Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Ярмуша В.В., звернувся до суду із позовом до Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] . [INFO] померла\~мати позивача\~ [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та двох земельних ділянок, розташованих за цією ж адресою. Вказує, що спадщину позивач прийняв, оскільки на момент смерті [PERSON] був зареєстрований з нею за однією адресою. Маючи намір реалізувати свої спадкові права позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав роз`яснення про неможливість вчинення нотаріальних дій, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач у судове засідання не з`явився, але від його представника до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог із клопотанням про розгляд справи без участі сторони позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і \~матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 456 від 25.10.2021 року). Відповідно до довідки виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області від 09.01.2025 року № 05, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , з 27.02.1976 року по день смерті. На день смерті [PERSON] , в будинку по [ADDRESS] , були зареєстровані та проживають: син [PERSON] , 1977 року народження, та внук [PERSON] , 2014 року народження. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 21.12.1987 року, на підставі рішення виконкому Новоодеської районної ради № 228 від 15.12.1987 року, за життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , про що також свідчить відповідний реєстровий напис від 21.12.1987 року № 68 Вознесенського бюро технічної інвентаризації. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 769378, [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 4824885801:04:059:0007, площею 0,2500 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 769370, [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 4824885801:04:059:0008, площею 0,3952 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Новоодеської державної нотаріальної контори від 14.03.2025 року, спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved