Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

До Черкаського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява. Позиція сторін. Позивач, з врахуванням повторної заяви про зміну предмета позову від 17.09.2024 року просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на все майно, яке померла успадкувала після смерті свого сина, брата позивача, [PERSON] , який помер [INFO] . Вподальшому [PERSON] змінив предмет спору та просив крім визнання права власності на спадкове майно, прийняти рішення про повернення відповідачами коштів за три автомобілі (ВАЗ, Таврія, Моквич 2140), два паї, золотий перстень печатку, кошти зібрані на «чорний день» та речі домашнього вжитку з будинків по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] , позивач 11.05.2015 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус В.О.О. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину. ) [INFO] померла мати позивача -\~\~ [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Про те, позивачеві не видали свідоцтво на майно, яке мала успадкувати його мати після смерті свого сина, брата позивача, [PERSON] . Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а відтак підлягає захисту судом, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. 12.02.2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка проти позову заперечила. Зазначила, що позивач вводить суд в оману, вимоги його не зрозумілі. 16.02.2024 року надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач заперечив відомості викладені у відзиві [PERSON] . В судовому засіданні, позивач свої збільшені позовні вимоги підтримав повністю.\~ В судовому засіданні відповідач [PERSON] , [PERSON] , та їх представник адвокат Нікітюк А.М. проти позову заперечили, вважають його необгрунтованим. Представник відповідачів зазначив, що позов передчасний, так як відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину позивачеві [PERSON] . Обставини встановлені судом. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю: [PERSON] , що підтверджується повторно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.12.1956 року (т.а.с.80) та [PERSON] , що що підтверджується повторно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.04.1950 року (т.1. а.с. 171). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.11.2015 року (т.1 а.с. 68). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.05.2016 року (т.1 а.с. 83). Відповідно до довідки № 39 від 21.01.2016 року на момент смерті за [PERSON] рахувалися два житлові будинку в [ADDRESS] та [ADDRESS] . Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав в будинку, по [ADDRESS] , разом з ним були зареєстровані та проживали донька [PERSON] , дружина [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В будинку по [ADDRESS] зареєстровані та проживали мати померлого - [PERSON] та син [PERSON] (т.1 а.с.68) На момент смерті за [PERSON] було зареєстровано наступне нерухоме майно: -земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 7124988700:02:002:002, набута ним на підставі рішення Хутірської сільскої ради від 28.01.1997 року №3 (т.1 а.с. 25); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, кадастровий номер 7124988700:01:001:019, набута ним на підставі розпорядження голови ЧРДА від 26.03.2004 року (т.1 а.с. 26); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3239 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124988700:02:002:0010, набута на підставі договору дарування (т.1 а.с. 27); - жилий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , зареєстрований на підставі рішення виконавчого комітету Хутірської сільської ради 29.05.2007 року (т.1 а.с. 28); - жилий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , набутий на підставі договору дарування (т.1 а.с. 31); Крім того, згідно інформації наданої Територіальним сервісним центром МВС № 7141 станом на 12.11.2016 року за [PERSON] були зареєстровані наступні транспортні засоби: -автомобіль АЗЛК 2140, 1986 р.в. кузов № [NUMBER] , рама (шасі) № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (т.2 а.с. 4); -причіп саморобний 1993 р.в., рама (шасі) б/н, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (т.2 а.с.4). На момент смерті [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований 25.09.1982 року. Заповіту [PERSON] не залишив. Після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та брат [PERSON] (т.1 а.с. 67, 68, 77). 01.06.2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Ворони О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець своєї матері [PERSON] , по спадковій трансмісії, яка померла [INFO] (через 4 місяці та 20 днів) та не встигла прийняти спадщину протягом 6 місяців після смерті сина (т.1 а.с.82). 25.06.2016 року приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Ворона О.О. направила [PERSON] відмову у видачі свідоцтва на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , роз`яснивши йому, що він є спадкоємцем другої черги, а тому права на спадкування не має (т1 а.с. 79). 17.06.2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Ворони О.О. із заявою про прийняття спадщини за правом представлення після смерті [PERSON] , як належала [PERSON] , яка померла [INFO] (через 4 місяці та 20 днів) та не встигла прийняти спадщину протягом 6 місяців після смерті сина за спадковою трансмісією (т.1 а.с.82). Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися: син [PERSON] , як спадкоємець першої черги (т.1 а.с. 159) та онука [PERSON] за правом представлення (т.1 а.с. 172), онук [PERSON] написав заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] (т.1 а.с. 167). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, на момент смерті [PERSON] за останньою було зареєстроване право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га, в с.Хутори Черкаського району кадастровий номер 7124988700:03:001:0022 (т.1 а.с. 190). 24.10.2019 року державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. видала свідоцтво на спадщину [PERSON] спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] по частці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га, в с.Хутори Черкаського району кадастровий номер 7124988700:03:001:0022 (т.1 а.с. 203). земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га, в с.Хутори Черкаського району кадастровий номер 7124988700:03:001:0022 (т.1 а.с. 190). Застосовані судом релевантні джерела права. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст.\~76, ч. 1 ст.\~77\~та ст.\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Одним із способі захисту цивільних прав, встановлених ч.2\~ст. 16 ЦК України\~є визнання права. У відповідності до\~ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 16 ЦК України\~передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до\~статті 1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1\~ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до ч. 1\~ст. 1266 ЦК України\~внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (право представлення) Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Пунктом 2 ч.1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, в тому числі, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України в редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини/ чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини/ чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено. У період часу з 8 лютого 2011 по 12 червня 2012 р. включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалася спільною сумісною власністю подружжя; до 8 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. 31 серпня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 738/703/18, провадження № 61-16877св19 (ЄДРСРУ № 91260527) досліджував питання права спільної/приватної власності на приватизовану земельну ділянку. У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 ( провадження № 14-325цс18). Пункт 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу передбачає, що особистою приватною власністю дружини/чоловіка є майно, набуте нею/ ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Аналогічну правову позицію висловлено в ч. 2 п. 24 постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де, зокрема вказано, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Частина 1 ст. 59 СК України встановлює, що той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей. Необхідно відмітити, що майно, що належало одному з подружжя на праві особистої приватної власності у порядку ст. 57 СК України, повністю та автоматично не перетворюється в спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише у порядку, визначеному статтею 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом, з урахуванням частини, яка належала одному з подружжя на праві особистої приватної власності. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 541/2734/16-ц (ЄДРСРУ № 81288301). Висновки суду. Системно аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України\~«Про реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» не зумовлює відсутність у особи прав на спадкове майно. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права щодо спадкового майна виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права спадковим майном з використанням способів, визначених\~главою 29 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов наступного висновку. Склад спадкового майна після смерті [PERSON] , з врахуванням того, що домоволодіння і земельна ділянка по [ADDRESS] та транспортні засоби відносяться до спільного майна подружжя з [PERSON] , а домоволодіння і земельна ділянка по [ADDRESS] є особистим майном [PERSON] , так як набуті ним на підставі договору дарування, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, кадастровий номер 7124988700:01:001:019, яка набута ним на підставі розпорядження голови ЧРДА від 26.03.2004 року, тобто в рамках безоплатної приватизації, також відноситься до особистого майна померлого, є наступним: - частина земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 7124988700:02:002:002, набута ним на підставі рішення Хутірської сільскої ради від 28.01.1997 року №3 (т.1 а.с. 25); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, кадастровий номер 7124988700:01:001:019, яка набута ним на підставі розпорядження голови ЧРДА від 26.03.2004 року (т.1 а.с. 26); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3239 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124988700:02:002:0010, набута на підставі договору дарування (т.1 а.с. 27); - частина жилого будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , зареєстрований на підставі рішення виконавчого комітету Хутірської сільської ради 29.05.2007 року (т.1 а.с. 28); - жилий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , набутий на підставі договору дарування (т.1 а.с. 31); - частина автомобіля АЗЛК 2140, 1986 р.в. кузов № [NUMBER] , рама (шасі) № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (т.2 а.с. 4); - частина причіпу саморобного 1993 р.в., рама (шасі) б/н, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (т.2 а.с.4). Після смерті [PERSON] особами, які прийняли спадщину є його дружина [PERSON] , донька [PERSON] , які у передбачений строк звернулися із заявами про прийняття спадщини та [PERSON] , яка на думку суду є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] , але не звернулася із відповідною заявою до нотаріуса протягом визначеного законом 6 місячного строку, так як померла через 4 місяці 20 днів, після сина, а її син - [PERSON] будучи спадкоємцем [PERSON] , звернувшись 01.06.2016 року, у передбачений законом строк з відповідною заявою, відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України на підставі спадкової трансмісії успадковує частку в майні померлого [PERSON] , яка мала успадкувати [PERSON] . Враховуючи те, що судом вважає встановленим, що оскільки заповіту померлий [PERSON] не залишив, спадкоємцями першої черги, які звернулися із відповідними заявами на отримання спадщини є дружина померлого [PERSON] , донька померлого [PERSON] та мати померлого [PERSON] , частку якої за спадковою трансмісією успадковує її син [PERSON] , та враховуючи, що частки спадкоємців є рівними, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на: - 1/6 частину земельної ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 7124988700:02:002:002, набута ним на підставі рішення Хутірської сільскої ради від 28.01.1997 року №3 (т.1 а.с. 25); - 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, кадастровий номер 7124988700:01:001:019, яка набута ним на підставі розпорядження голови ЧРДА від 26.03.2004 року (т.1 а.с. 26); - 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3239 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124988700:02:002:0010, набута на підставі договору дарування (т.1 а.с. 27); -1/6 частину жилого будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , зареєстрований на підставі рішення виконавчого комітету Хутірської сільської ради 29.05.2007 року (т.1 а.с. 28); - 1/3 частину жилого будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , набутий на підставі договору дарування (т.1 а.с. 31); - 1/6 частину автомобіля АЗЛК 2140, 1986 р.в. кузов № [NUMBER] , рама (шасі) № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (т.2 а.с. 4); - 1/6 частину причіпу саморобного 1993 р.в., рама (шасі) б/н, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (т.2 а.с.4). Вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на кошти за три автомобілі (ВАЗ, Таврія, Моквич 2140), два паї, золотий перстень печатку, кошти зібрані на «чорний день» та речі домашнього вжитку з будинків по [ADDRESS] , на думку суду задоволенню не підлягають, так як жодних доказів існування вказаного майна позивач суду не надав. Також суд не бере до уваги посилання представника відповідачів [PERSON] на ту обставину, що [PERSON] має право на спадкування частини майна, яке належало її батьку, як спадкоємець своєї баби [PERSON] за правом представлення, свого ж батька, по спадковій трансмісії, на ряду з позивачем [PERSON] . Суд звертає увагу, що [PERSON] помер раніше своєї матері [PERSON] , і не міг успадкувати майно, яке залишилося після його ж смерті. Крім того, суд вважає, що позиція представника відповідачів [PERSON] про передчасне звернення [PERSON] з позов, так як йому не було відмовлено нотаріусом, є помилковою. Як встановлено в ході розгляду справи [PERSON] вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини по спадковій трансмісії, разом з тим 06.02.2018 року приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Ворона О.О. надіслала до Черкаської районної державної нотаріальної кантори, в якій заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , інформацію, в якій зазначила, що підтвердити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтвердити неможливо (т.1 а.с. 91), з врахуванням вказаної інформації та наявних правовстановлюючих документів 24.10.2019 року, державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. видала лише свідоцтво на спадщину [PERSON] спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] по частці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га, в с.Хутори Черкаського району кадастровий номер 7124988700:03:001:0022 (т.1 а.с. 203). На підставі викладеного та

Outcome: partial