрат. Водночас, такі затрати не можуть бути перекладені виключно чи більшою мірою на матір, виходячи з рівності обов`язків обох батьків щодо дитини. Відповідач є особою працездатною. Визначений позивачкою щомісячний розмір додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає обґрунтованим з огляду на надані позивачкою докази про вартість проходження реабілітаційних програм, ураховуючи також необхідність забезпечення дитини ортопедичним взуттям. Доводи відповідача про те, що він матеріально допомагає своїм батькам, суд відхиляє, оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо розміру їхньої пенсії і дійсної потреби у матеріальній підтримці, а також фактичного надання фінансової допомоги батькам. Разом з тим, заслуговують на увагу заперечення відповідача щодо строку стягнення додаткових витрат, суд вважає, що позивачка не обгрунтувала необхідність стягнення додаткових витрат до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, у якнайкращих інтересах дитини буде стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у сумі 2000 гривень щомісяця до закінчення строку дії актуальної індивідуальної програми реабілітації, виходячи з доведення таких потреб дитини саме на строк дії програми. Водночас, наразі невідомо, якого об`єму і виду реабілітаційних заходів потребуватиме дитина після проходження актуальної реабілітаційної програми, яких фінансових затрат потребуватиме ця програма. Отже, суд дійшов висновку, що додаткові витрати на утримання дитини слід стягувати у розмірі 2000 грн щомісячно до закінчення строку дії індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, а саме до 14.11.2026. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, тому з відповідача на користь держави слід стягнути 50 % судового збору, який підлягав сплаті за подання позову, тобто у розмірі 605,60 гривень. На підставі викладеного та ст. 185 СК України,

Outcome: partial