Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~І.Короткий зміст позовних вимог, позиція учасників справи В квітні 2024 року позивач звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 21.06.2023 року о 19 год. 15хв. на 14 км автодороги Т-23-16 Маниківці-Деражня водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Dacia Logan» номерний знак [NUMBER] виконуючи маневр повороту ліворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, не переконався що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав дороги та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Subaru» державний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку та здійснював його випередження, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від19.12.2023 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст.. 38 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №647/23 від 12.07.2023 року завдана матеріальна шкода в розмірі 69529,69грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dacia Logan» номерний знак [NUMBER] застрахована не була, в зв`язку з позивач звертався до МТСБУ із заявою про відшкодування вказаної шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. МТСБУ відмовило у здійсненні страхового відшкодування, оскільки автомобіль був відремонтований, що позбавило можливість встановити вартість заподіяної шкоди. В зв`язку з цим, просив стягнути з МТСБУ суму страхового відшкодування в розмірі 69529,69грн, з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 79353грн, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту та належним страховим відшкодуванням, моральну шкоду в розмірі 15000грн та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача-адвокат Наталюк Н.М. вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача МТСБУ адвокат Висоцька Х.О. заперечуючи в суді щодо позовних вимог, вказувала про відсутність у даному випадку обов`язку у МТСБУ здійснювати страхові відшкодування для позивача, оскільки останній не виконав свого обов`язку щодо надання транспортного засобу для огляду працівником або експертом МТСБУ, здійснив відновлення транспортного засобу, що позбавило можливості відповідача встановити обставини ДТП та розмір заподіяної шкоди. Крім того, зауважувала, що МТСБУ має можливість відшкодувати вартість відновлювального ремонту автомобіля із врахуванням фізичного зносу без врахування ПДВ. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Будучи присутнім в попередніх засіданнях суду, щодо позовних вимог заперечував, вважав відсутнім обов`язок щодо відшкодування позивачу шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки його вина у вчиненні ДТП не доведена. Також, підтверджував, що на час ДТП транспортний засіб «Dacia Logan» не був забезпечений полісом обов`язкового страхування. Будучи на місці ДТП оформив договір страхування та повідомив працівників поліції, що транспортний засіб, яким він керував являється забезпеченим. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 25.04.2024 року прийнято до провадження та призначено до розгляду заяву [PERSON] , подану в його інтересах [PERSON] про забезпечення позову. 29.04.2024 року ухвалою судді заява про забезпечення позову залишена без задоволення. Ухвалою судді від 01.05.2024 року позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення її недоліків. Ухвалою судді від 10.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 03.10.2024 року повернуто позивачу заяву про забезпечення позову. 12.06.2024 року представником МТСБУ подано відзив на позовну заяву згідно якого останнім вимоги позову не визнаються. Так, вказував, що після отримання від позивача повідомлення про ДТП, відповідач направив свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу з метою подальшої оцінки розміру заподіяної шкоди. В подальшому з`ясовано, що позивач відновив транспортний засіб в зв`язку з чим не має можливості надати його для огляду у пошкодженому вигляді. Крім того, стверджував, що транспортний засіб під керування позивача на час ДТП також не був забезпечений, а тому страховий випадок у вказаній ситуації не виник. Також щодо суми страхового відшкодування зауважив, що оскільки позивачем не надано документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, підстави для стягнення з відповідача шкоди у розмірі, визначеному із врахуванням податку на додану вартість відсутні. 04.07.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якого сторона позивача вказувала, що на час ДТП у [PERSON] був чинний страховий поліс від 30.08.2022р. від [PERSON] (колишній власник транспортного засобу), згідно якого страховиком є ПрАТ «Євроінс Україна», а тому вказує на підставність позовних вимог. 13.01.2025 року від представника МТСБУ надійшли додаткові письмові пояснення у справі з приводу стягнення судових витрат у виді витрат на правничу допомогу. 18.02.2025 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення судової автотехнічної експертизи відмовлено. 20.03.2025 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про відвід судді відмовлено. 31.03.2025 року судом ухвалено рішення по суті справи. ІІІ.Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 21.06.2023 року о 19 год. 15хв. на 14 км автодороги Т-23-16 Маниківці-Деражня водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Dacia Logan» номерний знак [NUMBER] виконуючи маневр повороту ліворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, не переконався що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав дороги та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Subaru» державний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку та здійснював його випередження, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Subaru» державний знак [NUMBER] власником такого з 20.04.2023 року є [PERSON] . Згідно постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26.07.2023 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова вступила в законну силу 29.08.2023р. Згідно постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19.12.2023 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 38 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова набула чинності 21.03.2024р. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Євроінс\~Україна» згідно полісу обов`язкового страхування № 210777037 від 29 серпня 2022 року з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 160 000 грн. Згідно схеми наслідків ДТП, яка була надана в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та складена 20.06.2023 року наявні відомості про страхування транспортного засобу «Dacia Logan» номерний знак [NUMBER] ТДВ «Експрес Страхування», страховий поліс №215288410 із терміном дії з 21.06.2023 до 20.06.2024р. 01.07.2023 року [PERSON] звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із повідомленням про ДТП, яка мала місце 21.06.2023 року. Відповідно до звіту № 647/23 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 12 липня 2023 ФОП, СОД [PERSON] на замовлення ТДВ «Експрес Страхування», ринкова вартість колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) на момент ДТП становила 278599,68 грн; вартість відновлювального ремонту 148883,46 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням зносу 69529,69 грн.з ПДВ на складові частини та матеріали. 07.08.2023 року листом за № 1386/10/3-4.23.00401 ТДВ «Експрес Страхування» повідомило [PERSON] про відсутність законних підстав для виплати страхового відшкодування через недійсність полісу обов`язково страхування № ЕР215288410 станом на 21.06.2023р. Обгрунтовуючи правомірність дій ТДВ «Експрес Страхування», Національний банк України у відповіді від 12.10.2023 року вказав, що у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215288410, строк дії договору з 19год. 57хв. 21.06.2023 по 20.06.2024 включно, тоді як ДТП мала місце о 19год. 15хв. 21.06.2023р.Таким чином ДТП від 21.06.2023 року в результаті настання якої пошкоджено транспортний засіб [PERSON] мала місце до початку дії вказаного договору страхування. 01.11.2023 року позивач звернувся із повідомленням про ДТП до МТСБУ, яке листом від 04.12.2023 року вказало на відсутність підстав для проведення регламентної виплати в зв`язку з тим, що транспортний засіб «Subaru» державний знак [NUMBER] позивачем не був наданий для огляду експерту. Із рапорту ФОП [PERSON] вбачається, що 09.11.2023 року власник транспортного засобу «Subaru» державний знак [NUMBER] повідомив, що на даний час транспортний засіб відновлено, а незалежна оцінка представлена МТСБ. ІV.Мотивована оцінка аргументів сторін та учасників справи, порушення прав, застосовані норми права. Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України). Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним\~Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції чинній на момент ДТП, далі Закон №1961-ІV). Статтею 3 Закону №1961-ІV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ( стаття 5 Закону №1961-ІV ). За\~статтею 6 Закону №1961-ІV \~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У пункті 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями\~28,\~29 Закону №1961-ІV \~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. У пункті 35.1\~статті 35 Закону №1961-ІV зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пункту 36.2\~статті 36 Закону №1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону,\~повідомлення про\~ДТП,\~але не\~пізніш як\~через 90\~днів з\~дня отримання\~заяви про\~страхове відшкодування\~зобов`язаний:\~у разі\~визнання ним\~вимог заявника\~обґрунтованими\~прийняти рішення\~про здійснення\~страхового відшкодування\~(регламентної\~виплати)\~та виплатити\~його.\~Якщо відшкодування\~витрат на\~проведення відновлювального\~ремонту пошкодженого\~майна (транспортного\~засобу)\~з урахуванням\~зносу здійснюється\~безпосередньо на\~рахунок потерпілої\~особи (її\~представника),\~сума,\~що відповідає\~розміру оціненої\~шкоди,\~зменшується на\~суму визначеного\~відповідно до\~законодавства ПДВ. Згідно з підпунктом "а" п.44.1 ст.41 Закону №1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.13ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6\~статті 81 ЦПК України). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місцуе ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою(частина шоста статті 82 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на встановлені судом обставини, власник транспортного засобу «Dacia Logan» номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] на момент ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, при цьому у позивача [PERSON] був наявний чинний поліс страхування цивільної відповідальності. В зв`язку з чим суд знаходить обґрунтованими вимоги позову в частині стягнення з МТСБУ страхового відшкодування. При цьому надаючи оцінку доводам МТСБУ з приводу невиконання [PERSON] вимог закону, що в подальшому призвело до неможливості залучення відповідачем експерта для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, суд знаходить їх безпідставними та враховує наступне. Так, на момент ДТП, яка мала місце 21.06.2023 року в зв`язку з повідомленням [PERSON] відомостей про наявність чинного полісу страхування цивільно-правової відповідальності, 01.07.2023 року [PERSON] звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із повідомленням про ДТП. Саме на замовлення вказаного товариства як страховика був складений звіт № 647/23 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Про відсутність законних підстав для виплати страхового відшкодування через недійсність полісу обов`язково страхування станом на 21.06.2023 року позивач дізнався лише 07.08.2023р. В зв`язку з цим дії [PERSON] щодо відновлення транспортного засобу після складання уповноваженою особою оцінки вартості матеріального збитку є правомірними та не свідчать про невиконання ним обов`язків, передбачених Законом №1961-ІV. Належність звіту № 647/23 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 12.07.2023 року відповідачем не спростована, про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи відповідач не заявляв, підготовленої на його замовлення судової експертизи з метою спростування висновків, викладених у вказаному звітів не подав. \~ \~ \~ \~Стосовно доводів МТСБУ про відсутність обов`язку щодо виплатити страхового відшкодування з урахуванням податку на додану вартість, суд зауважує, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку із цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4\~статті 36 Закону №1961-ІV ), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таким операціям. Якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Водночас, у разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюватися без урахування сум податку на додану вартість. Страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником податку на додану вартість. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту\~193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20. У випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ. Якщо докази ремонту відсутні, то компенсувати ПДВ не повинен ні страховик, ні винуватець (постанова Верховного Суду від 12 липня 2023 року в справі №591/1861/22). Матеріали справи не містять доказів про фактичне проведення [PERSON] ремонтних робіт транспортного засобу марки «Subaru» державний знак [NUMBER] , в зв`язку з чим відсутні підстави для компенсації ПДВ МТСБУ. Згідно звіту № 647/23 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 12.07.2023 року вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням зносу становить 69529,69 грн.з ПДВ на складові частини і матеріали. За таких обставин, з МТСБУ на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в\~розмірі 57941,41 грн (69529,69 грн-20%ПДВ). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП з відповідача [PERSON] суд враховує наступне. Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою\~статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої\~статті 1167 ЦК України). \~ \~ \~ \~Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує належний позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] становить в межах позовних вимог- 79353,77 грн. (148883,46 вартість відновлюваного ремонту-57941,41грн.страхового відшкодування = 90 942,05грн). \~ \~ \~ \~Спростовуючи доводи [PERSON] про недоведеність його винуватості у вчиненні ДТП суд зауважує, що тлумачення статті 1188 Цивільного кодексу України свідчать про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення. У разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє винну особу від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок скоєння ДТП. При цьому, як уже зазначалось вище, вказана постанова суду вступила в законну силу. Також, як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення №673/1271/23 [PERSON] підтримував означененні висновки суду та просив залишити постанову без змін про що свідчать його заперечення на апеляційну скаргу [PERSON] . Щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 15000 грн., суд приходить до таких висновків. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. На підтвердження факту заподіяння [PERSON] позивачу моральної шкоди, останній вказав, що така полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав в зв`язку з пошкодженням майна, судовими процесами та відсутністю відшкодування відповідачем шкоди у добровільному порядку. Врахувавши ступінь моральних страждань позивача, спричинених внаслідок протиправних дій відповідача, відсутність можливості користуватися транспортним засобом у певний період часу, а також принципи розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу дійсно було завдано моральної шкоди від стресу під час самої ДТП та від майнових втрат (що потребувало додаткових зусиль для організації життя), розмір якої суд оцінює у 5 000 грн. Суд вважає, що вказана сума грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду є розумною, справедливою та співмірною відносно обставин справи, що склалися.

Outcome: partial