Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» від імені якого діє Юхименко Юрій Юрійович звернулося \~до \~суду через\~систему «Електронний\~суд» з\~позовом \~до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 07.02.2022 року №F-00025387 в сумі 7750,00 грн (в т.ч.: 2000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5750,00 грн заборгованість за відсотками), а також судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. На виконання вимог частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу копію ухвали про відкриття провадження по справі. Попередньо позивачем було додано до позовної заяви докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками (а.с. 60-62). Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 7 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» (надалі - Позикодавець), правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (договір факторингу №1 від 7 травня 2024 року, витяг з реєстру прав вимоги від 07.05. 2024 року) та [PERSON] (надалі Позичальник) було укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 07.02.2022 року №F-00025387 (надалі Договір), згідно з яким Позикодавець надав [PERSON] кредит у сумі 2000,00 грн. строком на 25 днів (до 03.03.2022) в безготівковій формі у національній валюті, шляхом перерахування за реквізитами платіжної банківської картки [NUMBER] вказаної Позичальником. Відповідно до пункту 2.4 Договору Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом з дотриманням Графіку відповідно до Додатку 1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору до закінчення строку, визначеного пунктом 2.1 цього Договору. Стандартна процентна ставка становить 2,50% на добу (пункт 2.6 Договору). Згідно з пунктом 3.3 Договору розмір та строк сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється відповідно до Графіка платежів Додатка 1, що є невід`ємною частиною цього Договору. Сума процентів за користування кредитом, передбачена Додатком 1 до цього Договору, є дійсною за умови дотримання Позичальником строків сплати та/або суми платежу, передбачених цим Додатком 1 до цього Договору. У разі порушення строків сплати та/або суми платежу, передбачених Додатком 1 до цього Договору, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає сплаті, змінюється в залежності від суми залишку кредиту та строку користування кредитом без внесення змін до Додатку 1 до цього Договору. По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи, суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Положеннями частини другої статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.\~Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином,\~судом встановлено,\~що \~між \~ [PERSON] \~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» було укладено в електронній формі (дистанційно) Договір, який відповідач підписав за допомогою накладення електронного підпису, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора: F839508 (а.с. 20-38). Як вбачається з інформаційної довідки ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 13.05.2024 №1258/05, дане Товариство, як технологічний оператор платіжних послуг повідомило, що через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція (тип транзакції: видача), за номером платіжної картки [NUMBER] у сумі 2000,00 грн - 07.02.2022 (а.с. 17), опис: «виплата кредиту за договором №F-00025387 [PERSON] 3168716334». Таким чином, суд вважає доведеним факт перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» відповідачу кредитних коштів у сумі 2000,00 грн за Договором, оскільки саме реквізити цієї платіжної картки [NUMBER] були зазначені Позичальником у реквізитах Договору. Доказів щодо повернення кредитних коштів відповідачем за Договором та сплати процентів за користування кредитними грошима, матеріали справи не містять. За змістом\~статті 1048\~Цивільного кодексу\~України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 Цивільного кодексу України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Поряд з цим, суд не погоджується з нарахованим позивачем розміром заборгованості за несплаченими відсотками за предметом позову в сумі 5750,00 грн, за період 07.02.2022 по 02.06.2022, виходячи з наступного. Відповідно до положень Договору, Додатку № 1 до цього Договору, паспорту споживчого кредиту, сума кредиту становить 2000 грн., проценти за користування кредитом становлять 1250,00 грн., загальна вартість кредиту 3250,00 грн. Відповідно до пункту 4.1. Договору клієнт має право продовжити (пролонгувати) строк повернення кредиту, для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату пролонгації проценти за користування кредитом та пеню/штраф у разі наявності. Продовження строку надання кредиту доступне всім Позичальникам до 90 дня прострочення зобов`язання включно. З 91 дня прострочення зобов`язання продовження строку кредиту доступне тільки для клієнтів, сума (тіло) кредиту яких перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Оплата в повному обсязі нарахованих процентів за Кредитом є підтвердженням згоди Позичальника щодо активізації/продовження строку надання Кредиту потребує підписання додаткових угод до цього Договору. Згідно з пунктом 2.1 Договору кредит надається строком на 25 днів, тобто до 03.03.2022. Доказів того, що між сторонами укладались додаткові угоди про продовження строку дії Договору матеріали справи не містять. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги (№ з/п 805) до договору факторингу №1 від 07.05.2024, заборгованість [PERSON] на час відступлення права вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» до позивач склала 2850,00 грн., з яких 2000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 850,00 грн. - заборгованість по відсотках (а.с. 14-16). Таким чином, позивач безпідставно здійснив перерахунок відсотків за період з 07.02.2022 по 02.06.2022, тобто за період, коли відповідач жодного зобов`язання перед позивачем не мав, а тому у стягненні з відповідача нарахованих позивачем процентів за 115 календарних днів, у розмірі 5750,00 грн слід відмовити. Поряд з цим, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 2850,00 грн (в т.ч. 2000,00 грн - заборгованість за кредитом, 850,00 грн заборгованість за відсотками), яка підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування даних витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, позивач надав до суду: договір №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23.08.2024 укладений між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та Адвокатським об`єднанням «ДЕНАЛІ» (а.с. 56-58), додаткову угоду №9 від 30.01.2025 (а.с.59), платіжну інструкцію №Dl0139 від 04.02.2025 (а.с.64), акт №140 прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2025 (а.с. 18), копію довіреності від 03.01.2025 (а.с.71), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000117 від 12.03.2018 (а.с.72). Так, вартість витрат на правничу допомогу складає 3500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №Dl0139 від 04.02.2025 (а.с.64), актом №140 прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2025 (а.с. 18). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу є обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами, а тому така вимога підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 890,81 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved