Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кіцманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною діяльністю, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування будинку від 02.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №5311, вона має на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Зазначає, що договір укладено між нею та [PERSON] , яка на даний час вже померла. Посилається на те, що за вказаною адресою закріплена земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №004091, цільове призначення для обслуговування жилого будинку; ведення ОСГ, розміром 0,58 га. Державний акт виданий на імя [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім цього, зазначає, що фактично вона користується земельною ділянкою прилежною до житлового будинку розміром 0,22 га. На земельну ділянку в полі 0,36 га. вона не претендує. Також посилається на те, що згідно рішення виконкому Валявської сілької ради Кіцманського району Чернівецької області №24/4 від 11.04.2001 року право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] оформлено за [PERSON] . На підставі цього рішення видано [PERSON] (спадкоємиці [PERSON] )свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок. Вважає, що вказана земельна ділянка помилково не була переоформлена [PERSON] на своє імя після смерті матері, [PERSON] , та в свою чергу не відчужено їй разом з житловим будинком. На даний час нотаріально посвідчити правочин щодо відчуження земельної ділянки на її користь можливості немає, так як відсутні будь-які спадкоємці - [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим вона позбавлена права безперешкодно розпоряджатися своєю власністю, а саме земельними ділянками. Також посилається на те, що оскільки вона добросовісно заволоділа чужим майном і понад 18 років продовжує відкрито, безперервно володіти земельною ділянкою в [ADDRESS] , вважає, що є всі законні підстави визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку за набувальною давністю. У вищевказаному житловому будинку вона проживає з 2001 року, підтримує господарство в належному стані, обробляє присадибну ділянку. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №004091, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,22 га., розташовану на території с.Валява Валявської сільської ради, що належать на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача Кіцманської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому не заперечує щодо задоволення позовних вимог про визнання права власності за позивачкою [PERSON] на земельну ділянку цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,22 га. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1.\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно із\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно договору дарування будинку від 02.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №5311, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до рішення виконкому Валявської сілької ради Кіцманського району Чернівецької області №24/4 від 11.04.2001 року право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] оформлено за [PERSON] . На підставі цього рішення видано [PERSON] , як спадкоємиці після смерті [PERSON] , свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок та зобов`язано [PERSON] оформити спадщину в нотаріальному порядку і зареєструвати свідоцтво про право на спадщину в Кіцманському РБТІ (а.с.11). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №004091 від 31.05.1996 року власником земельної ділянки площею 0,58 га., цільове призначення для обслуговування жилого будинку; ведення ОСГ, є [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 03.11.2018 року вбачається, що 03.11.2018 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до Довідки №425 від 04.05.2006 року Валявської сільської ради вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] подарований [PERSON] , договір дарування АЕЕ №258170 від 02.10.2001 року, знаходиться на земельній ділянці, приватизованій померлою [PERSON] , Державний акт про право власності на землю №004091 виданий 31.05.1996 року (а.с.15). Згідно Висновку\~про експертну\~грошову оцінку\~вартість земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,22 га. складає 45740 грн., вартість земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,36 га. складає 57010 грн., що розташовані за адресою с.Валява Чернівецького району Чернівецької області (а.с.9). Відповідно до матеріалів спадкової справи, яка витребувана судом вбачається, що [PERSON] зверталася до Кіцманської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що сверджується свідоцтвом пр смерть серія [NUMBER] від 05.12.1998 року (а.с.35-36). Згідно заповіту від 10.10.1989 року посвідченого, секретарем Валявського виконавчого комітету Ради народних депутатів Андрюк М.С. вбачається, що [PERSON] на випадкок своєї смерті зробила таке розпорядження: "все моє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті, і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON] " (а.с.37), Відповідно до\~Свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом від\~23.05.2001\~року вбачаєтьсмя,\~що [PERSON] \~є власником\~житлового будинку,\~розташованого за\~адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (а.с.42 зворот). Відовідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00050187924 від 21.03.2025 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.78-79). Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа вказаною земельною ділянкою і протягом 18 років продовжує відкрито, безперервно користуватися об`єктом нерухомого майна та використовувати його за призначенням, у зв`язку з чим, суд вважає, що позивачка на законних на те підставах набула право власності на таке нерухоме майно за набувальною давністю, на підставі чого позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи наведене, ст.ст.\~317,\~328, 344,\~392 ЦК України, ст.ст.\~49,\~82,\~200,\~206,\~352,\~354 ЦПК України, -

Outcome: approved