Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

26.07.2024р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час перебування сторін у шлюбі, з 2011р., у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2015р. позивач та відповідачка перестали вести спільне господарство, та почали проживати окремо, сімейно-шлюбні відносини припинили. У лютому 2015р. шлюб було розірвано, після чого неповнолітні діти сторін почали проживати разом з позивачем у будинку за адресою: [ADDRESS] . З того часу позивач піклується про синів, займається їх вихованням, навчанням, фізичним та моральним розвитком. Перешкоди у спілкуванні відповідачки з дітьми позивач не створює, однак вже більше 9 років відповідачка не цікавиться життям дітей, розвитком, вихованням, здоров`ям, успіхами, тобто фактично самоусунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, не проявляє ніякого бажання чи ініціативи щодо спілкування з дітьми, їх матеріально не утримує. У 2017р. з відповідачки стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2024р. становить 250 978 грн. 41 коп. Також у травні 2024р. відповідачку позбавлено батьківських прав щодо її доньки [PERSON] , [INFO] . Родина позивача та дітей проживає в житловому будинку який складається з 4 кімнат, кухні, коридору та ванної кімнати, які обставлені меблями, побутовою технікою, усіма необхідними речами для повсякденного користування, та в будинку для дітей відведено окрему кімнату, діти доглянуті. Родина, яка складається з позивача та двох неповнолітніх дітей поживає за рахунок заробітної плати батька. Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації не проживає з 2015р. Позивач відвідує навчальний заклад, де навчаються діти, спілкується з вчителями стосовно їх поведінки, навчання, розвитку, він же відвідує батьківські збори. Мати ж дітей жодного разу навчальний заклад в якому навчаються діти не відвідувала. За ввесь період звернень до сімейного лікаря щодо стану здоров`я дітей, з ними також був батько. Позивач працює на посаді головного майстра-сержанта служби цивільного захисту командира відділення 13 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Миколаївській області, та його дохід у період з грудня 2023р. по травень 2024р. склав 211 583 грн. 50 коп. З огляду на вищевикладене, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позивач просив позбавити відповідачку батьківських прав щодо дітей. Позивач в судовому засіданні 30.01.2025р. підтримав позовні вимоги. У судове засідання 25.03.2025р. позивач не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, 25.03.2025р. звернувся на адресу суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судові засідання 26.12.2024р., 30.01.2025р. та 25.03.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення за адресою реєстрації місця проживання рекомендованими поштовими відправленнями зі штрих-кодами № 0610215192523 та № 0610218338138, 0610238149668 судових повісток про виклик у судове засідання, а також через розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Відповідачка відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи. Представниця третьої особи Мороз У.В. в судовому засіданні 30.01.2025р. не заперечувала проти задоволення позову. В судове засідання 25.03.2025р. не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 25.03.2025р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій проти задоволення позову не заперечила. 03.03.2025р. канцелярією Врадіївського районного суду Миколаївської області за підписом заступника керівника Врадіївського районного суду Миколаївської області Білявської Н.Г. видано довідку № 04-30/182/2025 в тому, що у суді здійснює судочинство лише один суддя - Сокол Ф.Г., який з 19.02.2025 по 28.02.2025 (включно) перебував на лікарняному. З огляду на вказані обставини судове засідання призначене на 24.02.2025р. не відбулося. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників судового розгляду за наявними у справі доказами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків та дослідив письмові докази наявні в матеріалах судової справи, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2015р. рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2/484/60/15 шлюб, зареєстрований між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області 26.08.2011р., актовий запис № 33, - розірвано, та після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище змінено на дошлюбне " [PERSON] ". Рішення набрало законної сили 02.03.2015р. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.04.2010р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] народився [INFO] , та його матір`ю вказано [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.10.2011р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] народився [INFO] , та його матір`ю вказано [PERSON] , а батьком - [PERSON] . 17.01.2017р. рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/14/17 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви (з 01.07.2016р.). Після досягнення найстаршою дитиною повноліття, стягувати з відповідачки на його користь на утримання меншої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 735415 від 27.06.2024р. виготовленого головним державним виконавцем Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Павлійчук Т. вбачається, що за виконавчим листом № 2/474/17/17 від 02.02.2017р. [PERSON] зобов`язана до сплати аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , починаючи з 01.07.2016р. Та за нею ж рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, яка виникла з липня 2016р. по травень 2024р. у розмірі 250 978 грн.41 коп. З цього ж розрахунку вбачається, що за вказаний період відповідачкою сплачено/стягнуто виконавцем кошти на погашення аліментів всього у сумі 2 530 грн. 03 коп., що мало місце в травні 2020р. 22.05.2024р. рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області № 474/811/23 позов [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Орган опіки та піклування Врадіївської селищної ради, до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . У акті обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 12.06.2024р. складеним комісією у складі начальника служби у справах дітей Бурлакою Л.В. та головного спеціаліста служби у справах дітей Загодіренко Л.В., зазначено, що за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації наступні особи: батько [PERSON] , 1977р.н., син [PERSON] , 2010р.н., син [PERSON] , 2011р.н. Житло складається з чотирьох кімнат, кухні, коридору та ванної кімнати. Під час перевірки у кімнатах чисто, охайно. Кімнати обставлені меблями, побутовою технікою та усіма необхідними речами для повсякденного користування. Продуктами харчування сім`я забезпечена в достатній кількості. Проживає родина за рахунок заробітної плати батька. Для дітей у житлі відведено окрему кімнату, в якій є ліжко, стіл для письма, шафа, одяг. Діти доглянуті та охайні. 26.06.2024р. депутатом селищної ради Шевчук Т.А. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] в ході обстеження виявлено, що дійсно [PERSON] , 1988р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає з 2015р. За вказаною адресою проживають: [PERSON] , 1977р.н. (батько); [PERSON] ,2010р.н. (син); [PERSON] , 2011р.н. (син). Мати дітей [PERSON] з 2015р. не цікавиться життям своїх дітей, участі у їх вихованні та утриманні не бере, зв`язків з дітьми не підтримує, не бере участі у їх матеріальному забезпеченні. Діти перебувають на повному утриманні батька [PERSON] , який створив для них нормальні умови для проживання, розвитку та навчання. Діти забезпечені одягом, навчальними посібниками, предметами гігієни, продуктами харчування, відповідно до їх вікових особливостей. Батько цікавиться життям дітей, відвідує навчальний заклад де вони навчаються (Врадіївський ліцей № 1), спілкується з вчителями стосовно їх навчання, поведінки, розвитку, інше. У [PERSON] з синами теплі родинні стосунки, які характеризуються як родинні. З інформації викладеної у характеристиці на учня Врадіївського ліцею № 1 Врадіївської селищної ради [PERSON] , 2011р.н., вбачається, що дитина навчається в ліцеї з першого класу, та за час навчання зарекомендував себе старанним, сумлінним, дисциплінованим, працелюбним учнем. Володіє навчальним матеріалом на достатньому та середньому рівні. Фізично розвинений, бере активну участь у суспільно-корисній праці. Стриманий, врівноважений, самокритичний, товариський, щирий, доброзичливий, чесний, емоційний. Виховується в неповній сім`ї. Батько бере активну участь у навчання та у вихованні сина. За період перебування дитини в ліцеї мати жодного разу не цікавилася освітянськими питаннями, до ліцею не з`являлася. В інформації викладеної у характеристиці на учня Врадіївського ліцею № 1 Врадіївської селищної ради [PERSON] , 2010р.н., зазначено, що дитина навчається в ліцеї з першого класу, та за час навчання зарекомендував себе старанним, сумлінним, дисциплінованим, працелюбним учнем. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні. Бере активну участь у культмасових заходах, спортивному житті ліцею. Скромний, врівноважений, товариський, доброзичливий, самостійний. Навчанням та вихованням [PERSON] опікується і цікавиться лише батько [PERSON] , дбає про матеріальне забезпечення дитини. Батько постійно цікавиться навчанням сина. Відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником. За період перебування дитини в ліцеї мати не цікавилася навчанням сина, жодного разу до ліцею не з`являлася. Відповідно до довідок № 143 та № 144 виданих КНП "Врадіївський районний центр медико-соціальної допомоги" щодо дітей [PERSON] та [PERSON] , - мало місце звернення до сімейного лікаря у липні 2022р., у серпні 2023р. та у червні 2024р. За ввесь перерахований період звернень з дітьми був батько [PERSON] . Позивач [PERSON] є командиром відділення 13 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Миколаївській області. По місцю служби зарекомендував себе з позитивної сторони, як кваліфікований та дисциплінований співробітник. За характером спокійний, врівноважений. Розсудливий, доброзичливий. Веде здоровий спосіб життя. Володіє добрими діловими та організаторськими здібностями. Морально стійкий. Дисциплінарних стягнень немає (службова характеристика за підписом заступника начальника 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Миколаївській області Дьяченка Є.). Дохід позивача за період з грудня 2023р. до травня 2024р. склав 211 583 грн. 50 коп. (утримання 3 173 грн. 75 коп.) (довідка про доходи форми 192). Органом опіки та піклування Врадіївської селищної ради складено висновок № 1130/15-01 від 18.11.2024р. про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у якому зазначено, що мати не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до синів, не приділяє належної уваги дітям, не цікавиться їх розвитком, навчанням, матеріально не забезпечує, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я, що дає підстави для позбавлення її батьківських прав, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 та ст.165 СК України. У цьому ж висновку визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] під час судового розгляду пояснив, що проживає з батьком. Мати [PERSON] участі у його вихованні не приймає, не цікавиться справами у школі. Її ж не пам`ятає, та не пам`ятає коли останнього разу бачив її чи спілкувався з нею у будь-який спосіб. Подарунки, гроші чи шкільні приладдя вона також йому не передавала, не купувала. З матір`ю жити не хоті в би. Батько [PERSON] добрий, допомагає завжди йому, забезпечує всім. Неповнолітній [PERSON] під час судового розгляду пояснив, що проживає з батьком. Мати [PERSON] не пам`ятає, як і не пам`ятає коли бачив її останнього разу. Вона до нього не телефонувала, нічого не передавала, ніяких речей. Батько добрий, допомагає з шкільними завданнями. З матір`ю жити не хотів би, і вважає найкраще позбавити її батьківських прав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою родини [PERSON] , проживає через декілька будинків. Кожного ранку проходить біля будинку сусідів. Мати дітей [PERSON] бачила востаннє, як дітям було мабуть 3 та 4 роки. Останніх десять років [PERSON] не бачила, вона не з`являлася до дітей. Раніше дітей питала чи телефонує мама, чи вітає їх, на що вони відповідали, що ні, а наразі вже і не запитує, щоб не травмувати. Позивач відповідальний та гарний батько, діти завжди охайні. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою сім`ї [PERSON] . Позивач гарний батько, а мати [PERSON] покинула дітей. Бачила мати дітей лише одного разу, коли вони з позивачем одружилися. Після того її жодного разу не бачила. Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2023р. у справі № 607/2631/15-ц. У цій же постанові ВС також вказав, що наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина не є безумовною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, проте сукупність встановлених під час розгляду справи обставин підтверджує ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Також наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини не свідчить про намір відповідача на відновлення відносин з сином та зацікавленість у наявності засобів для життя, навчання і розвитку дитини. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Матеріалами справи встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання синів [PERSON] та [PERSON] , не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у їх вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав, а сама відповідачка, в свою чергу, в судове засідання не з`явилася, заперечень щодо позбавлення її батьківських прав до суду не надала. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідачки до дітей, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дітей, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її синів [PERSON] та [PERSON] . Слід також зауважити, що наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей не свідчить про намір відповідачки на відновлення відносин з дітьми та зацікавленість у наявності засобів для життя, навчання і розвитку дітей. Водночас слід наголосити, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп., слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved