Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Представник позивача Тараненко А.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-10832718 від 06.01.2024, в сумі 21 210 грн. 00 коп., яка складається з 5\~250,00 грн. заборгованості за тілом та 15\~960,00 грн. заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 06.01.2024 між ТОВ "Качай гроші" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-10832718, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору відповідач отримав кошти, в сумі 5 000 грн. та зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обв`язки передбачені договором. ТОВ "Качай гроші" умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору, що створило заборгованість у розмірі 21\~210, 00 грн. яка складається з наступного : 5\~250 ,00 грн. заборгованість по кредиту, 15\~960,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 22.01.2024 ТОВ "Качай гроші" та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу № 22-01/2024. Згідно умов договору ТОВ «Макс Кредит» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10832718 від 06.01.2024. 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС» (позивач) укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10832718 від 06.01.2024. Відповідно до вище вказаного договору клієнт відступив фактору право вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Таким чином, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21\~210,00 грн. Даний факт підтверджується актом прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024. Сума заборгованості відповідача становить 21\~210, 00 грн. яка складається з наступного : 5\~250 ,00 грн. заборгованість по кредиту, 15\~960,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Таким чином, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та має непогашену заборгованість. Ухвалою судді від 05.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.76-78). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.7 на звороті). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с.83, 84, 87, 91, 93, 95). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~\~ Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК\~України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, враховуючи вимоги ст.\~223\~ЦПК\~України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи та відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що 06.01.2024 між ТОВ "Качай гроші" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-10832718, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору відповідач отримав кошти, в сумі 5 000 грн. та зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обв`язки передбачені договором (а.с.11-14). ТОВ "Качай гроші" умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору, що створило заборгованість у розмірі 21\~210, 00 грн. яка складається з наступного : 5\~250 ,00 грн. заборгованість по кредиту, 15\~960,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.19-21). 22.01.2024 ТОВ "Качай гроші" та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу № 22-01/2024. Згідно умов договору ТОВ «Макс Кредит» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10832718 від 06.01.2024 (а.с. 22-27). 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС» (позивач) укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10832718 від 06.01.2024. Відповідно до вище вказаного договору клієнт відступив фактору право вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги (а.с.34-38). Таким чином, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21\~210,00 грн. Даний факт підтверджується актом прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024. Сума заборгованості відповідача становить 21\~210, 00 грн. яка складається з наступного : 5\~250 ,00 грн. заборгованість по кредиту, 15\~960,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.44-45). Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Матеріали справи свідчать про те, що договір про споживчий кредит №00-10832718 від 06.01.2024 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У п.5, 7 ч.1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про електронні\~документи\~та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також,\~відповідно до\~ч.1,\~3\~ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»,\~для ідентифікації\~автора електронного\~документа може\~використовуватися електронний\~підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону\~України\~«Про електронні\~документи\~та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Порядок укладення електронного договору передбачено нормою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Так,\~відповідно до\~ч.1,\~3,\~4,\~6,\~8\~ст.11\~вказаного Закону,\~пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору,\~і виражати\~намір особи,\~яка її\~зробила,\~вважати себе\~зобов`язаною\~у разі\~її прийняття.\~Електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною.\~Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~може бути\~зроблена шляхом\~надсилання комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення пропозиції\~(оферти)\~у мережі\~Інтернет або\~інших інформаційно-комунікаційних\~системах.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; вчинення\~дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею.\~У разі\~якщо укладення\~електронного договору\~відбувається в\~інформаційно-комунікаційній\~системі суб`єкта\~електронної комерції,\~для прийняття\~пропозиції укласти\~такий договір\~особа має\~ідентифікуватися в\~такій системі\~та надати\~відповідь про\~прийняття пропозиції\~(акцепт)\~у порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті. Такий\~документ оформляється\~у довільній\~формі та\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою п.1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.\~1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Як встановлено судом, внаслідок не виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Договором кредитної лінії №00-10832718 від 06.01.2024, останній має заборгованість у розмірі 21\~210, 00 грн. яка складається з наступного : 5\~250 ,00 грн. заборгованість по кредиту, 15\~960,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У відповідності до ч.1 ст.\~527\~ЦК\~України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ст.\~599\~ЦК\~України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77\~ЦПК\~України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). З огляду на викладене, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, а відповідачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. (а.с. 1, 46-50).

Outcome: approved