Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину від дня предявлення позову. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона 28.11.2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] . Спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові, різні погляди на життя. Шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини припинені. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду також із вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей. Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.02.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху. 25.02.2025 року надійшла заява позивача про усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2025 року постановлено продовжити розгляд справи, призначено судове засідання. Позиції учасників справи Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.11.2015 року [PERSON] та\~ [PERSON] уклали шлюб, про що 28.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні зроблений відповідний актовий запис № 832, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилось на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у сторін народилися діти: - [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 27.05.2016 року виконавчим комітетом Антонівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона, актовий запис № 2. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] ; - [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 02.11.2017 року виконавчим комітетом Антонівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона, актовий запис № 33. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітні діти проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою №263/02-18, виданою 18.02.2025 року Киселівським Старостинським округом Чорнобаївської сільської ради Херсонського району Херсонської області. Оцінка Суду. Щодо розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.11.2015 року. Спільне життя у сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають намір зберігати шлюб. На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов у частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу(СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1ст. 182 СК України). Відповідно до ч. ч. 2ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За вказаною вище правовою нормою законодавцем передбачено загальне правило про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки доходу платника аліментів. Суд зазначає, що положення ч. 5 ст. 183 СК України вирішує умови стягнення аліментів у наказному провадженні. Інститут наказного провадження спрямований на вирішення справ, що носять безспірний характер, тому слід дійти висновку, що вказана норма містить орієнтир розміру аліментів, який може вважатися безспірним і мінімальним, при цьому в позовному провадженні розмір аліментів визначається судом на підставі поданих сторонами у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову, тобто з 18.10.2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до [INFO] включно. Суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні неповнолітніх дітей є важливою. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Розподіл судових витрат між сторонами. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогою про розірвання шлюбу. Позивачкою не заявлено вимогу про стягнення з відповідача, сплаченого нею судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, від сплати якого позивач звільнена за вимогою про стягнення аліментів, підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлені. Згідно з п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved