Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

16 грудня 2024 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] (загальна площа 73,5 кв. м, житлова площа 50,9 кв. м, склад будівель і споруд: житловий будинок «А», веранда «а», господарська будівля «Б», погріб «Б/П», сарай «б», сарай «б1», сарай «В», огорожа «1, 2, 3»). В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] в смт. Вапнярка Тульчинського району Вінницької області помер батько сторін [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Крім того, позивачка також є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 13 березня 2003 року секретарем Шарапанівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Швець Л.М. за р.№ 12. Окрім неї, спадкоємцем першої черги за законом є також її рідний брат - відповідач [PERSON] . До складу спадкового майна увійшов цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , який станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів, склад двору був наступний: [PERSON] голова двору. Таким чином, спадкодавець мав право на цілу частку у майні колгоспного двору, однак право власності на вказане нерухоме майно не оформив. У зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння відсутні, позивачка не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 19 грудня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] . Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 20 січня 2025 року за клопотанням представника позивачки адвоката Глушкової О.І. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09 год. 30 хв. 06 лютого 2025 року. Ухвалою Крижопільського районного суду від 06 лютого 2025 року за клопотанням представника позивачки залучено до участі у даній справі співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Крижопільського районного суду від 05 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Глушкова О.І. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подали, натомість направили до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, у яких вказали, що позовні вимоги визнають та просять задовольнити позов. Заслухавши представника позивачки та дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в смт. Вапнярка Тульчинського району Вінницької області помер [PERSON] , який був батьком сторін. На день смерті він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 13 березня 2003 року секретарем Шарапанівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Швець Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 12, згідно якого заповів своїй дочці позивачці [PERSON] належний йому будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Шарапанівка Тульчинського (раніше Крижопільського) району Вінницької області. 09 липня 2024 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 62/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Співвідповідачі сини спадкодавця [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті батька та подали нотаріусу відповідні заяви про відмову від спадщини. Вказані обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 14 травня 2024 року; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] від 8 травня 1975 року; копією довідки з реєстру Крижопільської територіальної громади від 11.11.2024 про зареєстроване місце проживання [PERSON] на день його смерті; копією заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] , який посвідчений 13 березня 2003 року секретарем Шарапанівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Швець Л.М. за р.№ 12; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77592768 від 09.07.2024 року; матеріалами спадкової справи № 62/2024, заведеної Крижопільською державною нотаріальною конторою 09 липня 2024 року до майна померлого [INFO] [PERSON] . Як вбачається з довідки Шарапанівського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 04.11.2024 № 10/_-26-91, згідно із записом погосподарської книги № 12, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів, до складу двору входив: [PERSON] голова двору. Згідно даних наявної в матеріалах справи копії технічного паспорта, виготовленого на замовлення позивачки [PERSON] 08 жовтня 2024 року ФОП [PERSON] за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок «А» побудований у 1956 році, його загальна площа 73,5 кв. м, житлова площа 50,9 кв. м, до складу домогосподарства також входять: веранда «а», господарська будівля «Б», погріб «Б/П», сарай «б», сарай «б1», сарай «В» (побудовані в період з 1960 року по 1979 рік), огорожа «1, 2, 3». Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на усне звернення позивачки [PERSON] повідомила про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно (довідка приватного нотаріуса Питель М.С. від 14.01.2025 № 7/01-16). Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року; - на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З наданих суду доказів вбачається, що спірний житловий будинок є майном колгоспного двору, головою та єдиним членом якого станом на 15 квітня 1991 року був [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, [PERSON] належав цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , однак за життя він не отримав свідоцтва про право власності на нього. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Нотаріусом було відмовлено позивачці [PERSON] в оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Однак, враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] , відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та належало [PERSON] , який станом на 15 квітня 1991 року був головою двору та єдиним його членом, наявність технічного паспорту на даний будинок, суд вважає за можливе визнати за позивачкою [PERSON] , яка є спадкоємицею майна померлого [INFO] [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Outcome: approved