Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У серпні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Служби безпеки України, Громадської організації «Інформаційне агенство «ЦЕНЗОР.НЕТ», Громадська організація «Агенція вільної інформації», Товариства з обмеженою відповідальністю «Політичний менеджмент», Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське незалежне інформаційне агентство новин», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Уніан», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «АПОСТРОФ ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Європейська медіа група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Телерадіокомпанія Люкс», Національного антикорупційного порталу «Антикор» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] (далі - позивач) вказує, що [INFO] о 10 год. 23 хв. у мережі Інтернет на українському - новинному суспільно-політичному інтернет-порталі «Цензор.НЕТ» опубліковано статтю, автором якої є головний редактор [PERSON] , під назвою «[INFO]». За посиланням: [INFO] . [INFO] о 02 год. 00 хв. у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Служби безпеки України (далі - відповідач 1, СБУ) [INFO] було розміщено Заяву співробітників спецпідрозділу «Альфу» наступного змісту: «Ми бійці спецпідрозділу «Альфа» обурені позицією [PERSON] , який плюндрує імена тих наших бойових побратимів, що віддали своє життя за Україну. Рівно два роки тому, [INFO] , співробітники нашої «Альфи» першими прийняли бій на Донбасі. Спекулювати іменем [PERSON] , який першим серед усіх військовослужбовців на Донбасі загинув у нерівному бою, рятуючи товаришів, для офіцера СБУ є безчестям! Згадати свого загиблого товариша сухими словами «пал смертью храбрых», а свої «подвиги» розписувати на декілька сторінок - вищий ступінь цинізму. Де був сьогодні [PERSON] ? Як він вшанував пам`ять свого побратима? Зрозуміло, що дивитися у вічі дружині та сину загиблого товариша набагато важче, ніж розказувати про свій власний героїзм для здобуття дешевої слави в Інтернеті. Чому за два роки жодного разу [PERSON] не відвідав родину загиблого героя, не надав допомогу, не підтримав словом, ділом?! Правда про бій відома давно. [PERSON] особисто, як один з керівників групи, відповідав за організацію спецоперації, за життя своїх підлеглих, за організацію належної охорони і оборони місця зупинки групи на чолі з двома заступниками Голови СБУ. Натомість він не соромиться зізнатися, що не виконав цього завдання і залишив керівництво Служби на полі бою без охорони, а своїх товаришів без захисту. Сьогодні, схиляючи голови перед пам`яттю [PERSON] , хочемо наголосити, що в цей святий день нікому не вдасться очорнити пам`ять загиблих, у своїх вигаданих «бойових» історіях паплюжити бойових товаришів. Наші офіцери добре знають свій сенс життя: «Життя - Батьківщині, честь - нікому». За два роки понад 600 співробітників «Альфи» пройшли АТО, серед них є поранені та загиблі, відзначені державними і відомчими нагородами, серед них два Герої України, удостоєні цієї найвищої нагороди посмертно. Наше бойове братство не сприймає фальші, підлості і зради. Ми вірні присязі, служимо своєму народові. Ми стоїмо і будемо стояти на захисті родин наших побратимів і не дозволимо нікому принижувати їхню честь, чорнити пам`ять наших героїв. Слава Україні!» Позивач вказує, що оприлюднена СБУ заява була передрукована (повністю або частково) та в різних інтерпретаціях поширена у мережі Інтернет на наступних веб-сайтах: 1.Публікація на веб-сайті українського новинного суспільно-політичного інтернет-порталу «Цензор.Нет» ([INFO] ) [INFO] о 21:16 під назвою «[INFO] ». 2.Публікація на веб-сайті суспільно-політичного інтернет-вилання «Єдність» ([INFO] ) [INFO] о 21:50 під назвою « [INFO] ». 3.Публікація на веб-сайті інформаційного агентства «Українські новини» ([INFO] ) [INFO] о 00:37 під назвою «[INFO] ». 4.Публікація на веб-сайті інформаційного агентства «Уніан» ([INFO] ) [INFO] о 01:02 під назвою « [INFO] ». 5.Публікація на веб-сайті «Апостроф» ([INFO] ) [INFO] о 10:25 під назвою « [INFO] ([INFO] ) [INFO] о 11:14 під назвою « [INFO] ». 7.Публікація на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор» ([INFO] ) [INFO] о 13:07 під назвою « [INFO] ». 8.Відео на веб-сайті YouTube від [INFO] під назвою «[INFO] ». Позивач вказує, що наведена про нього інформація абсолютно не відповідає дійсності, її розповсюдження порушує його особисті немайнові права, гарантовані йому Конституцією України та чинним законодавством України, принижує його честь, гідність та ділову репутацію. На підставі викладеного, просив задовольнити позов. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.09.2020 року заяву [PERSON] - залишено без руху. 04.12.2020 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.09.2020 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.12. 2020 року відкрити провадження у цивільній справі № 757/36406/20-ц за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання. 03.02.2021 року на адресу сулу від відповідача 5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що позивачем порушено строки звернення до суду з вказаним позовом, оскільки позивач просить визнати недостовірною та спростувати інформацію, поширену відповідачем 5 на сайті ukranews.com 14.06.2016 року. Крім того, вказує, що позовна заява не містить посилання на докази про порушення відповідачем 5 честі, гідності, ділової репутації позивача внаслідок поширення інформації на сайті ukranews.com. позовна заява не містить доказів щодо недостовірності інформації, лише позивач зазначає про її недостовірність. Звертає увагу на те, що стаття є відтворенням інформації, а саме дослівним відтворенням повідомленням суб`єктів владних повноважень СБУ, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про інформаційні агентства» - звільняє відповідача від відповідальності. На підставі викладеного, просив відмовити позивачу у задоволенні позову. 15.02.2021 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку. 26.02.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 01.09.2021 року на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що позивачем порушено строки звернення до суду з вказаним позовом, оскільки інформація була висвітлена 13.04.2016 року, а позов подано 10.08.2020 року. Вказав, що фрази, які позивач просить спростувати, становлять основу права на свободу вираження поглядів та захищені на рівні національного законодавства та Конституції України, навіть у тих випадках, коли зміст висловлювань суб`єктивно здатний викликати негативну реакцію публічної особи, стосовно якої вони поширені. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 13.09.2021 року на адресу суду від представника відповідачів 6,7 надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 13.09.2021 року від представника відповідачів 6,7 надійшли письмові пояснення, в яких останній вказав, що відповідач 7 є неналежним відповідачем за заявленими позовними вимогами, оскільки власником веб-сайту unian.ua є ТОВ «УНІАН» - відповідач 6. Крім того, вказав, що з предмету позовних вимог взагалі неможливо зрозуміти, достовірність якої саме інформації оспорюється позивачем, та більш того, яка саме інформація та яким чином принизила честь, гідність, завдала шкоди діловій репутації позивачу. У будь-якому випадку, неможливо спростувати всю зазначену у статті інформацію без визначення конкретної інформації, яка не відповідає дійсності. Окрім того, до позовної заяви не додано жодних доказів, які б свідчили хоча б про гіпотетичну недостовірність оспорюваної інформації. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди вказав, що в даному випадку в цій частині вимоги є похідними від основних,а тому задоволенню не підлягають як і основні вимоги. Просив застосувати строки позовної давності. 10.08.2023 року на адресу суду від відповідача 2 надійшли пояснення, в яких вказано, що відповідач 2 є неналежним відповідачем, оскільки останні не є ні власником, ні розпорядником сайту censor.net.ua, а тим більше не має жодних прав адміністратора зазначеного сайту. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/68165/21-ц та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. У судове засідання відповідач 1 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. У судове засідання відповідач 2 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, разом з тим, в матеріалах справи міститься заява від представника відповідача 2 про розгляд справи без участі сторони відповідача 2, просила відмовити у задоволенні позову. У судове засідання відповідач 3 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання відповідач 4 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання відповідач 5 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання відповідач 6 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання відповідач 7 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання відповідач 8 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання відповідач 9 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання відповідач 10 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання відповідач 11 не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено що, [INFO] о 10 год. 23 хв. у мережі Інтернет на українському - новинному суспільно-політичному інтернет-порталі «Цензор.НЕТ» опубліковано статтю, автором якої є головний редактор [PERSON] , під назвою «[INFO]» [PERSON] (позивний [PERSON]): « Бойовик вискочив за п`ять метрів, я побачив, як входять в нього мої кулі, і тут же куля відкинула мене» /т.І., а.с.46-53/. За посиланням: [INFO] . Відповідно до матеріалів справи, [INFO] о 02 год. 00 хв. у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Служби безпеки України у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Служби безпеки України [INFO] було розміщено Заяву співробітників спецпідрозділу «Альфу» наступного змісту: «Ми бійці спецпідрозділу «Альфа» обурені позицією [PERSON] , який плюндрує імена тих наших бойових побратимів, що віддали своє життя за Україну. Рівно два роки тому, [INFO] , співробітники нашої «Альфи» першими прийняли бій на Донбасі. Спекулювати іменем [PERSON] , який першим серед усіх військовослужбовців на Донбасі загинув у нерівному бою, рятуючи товаришів, для офіцера СБУ є безчестям! Згадати свого загиблого товариша сухими словами «пал смертью храбрых», а свої «подвиги» розписувати на декілька сторінок - вищий ступінь цинізму. Де був сьогодні [PERSON] ? Як він вшанував пам`ять свого побратима? Зрозуміло, що дивитися у вічі дружині та сину загиблого товариша набагато важче, ніж розказувати про свій власний героїзм для здобуття дешевої слави в Інтернеті. Чому за два роки жодного разу [PERSON] не відвідав родину загиблого героя, не надав допомогу, не підтримав словом, ділом?! Правда про бій відома давно. [PERSON] особисто, як один з керівників групи, відповідав за організацію спецоперації, за життя своїх підлеглих, за організацію належної охорони і оборони місця зупинки групи на чолі з двома заступниками Голови СБУ. Натомість він не соромиться зізнатися, що не виконав цього завдання і залишив керівництво Служби на полі бою без охорони, а своїх товаришів без захисту. Сьогодні, схиляючи голови перед пам`яттю [PERSON] , хочемо наголосити, що в цей святий день нікому не вдасться очорнити пам`ять загиблих, у своїх вигаданих «бойових» історіях паплюжити бойових товаришів. Наші офіцери добре знають свій сенс життя: «Життя - Батьківщині, честь - нікому». За два роки понад 600 співробітників «Альфи» пройшли АТО, серед них є поранені та загиблі, відзначені державними і відомчими нагородами, серед них два Герої України, удостоєні цієї найвищої нагороди посмертно. Наше бойове братство не сприймає фальші, підлості і зради. Ми вірні присязі, служимо своєму народові. Ми стоїмо і будемо стояти на захисті родин наших побратимів і не дозволимо нікому принижувати їхню честь, чорнити пам`ять наших героїв. Слава Україні!» /т.І., а.с.55/. Зі слів позивача, оприлюднена СБУ заява була передрукована (повністю або частково) та поширена у мережі Інтернет на наступних веб-сайтах: -публікація на веб-сайті українського новинного суспільно-політичного інтернет-порталу «Цензор.Нет» ([INFO] ) [INFO] о 21:16 під назвою «[INFO] » , за посиланням: [INFO] ; - публікація на веб-сайті суспільно-політичного інтернет-вилання «Єдність» ([INFO] ) [INFO] о 21:50 під назвою « [INFO] за посиланням: [INFO] ; -публікація на веб-сайті інформаційного агентства « [INFO] » ([INFO] ) [INFO] о 00: [INFO] під назвою «[INFO] », /т. І, а.с. 6363а / за посиланням: [INFO] ; -публікація на веб-сайті інформаційного агентства «Уніан» ([INFO] ) [INFO] о 01:02 під назвою « [INFO] », /т. І, а.с.67-68/ за посиланням: [INFO] ; -публікація на веб-сайті «Апостроф» ([INFO] ) [INFO] о 10:25 під назвою « [INFO] », за посиланням: [INFO] ; -публікація та відео на [INFO] ([INFO] ) [INFO] о 11:14 під назвою « [INFO] », /т. І, а.с. 70-71/ за посиланням: [INFO] ; -публікація на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор» ([INFO] ) [INFO] о 13:07 під назвою « [INFO] », /т. І, а.с. 74-75/ за посиланням: [INFO] ; -відео на веб-сайті YouTube від [INFO] під назвою «[INFO] », /т. І, а.с.79/ за посиланням: [INFO] . Зазначена інформація поширена серед невизначеного кола осіб, шляхом оприлюднення у мережах Інтернет. Статтями 28 Конституції України проголошено найвищою соціальною цінністю людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку, кожен має право на повагу до його гідності. Згідно з положеннями статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, згідно з приписами статті 34 Конституції України. Відповідно до частини 6 статті 277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 у пункті 5 зазначено, що позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно з положень частин 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За змістом частини 1 ст. 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Як вбачається з пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням - висловлюванням, яке не містить фактичних даних, за виключенням винятком образи чи наклепу, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Верховний Суд України наголосив на тому, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Так, статтею 10 Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією. Зокрема, суд дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів. Тому, Європейський суд вважає порушенням статті 10 Конвенції задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації. Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки. Натомість висвітлена відповідачами інформація сама по собі не порушує особистих немайнових прав позивача, оскільки у відео висловлена думка осіб, які приймали участь в бою, щодо ситуації, яка склалась із позивачем. Крім того, зазначені фрази містять критику та оцінку дій позивача, тобто є оціночними судженнями у розумінні ст. 30 ЗУ «Про інформацію». Суд звертає увагу на той факт, що, позивач перебував на високій посаді (заступник начальника управління ЦСО "А" СБ України), яка була і наразі є публічною, і в силу свого статусу піддається вищому ступеню уваги, критики та оцінки з боку, співробітників, громадськості та медіа. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 визначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. З інформації зазначеної відповідачами, яку позивач вважає недостовірною інформацією відносно нього, є нічим іншим, як оціночними судженнями, а відтак, згідно із статтею 30 Закону України «Про інформацію», такі судження не підлягають спростуванню, і за їх висловлювання ніхто не може бути притягнутий до відповідальності. Отже, враховуючи викладену позицію Європейського суду з прав людини стосовно застосування статті 10 Європейської Конвенції з прав людини, що ратифікована Україною, вищенаведені фрази, які позивач просить спростувати, становлять основу права на свободу вираження поглядів та захищені на рівні національного законодавства та Конституції України, навіть у тих випадках, коли зміст висловлювань суб`єктивно здатний викликати негативну реакцію публічної особи, стосовно якої вони поширені. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає, що відсутні підстави вважати інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача 1, відповідача 2, відповідача 4, відповідача 5, відповідача 6, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, в цій частині, оскільки вказана вимога є похідною. Щодо застосування строків позовної давності, заявлених до застосування відповідачами, суд дійшов такого висновку. Вимогами частин 3 та 4 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, відповідачі у відзивах на позовну заяву та у письмових запереченнях вказали про застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки оспорювана інформація була поширена [INFO] , а позивач звернувся до суду з вказаним позовом лише 10.08.2020 року. Згідно з роз`ясненнями зазначеними в п. 23 Пленуму Верховного Суду України у пункті 5 постанови № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова Пленуму Верховного Суду України № 1), вимоги про захист гідності, честі чи ділової репутації випливають із порушення особистих немайнових прав, тому згідно з пунктом 1 частини першої статті 268 ІІК позовна давність на них не поширюється, крім випадків, встановлених законом, зокрема пунктом 2 частини другої статті 258 ЦК і статтею 37 Закону про пресу. Пунктом 2 частини 2 статті 258 ЦК визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. Суд зазначає, що особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Тому враховуючи, що стороною позивача позовні вимоги не доведені, суд відмовляє в їх задоволенні на загальних підставах, незалежно від спливу строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] захист честі, гідності т ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. Відповідно до п. ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, в матеріалах справи міститься клопотання представника відповідачів 6,7, про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого останній просить суд, стягнути з позивача на користь ТОВ «УНІАН» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн. та на користь ТОВ «ІА УНІАН» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідачів 6,7 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з підстав недоведеності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed