Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Марич Іван Юрійович звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визначення часток у нерухомому майні та осіб, які ними володіють. В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що 12 липня 2013 року між сторонами був укладений шлюб. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . 13 грудня 2021 року шлюб між сторонами розірвано згідно рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області у справі №307/3199/21. Рішення суду набуло законно сили 18 лютого 2022 року, після завершення апеляційного розгляду справи. Тривалий період сторони перебувають за кордон, де працевлаштовані. Донька залишилось проживати із позивачкою. [PERSON] спілкується з донькою, надає матеріальну допомогу позивачці виключно на оплату додаткових послуг: навчання, забезпечення додаткових потреб на навчання та спілкування (телефон, ноутбук). У період шлюбу сторони за рахунок сімейного бюджету та за допомогою батьків в тому числі фізичною, на земельній ділянці в [ADDRESS] , що подарована була відповідачу в липні 2014 року, побудували житловий будинок. 30 квітня 2021 року до розірвання шлюбу, це домоволодіння було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно зазначені об`єкти нерухомого майна зареєстровані за титульним власником [PERSON] - відповідачем за реєстраційними номерами 2350744021244 та 411208421244 , в розмірі 1/1 частки (цілої частини). Отже, відповідач є титульним власником цього спільного нерухомого майна і тому існує ризик порушення ним, як титульним власником, прав позивачки на розпоряджання її часткою. Крім того, для укладення між сторонами договору про порядок користування спільною сумісною власністю, у разі якщо сторони дійдуть такої згоди і не будуть виділяти частки в натурі, необхідно зазначити відомості про співвласника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи наведене, просить суд визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, по 1/2 ідеальній частці за кожним, а саме у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 2350744021244, загальною площею 236,78 м.кв.; у земельній ділянці кадастровий номер 2124485900:04:004:0006, площею 0,1093 га, розташованій за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 411208421244, призначені для обслуговування житлового будинку та визначити осіб, які ними володіють, а саме [PERSON] та [PERSON] . Також просить стягнути на користь позивачки судовий збір та витрати на правничу допомогу. 17 вересня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. 20 лютого 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо заявлених вимог та просила відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивачки та представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Тячівського районного суд Закарпатської області від 13 грудня 2021 року з 12 липня 2013 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13 грудня 2021 року було розірвано (а.с.9-10). Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно договору\~дарування земельної\~ділянки від 25 вересня 2015 року посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Дуйчак Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1901, [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] земельну ділянку 0,1093 га під №9 «б» для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 2124485900:04:004:0006 (а.с.23). Із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 05 липня 2016 року Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області вбачається, що [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №98 (а.с.22). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 255140574 від 30 квітня 2021 року, житловий будинок загальною площею 236,7 кв.м., житловою площею 130,8 кв. м., який розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 2124485900:04:004:0006, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57958320 від 30 квітня 2021 року зареєстровано право власності в цілій частці за відповідачем [PERSON] на підставі: декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ЗК101201214701, виданого Відділом державного архітектурно - будівельного контролю Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, технічного паспорта б/н від 06 січня 2020 року, видавник ФОП [PERSON] ; свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 05 липня 2016 року, видавник Тячівський районний відділ ДРАЦС; договору дарування №3-1901 від 25 вересня 2015 року, видавник Державний нотаріус Дуйчак Т.А. Тячівська державна нотаріальна контора; відомостями з ДЗК №42665587 від 27 квітня 2021 року, видавник Державний земельний кадастр (а.с.29-39). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , який виготовлено ФОП « [PERSON] » 06 січня 2020 року, замовником значиться [PERSON] , рік побудови житлового будинку 2020 рік (а.с.17-21). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2100457432014 від 26 лютого 2014 року, земельна ділянка площею 0,1093 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2124485900:04:004:0006, була зареєстрована 26 лютого 2014 року на підставі Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 17 січня 2014 року (а.с. 24). З витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ЗК101201214701 від 14 грудня 2020 року, вбачається, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 2124485900:04:004:0006,\~готовий до\~експлуатації (а.с.13-16). Відповідно до звіту про оцінку майна виконаного ФОП « [PERSON] », ринкова вартість житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] станом на 16 серпня 2024 року становить 982353,10 гривень (а.с. 35). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки виконаного ФОП « [PERSON] » ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1093 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , станом на 19 серпня 2024 року становить 83221,02 гривень (а.с. 55). Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Частинами 1, 2\~ст. 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК України. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі\~ст.60 СК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №161/14048/19, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Отже, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають право на рівні частки спірного подружнього майна набутого за час шлюбу, тобто, кожен з них має право на 1/2 частину спірного майна. Обставин, які б спростовували набуття житлового будинку в [ADDRESS] подружжям за час шлюбу відповідачем не наведено, обґрунтованого заперечення щодо вимог заявлених позивачкою - не надано, а отже, є підстави для задоволення заявлених вимог в цій частині. Таким чином, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про визнання по 1/2 ідеальної частки у праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] . Що стосується вимоги про визнання по 1/2\~ідеальної частки\~у праві\~спільної сумісної\~власності за\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~на земельну ділянку кадастровий номер 2124485900:04:004:0006, яка розташована в [ADDRESS] , то суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 57 Сімейного кодексу України, майно, отримане одним із подружжя в дарунок, є його особистою приватною власністю. Таке майно не включається до складу спільної сумісної власності подружжя, навіть якщо воно було отримане під час шлюбу. Стаття 60 Сімейного кодексуУкраїни\~визначає,що спільною сумісною власністю подружжя є\~лише майно,\~набутеними під час шлюбу за спільні кошти.\~Оскільки подароване майно набувається безоплатно і не за спільні кошти, воно\~не може бути визнане спільною власністю. Як встановлено судом земельну ділянку кадастровий номер 2124485900:04:004:0006, яка розташована в [ADDRESS] , надану для обслуговування житлового будинку, набута відповідачем на підставі договору дарування від 25 вересня 2015 року посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Дуйчак Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1901 У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, набуте одним із подружжя за договором дарування, не включається до складу спільного майна і не підлягає поділу. Таким чином, земельна ділянка, отримана одним із подружжя за договором дарування, залишається його особистою приватною власністю і не підлягає поділу в порядку поділу майна подружжя. Враховуючи наведене, вимога позивачки про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, по 1/2 ідеальній частці за позивачкою та відповідачем на земельну ділянку кадастровий номер 2124485900:04:004:0006, яка розташована в [ADDRESS] , задоволенню не підлягає. Крім того, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial