Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про смерть № 23, виданого на ім`я « [PERSON] », яка померла [INFO] , місце проживання на момент смерті [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник зазначила, що 19.07.2023 [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно їй, [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, місце проживання на момент смерті [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що за законодавством Франції свідоцтво про смерть видається на дівоче прізвище жінки, то свідоцтво про смерть № 23 було видане на дівоче прізвище [PERSON] « [PERSON] ». З метою виплати допомоги на поховання, закриття пенсійної картки померлої та отримання недоотриманої пенсії приватним нотаріусом Чугуївського РНО Харківської області Сіухіним І.І. направлено запит до ГУ ПФУ в Харківській області щодо наявності пенсійного рахунку на ім`я [PERSON] , на що надано відповідь, що [PERSON] перебуває на обліку як отримувачі пенсії, однак інформація про її смерть відсутня, у виплаті на поховання відмовлено, у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні факту належності [PERSON] свідоцтва про смерть. Ухвалою від 25 листопада 2024 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Від представника заявника в судове засідання надійшла заява, згідно якої він заявлені вимоги повністю підтримав та просив розглядати справу у відсутності сторони заявника. Представник ГУ ПФУ в Харківській області в судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої просила розглядати справу без участі представника управління на підставі норм чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, як така, що знайшла своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, місце смерті Франція, 37 сіт ля Ріай, у Дьяконат Протестант, Шатаньоф-дю-Рон (Дром). Дівоче прізвище [PERSON] мовою оригіналу « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.01.1954. 06.05.1988 вона уклала шлюбі змінила прізвище на « [PERSON] » (мовою оригіналу), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.05.1988. Свідоцтво про смерть № [NUMBER] видане на території Франції на дівоче прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Згідно заповіту, посвідченого 19.07.2013 державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г., [PERSON] заповіла все своє майно заявниці [PERSON] . Рішенням відділу опрацювання документації № 4 (м. Чугуїв) управління з питань виплат ГУ ПФУ в Харківській області № 963400108355 від 11.01.2024 відмовлено\~ [PERSON] \~у виплаті допомоги на поховання за померлу [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] як одержувач пенсії на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області не перебуває. Згідно інформації ГУ ПФУ в Харківській області на обліку як отримувач пенсії за віком перебуває [PERSON] , однак дані про її смерть в управлінні відсутні. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку про факт належності [PERSON] свідоцтва про смерть № 23, виданого на ім`я « [PERSON] », яка померла [INFO] , місце смерті Франція, 37 сіт ля Ріай, у Дьяконат Протестант, Шатаньоф-дю-Рон (Дром). При цьому, суд вважає, що заявниця позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності документа. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Згідно із ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факт належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. На підставі викладеного,

Outcome: approved