Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.10.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що 24.07.2015 між сторонами зареєстровано шлюб, мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказував, що відповідач залишила помешкання, де проживали однією сім`єю, дитина залишилася проживати з позивачем. Вважає, що поновлення сімейних стосунків є неможливим. В поданій до суду позовній заяві просив розірвати зареєстрований 24.07.2015 шлюб з відповідачем [PERSON] та визначити місце проживання дитини [PERSON] , 2015 року народження, з батьком [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.10.2024 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.02.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що хотіла б аби донька проживала разом з нею, щодо розірвання шлюбу не заперечувала. Третя особа в судове засідання своїх представників не направила, подала до суду висновок щодо розв`язання спору. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, показання свідків, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 24.07.2015 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Також судом встановлено, та не оспорюється відповідачем, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, який нею опікується, та знаходиться на його утриманні. Статтею 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з нормами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , було предметом розгляду органу опіки та піклування. Згідно з висновком виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, що затверджений рішенням від 28.01.2025 № 17, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Встановивши дані обставини, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, ухвалюючи рішення у найвищих інтересах дитини та для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, враховуючи ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З відповідача [PERSON] відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved