Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин з [PERSON] , а саме факт того, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її матір`ю. Після смерті матері заявник звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало спадкодавцю, проте їй було відмовлено, оскільки з наданих нею документів: свідоцтва про народження заявника та свідоцтва про смерть [PERSON] , неможливо встановити родинні відносини між нею та [PERSON] , у зв`язку з різним написанням іменті та по батькові останньої у вказаних документах. З урахуванням наведеного заявник змушена звернутися до суду з вказаною заявою. Ухвалою суду від 09.12.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. 03.01.2025 на адресу суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи, в яких останній зазначає про недоцільність участі Київської міської ради у вказаній справі в якості заінтересованої особи. Представник заявника у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи залишив вирішення справи на розсуд суду. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що з родиною [PERSON] вона знайома з 1974 року, вони є її сусідами. Вона особисто була знайома з матір`ю заявника [PERSON] , називала її «тітка [PERSON] ». Як було зазначено ім`я та по батькові останньої у паспорті - їй невідомо. Померла [PERSON] є матір`ю заявника, до самої смерті проживала разом з донькою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є онуком заявника та правнуком померлої [PERSON] , [INFO] . Остання весь час проживала разом зі своєю донькою - заявницею у справі та за життя її називали «бабушка [PERSON] ». Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 19.03.1966 Приморським р/б РАЦС, актовий запис № 420. Згідно зі свідоцтвом про народження заявника [PERSON] , серії [NUMBER] , яке видане Підвисоцьким р/в РАЦС Кіровоградської області, остання народилася [INFO] у с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, її батьками зазначені « [PERSON] » (рос.) та « [PERSON] » (рос.), актовий запис № 511. 19.06.1998 заявник звернулася до органу приватизації у Міському районі м. Києва з заявою, в якій просила оформити передачу в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність квартиру [ADDRESS] , в якій [PERSON] серед членів сім`ї, які надали згоду на приватизацію житла, зазначено [PERSON] . У довідці Державного комунального управління житлового господарства Мінського району № 778 від 10.06.1998 зазначено, що у квартирі [ADDRESS] , разом із [PERSON] (наймачем) проживають та прописані: [PERSON] (онук), [INFO] ; [PERSON] (дочка), [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] (мати). Розпорядженням органу приватизації Державного комунального управління житлового господарства Мінського району Мінської районної державної адміністрації м. Києва № 1165 від 23.06.1998 передано квартиру [ADDRESS] , в спільну сумісну власність [PERSON] та членам її родини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі вказаного розпорядження Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва було оформлено свідоцтво про право власності на житловід 23.06.1998 року на квартиру [ADDRESS] , згідно якого квартира на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.06.2002 відділом реєстрації смерті у м. Києві. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко І.В. № 99/02-14 від 06.08.2024 заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій [PERSON] , оскільки з наданих заявником документів неможливо встановити родинні відносини між нею та [PERSON] , у зв`язку з різним написанням імені та по батькові останньої. У висновку експерта ТОВ "Київський експертно-дослідний центр" № 331024 від 01.11.2024, зазначено, що імена по батькові [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] лінгвістично ідентичні, скільки: 1) [PERSON] і [PERSON] - різномовні (українська та російська) форми того самого імені по батькові, утворені від імені [PERSON] ; 2) [PERSON] і Порфиріївна - нормативні форми того самого імені по батькові, утвореного від паралельних варіантів того самого імені - [PERSON] і [PERSON] відповідно; 3) [PERSON] - помилкова графічна форма замість [PERSON] . Згідно із чинним українським правописом, нормативні форми цього імені по батькові жін. роду - [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Пунктом 4.1. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що при видачі свідоцтва на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. Відповідно до п. 4.2. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. За змістом ч. 4 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються за участю заявника і заінтересованих осіб. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші (крім наведених у ч.1 ст.315 ЦПК України) факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та заявником необхідне останньому для підтвердження свого права на спадщину та належного її оформлення. З урахуванням наданих заявником доказів суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved