Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при вчиненні виконавчого напису №32465 приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. 21.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 16\~251,00 грн., нотаріусом не було перевірено наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, позивачу не надходило жодних повідомлень, а також нотаріусом не перевірено відсутність безспірності заборгованості, виконавчий напис вчинено за відсутності оригіналу або дублікату документа, що встановлює заборгованість. Також вказує, що в момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що набрало законної сили, тобто, законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі не існувало. Позивач просить визнати виконавчий напис №32465, вчинений приватним нотаріусом\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. 28.10.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 16\~251,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Також просила стягнути на її користь судові витрати, що складаються із суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 1\~073,60 гривень і у розмірі 536,80 грн. за подачу заяви про забезпечення позову та витрат на правову допомогу у розмірі 10\~500,00 гривень. Позивач повідомлявся про час та дату судового засідання належним чином, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про місце та час слухання справи повідомлявся належним чином, направила заперечення з приводу витрат на правову допомогу, зазначивши що визначений позивачем розмір у 10\~500 грн. на правову допомогу є завищеним, неспівмірним, необґрунтованим, вказаний пункт 2 виконаних робіт про надання повторної усної консультації не відповідає критеріям розумності у розуміння ч.1 ст.137 ЦПК України, копія квитанції не відповідає загальним вимогам затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15 грудня 2004 року та Додатку №2. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна про місце та час слухання справи повідомлялась належним чином, заяв та клопотань до суду не направила. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна про місце та час слухання справи повідомлялась належним чином, заяв та клопотань до суду не направила Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. За виконавчим написом №32465 від 21.05.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з [PERSON] стягнуто на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №308138231 від 05.09.2020 року, укладеним ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з [PERSON] , у розмірі 16\~251,00 гривень. Постановами про відкриття виконавчого провадження №67314502 від 28.10.2021 року та про звернення стягнення від 29.11.2021 року підтверджується здійснення виконавчих дій. Позивач не погодився з винесеним виконавчим написом та на обґрунтування своєї позиції зазначив законні підстави. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що позивачем обґрунтовані підстави звернення до суду, тоді як відповідачем не спростовано доводи позивача. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами позивач посилався на те, що нотаріусом вчинено виконавчий напис за відсутності відповідних правових підстав. Статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року, регулюється вчинення виконавчого напису нотаріусом. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно до\~п.1\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172,\~якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додається, зокрема засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно до\~п.2\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172,\~якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У висновку Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року, зазначено, що суд повинен встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Відповідач не надав суду копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику а також не надав нотаріально засвідчений кредитний договір, що укладений між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», тому доводи позивача не спростовані. Доводи відповідача відносно безспірності заборгованості на підставі того, що договір не визнаний недійсним, суд залишає поза уваги, оскільки заборгованість підтверджується бухгалтерськими документами, що містять відомості про надання коштів, про дати повернення чи не повернення коштів, їх розмір та нарахованих відсотків встановлених в договорі та відсотків, у разі прострочення повернення коштів. Доводи відносно умов укладання договору між сторонами суд приймає до уваги, однак вказані доводи не спростовують доводи позивача відносно неправомірних дій нотаріуса. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус керується також п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172 в редакції від 10.12.2014 р. на підставі постанови КМУ №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою №662 були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ №1172. Так, зокрема, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису постанова від 22.02.2017 року набрала законної сили та нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі постанови №662. Проте, всупереч вказаному рішенню Київського апеляційного адміністративного суду, що набрало законної сили, нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 32465 від 21.05.2021 року з посиланням на нечиннний п. 2 Постанови КМУ №1172. З огляду на зазначені обставини, виконавчий напис № 32465 від 21.05.2021 року є таким, що вчинений з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., при вчиненні виконавчого напису від 21.05.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №32465 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 16\~251,00 грн., повинен був враховувати відсутність правових підстав для вчинення нотаріальної дії, чого зроблено не було. При цьому, суд також враховує позицію позивача, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису повинен був отримати копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, впевнитись в безспірності заборгованості, а також у наявності доказів урегулювання спору шляхом направлення вимоги про погашення заборгованості позивачем. Отже, нотаріусом при вчиненні напису не дотримано вимог чинного на момент вчинення нотаріальної дії законодавства, відповідачем не спротсовані доводи позивача, тому, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовані та доведені позивачем, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви в сумі 1\~073,60 гривень та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 гривень. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частинах 5,6 ст.137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що до заявлених вимог, в тому числі і до вимог про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають застосуванню норми статей 12,13,81 ЦПК України, які узгоджуються зі статтями 2,6 ЦПК України. Крім того, в частинах 1-3 статті 89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, представником позивача надано підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу договір про надання правової допомоги № 757/07-11-2023 від 07.11.2023 року, Акт приймання-передачі правничої допомоги №1 від 13 грудня 2023 року, детальний опис наданих послуг від 13.12.2023 року. У витязі з Акті приймання-передачі правничої допомоги № 1 від 13.12.2023 року зазначено послуги, кількість витрачених годин на кожну послугу та суми оплат за кожну послугу, де зазначено надання усної консультації 1\~500,00 грн., надання повторної усної консультації 1\~000,00 грн. підготовка та написання позовної заяви 6\~000,00 грн., підготовка та написання заяви про забезпечення позову 2\~000,00 грн., всього 10\~500,00 гривень. Проте, суд, вважає, що витрати на надання консультацій слід визначити у розмірі 1 000,00 грн., а витрати на складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 4\~000,00 грн. та 1\~000,00 грн., всього 6 000,00 грн. від розміру заявленої вартості, з огляду на велику кількість та сталу судову практику, що значно спрощує вивчення матеріалів та складання позовної заяви та витрачання необхідного часу для їх виконання; незначну складність, оскільки справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Таким чином, суд вважає доведеним розмір витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн., що є співмірним із складністю справи, оскільки справа є нескладною та не потребує вивчення значного обсягу нормативно-правових актів, об`єм виконаних робіт є співмірним із визнаним судом розміром витрат. \~ \~Тобто,\~суд вважає,\~що заперечення відповідача з приводу витрат на правову допомогу частково обґрунтовані. А зазначення про те, що копія квитанції не відповідає загальним вимогам затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15 грудня 2004 року та Додатку №2 є безпідставним, оскільки згідно зі ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підставі\~ст.ст.3,15,16\~ЦК України,\~ст.ст.87,88\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~року №1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5,

Outcome: approved