Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] звернувся в суд з позовом до Городенківської міської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка), в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території села Торговиця Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області (раніше Торговицька сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області), за сертифікатом серії ІФ № 0058362, виданим спілкою селян ім. Л.Мартовича на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що баба позивача - [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 2475 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності спілки селян ім. Л.Мартовича, що в с.Торговиця Коломийського (колишнього Городенківського) району Івано-Франківської області. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0058362, видано [PERSON] , спілкою селян ім. Л.Мартовича, як члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) 15.03.2000 Городенківською РДА. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На випадок своєї смерті, баба [PERSON] склала заповіт на все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося на користь мами позивача - [PERSON] . Заповіт посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №148, секретарем Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області В. Гуцуляком. На час смерті заповідача, заповіт нею не змінювався, не доповнювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, а саме вищевказане право на земельну частку (пай) розміром 24.75 в умовних кадастрових гектарах. На час смерті [PERSON] , був чинним ЦК УРСР 1963 р. В квітні 2024 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області ухвалене судове рішення у справі за № 342/104/24 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, відповідно до якого, судом встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як дочкою та матір`ю. (рішення суду у справі за № 342/104/24). Крім цього, [PERSON] в жовтні поточного 2024 року звернувся до державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, державним нотаріусом Городенківської ДНК Капріян С.В. відмовлено позивачу у видачі даного свідоцтва у зв`язку з тим, що винесене рішення сесії Городенківської РДА про надання права на земельну частку (пай) площею 24.75 в умовах кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян ім.Леся Мартовича, с.Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, було винесено після смерті спадкодавця. Нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю), що розташована на території с. Торговиця згідно сертифікату серії ІФ № 0058362, виданого [PERSON] , розміром 24.75 км.кад.га станом на 2024 рік становить 24461,40 грн, що вбачається із листа-повідомлення Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 263 від 11.12.2024. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Батько позивача - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Проведення поховання своїх батьків та своєї баби, а також проведення після похоронних служб та встановлення могильних пам`ятників, [PERSON] здійснював за власні кошти. До складу спадщини [PERSON] входить право на земельну частку (пай) розміром 24.75 умовних кадастрових гектари, розташовану на території села Торговиця Коломийського району Івано-Франківської області (раніше Торговицька сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області), що належало спадкодавцю на підставі сертифікату серії ІФ № 0058362.Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області № 1874/02-31 від 29.10.2024 мені [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті моєї баби [PERSON] , на земельну частку (пай), з підстав викладених в постанові. Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Городенківської міської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 27 січня 2025 р. о 09.00 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Призначене підготовче засідання 27 січня 2025 року було відкладено на 09:45 год. 12 лютого 2025 року, у зв`язку з неявкою позивача в підготовче засідання. Призначене підготовче засідання 12 лютого 2025 року було відкладено на 13:10 год. 24 лютого 2025 року, за клопотанням позивача для надання запиту до державного нотаріуса щодо заведених спадкових справ. 24 лютого 2025 року визнано обов`язковою явку та участь в підготовчому засіданні позивача [PERSON] по цивільній справі за позовом [PERSON] до Городенківської міської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, яке відбудеться в приміщенні Городенківського районного суду за адресою: Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Героїв Євромайдану, 7, о 09 год. 30 хв. 17 березня 2025 року, для дачі ним пояснень, що стосуються предмету спору. Продовжено строк підготовчого провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Городенківської міської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, на 30 днів. Підготовче засідання відкладено до 17 березня 2025 року, 09 год. 30 хв. Позивач [PERSON] 17 березня 2025 року до суду подав заяву, в якій просив долучити до матеріалів справи довідки, закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду. Крім того вказав, що в прохальній частині заяви помилково зазначено дату смерті [PERSON] , а саме [INFO] , а має бути [INFO] . При ухваленні судового рішення, просив брати до уваги дату смерті [PERSON] - [INFO] . 17 березня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Городенківської міської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.45 год. 01 квітня 2025 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м.Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2). У судове засідання 01 квітня 2025 року учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду подав заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі та ухвалити рішення на його користь. Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території села Торговиця Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області (раніше Торговицька сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області), за сертифікатом серії ІФ № 0058362, виданим спілкою селян ім. Л.Мартовича на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0058362, виданого 15 березня 2000 р. Городенківською РДА, на підставі рішення Городенківської РДА від 09 лютого 2000 р. № 51-р, та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 667, земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян Л.Мартовича, розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належить - члену колективного сільськогосподарського підприємства Спілки селян Л.Мартовича, місцезнаходження с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області - [PERSON] , яка проживає в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області. Земельна ділянка згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ІФ №0058362, який виданий на прізвище [PERSON] , знаходиться на території Торговицького старостинського округу, що стверджується довідкою № 23-68, виданою 17.02.2025 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради. Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0058362, який видавався [PERSON] не видавався та у відповідній книзі не реєструвався. Земельна ділянка відповідно до даного сертифікату розміром 24,75 ум. кад. га знаходиться на території Торговицького старостинського округу Городенківського міської ради, наданого 20.03.2025 Управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ІФ № 0058362, становить 24461,40 грн, що доводиться копією витягу № 263 від 11.12.2024, наданого Управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: -колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно ст.3 цього Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Форма вищевказаного сертифікату була передбачена Положенням про Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах), затвердженого рішенням обласної (Івано-Франківської) Ради народних депутатів від 31.07.1995 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай), однак за життя такого сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] не отримувала. Факт видачі сертифіката на ім`я [PERSON] свідчить, що останню було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта. Право на земельну частку (пай) набуто [PERSON] ще за життя й, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини. За життя, 24 лютого 1987 року [PERSON] , 1913 року народження, що проживає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке письмове розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона по закону буде мати право, заповіла своїй дочці [PERSON] , 1943 року народження, що проживає в [ADDRESS] . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Торговицької сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 148. [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років в с.Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, про що 21 березня 1998 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 9, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 21 березня 1998 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час смерті проживала по [ADDRESS] . [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, а саме оплачувала страхові платежі, обслуговувала спадкове майно, сплачувала комунальні платежі, що доводиться довідкою № 23-103 від 28.02.2025, виданою Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2024 року по справі № 342/104/24, що набрало законної сили 20 травня 2024 року, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою та матір`ю. Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 342/1526/24/1082/2025 від 17.01.2025 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80180245 від 20.02.2025, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. До складу спадщини [PERSON] входить право на земельну частку (пай), розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану в с. Торговиця Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області, що належав [PERSON] , за сертифікатом серії ІФ № 0058362 на право на земельну частку (пай). Як встановлено, [PERSON] , [INFO] , успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] право на земельну частку (пай), розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану в с. Торговиця Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області, що належав спадкодавцю за сертифікатом серії ІФ № 0058362 на право на земельну частку (пай), однак не оформлено документи про спадкування. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За життя, 07 вересня 2007 року, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, яка проживає в цьому ж селі по [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усю спадщину, права, які їй належать на момент складення заповіту, а також ті права і обов`язки, які можуть їй належати у майбутньому, заповіла синові [PERSON] , [INFO], який проживає в [ADDRESS] . Заповіт посвідчений секретарем Торговицької сільської ради і виконкому Городенківського району та зареєстровано в журналі для реєстрації нотаріальних дій за № 37. [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області померла [INFO] у віці 77 років у с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, про що 28 листопада 2020 року складено відповідний актовий запис № 180, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 28 листопада 2020 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на момент смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 23-69 від 17.02.2025, виданою Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, одружилися 07 лютого 1960 року, доводиться копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 07 лютого 1960 року. Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 219/01-16 від 20.02.2025 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80180349 від 20.02.2025, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є її чоловік [PERSON] (спадкоємець першої черги за законом). Спадкоємець за заповітом - [PERSON] (позивач) не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як встановлено, [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] право на земельну частку (пай), розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану в с. Торговиця Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області, однак не оформив своїх спадкових прав. За життя, 07 вересня 2007 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, який проживає в цьому ж селі по [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким усю спадщину, права, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права і обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповів синові [PERSON] , [INFO], який проживає в [ADDRESS] . Заповіт посвідчений секретарем Торговицької сільської ради і виконкому Городенківського району Івано-Франківської області та зареєстровано в журналі для реєстрації нотаріальних дій за № 36. [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області помер [INFO] у віці 85 років у м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, про що 03 лютого 2022 року складено відповідний актовий запис № 106, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 03 лютого 2022 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на момент смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , один, що доводиться довідкою № 23-71 від 17.02.2025, виданою Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] стверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серія [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Із копії спадкової справи, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що за заявою [PERSON] , [INFO] , від 21 червня 2022 року (подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України), як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 214/2022 (номер у спадковому реєстрі № 69395014). Державний нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. видала [PERSON] 6 (шість) свідоцтв про право на спадщину за заповітом на: 1)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2621685800:06:002:0236, загальною площею 0,3692 гектара, розташовану за межами с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; 2)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2621685800:04:002:0162, загальною площею 1,1527 гектара, розташовану за межами с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; 3)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2621685800:02:002:0262, загальною площею 0,0899 гектара, розташовану за межами с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; 4)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2621685800:05:002:0219, загальною площею 0,0900 гектара, розташовану за межами с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; 5)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2621685800:04:002:0163, загальною площею 0,1526 гектара, розташовану за межами с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; 6)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2621685800:05:002:0737, загальною площею 0,2880 гектара, розташовану за межами с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області. До складу спадщини [PERSON] входить також право на земельну частку (пай), розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ІФ №0058362, виданим 15 березня 2000 р. Городенківською РДА, що успадковано ним після смерті дружини [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала його після смерті своєї матері [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. При зверненні [PERSON] до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в спілці селян ім. Л.Мартовича в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, який належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , що померла [INFO] , однак прийняла спадщину та не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, державний нотаріус Капріян С.В. відмовила, у зв`язку із тим, що винесене рішення сесії Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про надання права на земельну частку (пай) площею 24,75 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян імені Леся Мартовича с.Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, було винесено вже після смерті спадкодавця, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1874/02-31 від 29.10.2024. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відтак, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємця з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пункт 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 передбачає, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року № 899-15 право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчені сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно положення ст.3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права на земельну частку (пай), розміром 24,75 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території с. Торговиця Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ІФ №0058362, виданим 15 березня 2000 р. Городенківською РДА, визнання права не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 524, 529, 548-549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), ст. 152 ЗК України,

Outcome: approved