Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] 19 березня 2021 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 13 квітня 2022 року шлюб між сторонами розірваний. Через декілька тижнів після народження дитини, відповідач залишила сім`ю і пішла проживати до іншого чоловіка, син залишився проживати з позивачем. Де в даний час проживає відповідачка, позивач не знає, так як не спілкується ні з ним, ні з сином. Дитина з самого народження проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідачка більше ніж три роки взагалі ніяким чином не виконує свої батьківські обов`язки, а саме не цікавиться життям, здоров`ям, потребами сина, не виявляє ніякої зацікавленості про те, як росте, живе та виховується її дитина. Дитина не знає свою матір в обличчя. Красноградським районним судом Харківської області справа № 626/468/22 видано 21.02.2022 року судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Хрестище, Красноградського району, Харківської області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 81232,20 грн. Це свідчить про те, що відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманні та забезпеченні сина. З дня народження і до сьогоднішнього часу відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшому житті, не цікавиться станом здоров`я дитини, не виконує покладених законом на батьків обов`язків. Всі питання щодо виховання сина вирішуються самостійно позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків, наявність яких відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. Ухвалою від 04.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 21.02.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача [PERSON] 31.03.2025 року до суду надійшла письмова заява в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позовну заяву суду не надав. Так як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Берестинської міської ради, в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла письмова заява відповідно до якої підтримує вимоги позивача та просить розгляд справи проводити без її участі, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України надали суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 19 березня 2021 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 13 квітня 2022 року шлюб між сторонами розірваний. Через декілька тижнів після народження дитини, відповідач залишила сім`ю і пішла проживати до іншого чоловіка, син залишився проживати з позивачем. Де в даний час проживає відповідачка, позивач не знає, так як не спілкується ні з ним, ні з сином. Дитина з самого народження проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідачка більше ніж три роки взагалі ніяким чином не виконує свої батьківські обов`язки, а саме не цікавиться життям, здоров`ям, потребами сина, не виявляє ніякої зацікавленості про те, як росте, живе та виховується її дитина. Дитина не знає свою матір в обличчя. Красноградським районним судом Харківської області справа № 626/468/22 видано 21.02.2022 року судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Хрестище, Красноградського району, Харківської області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 81232,20 грн. Це свідчить про те, що відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманні та забезпеченні сина. З дня народження і до сьогоднішнього часу відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшому житті, не цікавиться станом здоров`я дитини, не виконує покладених законом на батьків обов`язків. Всі питання щодо виховання сина вирішуються самостійно позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Берестинської міської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того у висновку зазначили, що згідно висновку та акту оцінки потреб від 02 січня 2025 року, під час відвідування родини було з`ясовано, що малолітній син [PERSON] , [PERSON] проживає у прабабусі. Зі слів бабусі онук [PERSON] працює в м. Берестині, в Нафтогазі і не має змоги кожного дня їздити з села на роботу, тому винаймає житло в місті. Дитину забезпечує всім необхідним. Протягом робочого тижня або на вихідні, якщо з`являється можливість, приїздить до сина. Кожного дня в телефонному режимі спілкується з сином. Зі слів бабусі, мати [PERSON] , зовсім не займається вихованням сина, не приймає участі в його житті, ніколи не цікавиться його життям і здоров`ям. У дитини є всі необхідні речі відповідно чотирьом сезонам, окремо ліжко, іграшки, багато книжок. В будинку тепло, прибрано. Із запасу продуктів є все необхідне. Родина дотримується санітарно - гігієнічних норм. 25 січня 2024 року до служби у справах дітей надійшов лист служби у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради від 25 січня 2024 року № 01-22/42, яким повідомлено, що на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, служби у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради перебуває дитина [PERSON] , [INFO] , з підстав проживання у сім`ї матері [PERSON] , [INFO] , яка ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Наразі службою у справах дітей ініційовано притягнення [PERSON] , [INFO] , до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - злісного невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, та вирішується питання доцільності позбавлення її батьківських прав. 02 січня 2025 року було проведено комісійне відвідування родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Родина проживає в приватному будинку, який складається з трьох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати та коридору. Умови проживання добрі. Санітарно - гігієнічні умови добрі. Є вся необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини створені всі необхідні умови проживання та розвитку. Є ліжко, шафа для одягу, куточок для розвитку,одяг та взуття відповідно віку та сезону, дитина доглянута. Стосунки в родині доброзичливі. Прабабуся допомагає у вихованні правнука, оскільки батько хлопчика працює в м. Берестині. Батько піклується про дитину, забезпечує його всім необхідним, виконує свої батьківські обов`язки в повному обсязі. Взявши до уваги вищевказані факти, орган опіки та піклування виконавчого комітету Берестинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дитини, участі у вихованні, лікуванні та навчанні дитини не приймає, не турбується про здоров`я дитини, не виявляє у відношенні до дитини турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином сукупністю наведених доказів підтверджується, що [PERSON] не займається та не бажає займатися вихованням дитини, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Зазначені факти, суд розцінює як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків, не бажання займатися вихованням дитини, наявність яких відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачки прав по відношенню до її дитини, оскільки відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, тобто самоусунулась від виховання дитини. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідносудового наказу виданого 21.02.2022 року Красноградським районним судом Харківської області справа № 626/468/22 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Хрестище, Красноградського району, Харківської області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Так як з відповідачки на користь позивача вже стягуються аліменти на утримання дитини, то під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав не приймається рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дитину, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. В позовній заяві позивач, у разі задоволення її позовних вимог, не наполягала на стягненні з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved