Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

10 травня 2024 року заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , предметом якого є: конфіскація у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області земельної ділянки [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) із кадастровим номером 4825180501:02:020:0006 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТМ 761239 від 04 грудня 2017 року набув право власності на вказану спірну земельну ділянку та зареєстрував на неї право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером 23717895. Оскільки вказана земельна ділянка використовується [PERSON] з порушенням вимог ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, вона має бути конфіскована у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області. Посилаючись на викладене прокурор просила про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Миколаївської окружної прокуратури сплаченого судового збору за подачу позовної заяви. Прокурор в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідач є громадянином російської федерації та є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. Відповідно до норм Земельного кодексу\~України він зобов`язаний був відчужити зазначену земельну ділянку протягом року з часу набуття її у власність. Оскільки відповідач вимоги закону не виконав, спірна земельна ділянка підлягає конфіскації. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч.ч. 7, 11 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду прокурора і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] який є\~громадянином російської\~федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТМ 761239 від 04 грудня 2017 року, виданого державним нотаріусом Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Селецькою Н.П., набув право власності на земельну ділянку, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 4825180501:02:020:0006 площею 0,2500 га, яка розташована по [ADDRESS] 04 грудня 2017 року [PERSON] , паспорт громадянина росії, серія та номер: [NUMBER] , виданий 20.09.2009, видавник: код підрозділу 430-012, країна громадянства: російська федерація, зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 23717895, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 377473649 від 07 травня 2024 року (а.с. 17-20). Відповідно до акту комісійного обстеження земельних ділянок від 14 вересня 2023 року, проведеного у складі старости Дмитрівського старостинського округу, спеціаліста господарськогоземельного відділу, депутата Парутинського старостинського округу та затвердженого головою Куцурубської сільської ради, земельна ділянка з кадастровим номером 4825180501:02:020:0006, яка розташована по [ADDRESS] , вільна від будь-якої забудови (а.с. 29). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Особа іноземця або особи без громадянства встановлюється за національним, дипломатичним чи службовим паспортом іноземця або іншим документом, що посвідчує особу іноземця або особи без громадянства. Зі змісту відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що під час проведення реєстраційних дій щодо речових прав на спірну земельну ділянку державним реєстратором встановлено особу відповідача [PERSON] на підставі паспорту громадянина російської федерації (а.с. 17-20). При цьому відповідно до частини 5 статті 12 зазначеного вище Закону України відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно зі ст.\~13\~Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України. У відповідності до ч. ч. 1-3 ст.\~1 Земельного кодексу\~України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22\~Земельного кодексу\~України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). За змістом ч. ч. 3-4 ст. 81\~ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно з ч. «е» ст. 140\~Земельного кодексу\~України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. в ст.143\~Земельного кодексу\~України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.145\~Земельного кодексу\~України визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Суд, з урахуванням наведених норм матеріального права, оцінивши у відповідності до вимог ст.\~89\~ЦПК України надані сторонами докази і встановивши, що [PERSON] , як іноземець, набувши 04 грудня 2017 року право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, не відчужив її протягом строку, встановленого статтею 81 Земельного кодексу України, дійшов висновку, що спірна земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду на підставі статті 145 Земельного кодексу України,\~а тому\~позовні вимоги\~прокурора є\~обґрунтованими та\~підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури 2422 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved