Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова суду звернувся представник АТ «Акцент-Банк» з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача борг в розмірі 14202,08 грн., який виник станом на 26.11.2024. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до підписаної анкети-заяви № б/н від 19.05.2021 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» з метою встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. У зв`язку з невиконанням прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором у відповідача станом на 26.11.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 14202,08 грн., яка складається з наступного: 7583,64 грн. - заборгованість за кредитом, 6618,44 грн.- заборгованість за відсотками, та 0,00 грн. штрафи, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. У зв`язку з викладеним АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. До суду надійшло клопотання представника АТ «Акцент-Банк» про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачу направлялась ухвала суду, копія позовної заяви та доданих до неї документів за зареєстрованою адресою місця проживання, натомість до суду повернувся конверт з поштовим повідомленням «За закінченням терміну зберігання», відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) зробила висновок, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». Цю правову позицію неодноразово використовував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду на підтвердження належності вручення стороні судових рішень, які повернулися із відміткою «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини» (постанова від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, ухвала від 22.04.2021, ухвала від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18 та інші). Окрім цього, у постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі». Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив: «до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій». Схожу позицію висловив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20 та постанові від 29.04.2021 у справі № 826/12038/17. Повернення листа за закінченням терміну зберігання свідчить про належне повідомлення відповідача й у третейському процесі (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 876/74/20). Таким чином Верховний Суд неодноразово висловлював (підтримував) позицію, за якою листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Також Верховний Суд в окремій ухвалі від 23.01.2019 зазначив, що «ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила надання послуг поштового зв`язку не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення». Суд ураховує\~в порядку\~ч.\~4\~ст.\~263\~ЦПК України\~указані висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду,\~при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.05.2021 [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки, у зв`язку з чим йому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У вказаній анкеті-заяві відповідач зазначив свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, індивідуальний податковий номер, дані свого паспорту, адресу реєстрації та проживання, номер мобільного телефону, сімейний стан, соціальний статус. В анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг, згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту. Також, представником позивача надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті, не підписані відповідачем. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надавши кредит, у розмірі, встановленому договором. Позичальник умови кредитного договору не виконав, свою заборгованість по кредитному договору не погасив, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 26.11.2024 утворилась заборгованість в розмірі 14202,08 грн., яка складається з наступного: 7583,64 грн. - заборгованість за кредитом, 6618,44 грн. - заборгованість за відсотками, та 0,00 грн. штрафи. Згідно з Довідкою за картами відповідачу був відкритий рахунок № [NUMBER] , а також було видано картки № [NUMBER] строком дії до липня місяця 2027 року, № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2031 року. З довідки за лімітами, вбачається, що відповідачу за період з 19.05.2021 по 29.03.2024 змінювався кредитний ліміт. З виписки по картці та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався карткою та частково погашав заборгованість. На підтвердження\~доводів позовної\~заяви банк\~надав підписану\~сторонами заяву\~ №\~б/н\~від 19.05.2021,\~а також\~паспорт споживчого\~кредиту за\~програмою «Кредитна\~картка "Зелена», витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» - Тарифи користування\~кредитною картою\~«Зелена», які відповідачем не підписані. Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України визначено, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зважаючи на\~викладене,\~а також\~на те,\~що фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~АТ «Акцент-Банк»\~не повернуті,\~суд дійшов\~висновку,\~що сума\~заборгованості у\~розмірі 7\~583,64 грн, що становить заборгованість за кредитом підлягає стягненню з відповідача, оскільки зазначена сума коштів кредиту використана боржником, що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою за картковим рахунком, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, зокрема знімав готівкові кошти, придбавав товари, сплачував послуги, поповнював кредитну картку, переказував кошти. Також представник позивача, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 6\~618,44\~ грн, які нараховані відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та паспорту споживчого кредиту. Однак в анкеті заяві підписаною відповідачем розмір відсотків не встановлений, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків. Крім того, підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, на який посилається позивач, не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору, зважаючи на наступне. Тлумачення норм ЗУ «Про споживче кредитування» свідчить, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація, правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/12 (провадження № 61-14545сво20), в якій суд відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження№ 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Суд у порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує указані висновки, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, суд відхиляє надані представником витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та паспорт споживчого кредиту як докази узгодження між сторонами істотних умов договору з підстав викладених вище. Враховуючи викладене,\~оскільки фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~АТ «Акцент-Банк»\~не повернуті,\~а також\~вимоги частини\~другої статті\~530\~ЦК України\~за змістом\~якої,\~якщо строк\~(термін)\~виконання боржником\~обов`язку\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~кредитор має\~право вимагати\~його виконання\~в будь-який\~час,\~що свідчить\~про порушення\~його прав,\~тому суд\~приходить до\~висновку про\~часткове задоволення\~позовних вимог,\~а саме:\~в частині\~стягнення заборгованості\~за кредитом\~у розмірі\~7\~583,64 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, позовні вимоги задоволено частково, а відтак відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 616,89 грн.

Outcome: partial