Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: 27.11.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати заповіт [PERSON] , посвідченого секретарем Петранківської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області зареєстрованого у реєстрі № 28 від 21 лютого 2017 року - недійсним в частині розпорядження майном, яке охоплене заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. зареєстрованого в реєстрі за № 1145 від 12 серпня 2011 року. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,0999 га та домоволодіння, що знаходяться в [ADDRESS] , і належали [PERSON] , який померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя, а саме 12 серпня 2011 року він склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 1145. Згідно вказаного заповіту [PERSON] на випадок його смерті| належну йому земельну ділянку площею 0,0999 га, що знаходиться в смт. Рожнятів та незакінчений (на час складання заповіту) будівництвом житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] - заповів йому, своєму сину [PERSON] . Право власності на земельну ділянку та житловий будинок підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 068074 від 23 лютого 2007 року, дозволом на виконання будівельних робіт № 1116 від 28 листопада 2008 року та паспортом на житловий будинок садибного типу від 09.10.2024 року. У межах шестимісячного строку після смерті батька - [PERSON] , а саме [INFO] , він звернувся із заявою пор прийняття спадщини, однак, листом державного нотаріуса Першої Державної нотаріальної контори Ничипорчук І.Б. за № 661/02-14 від 13 листопада 2024 року він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що 21 лютого 2017 року секретарем виконкому Петранківської сільської ради було посвідчено інший заповіт за № 28 від імені мого батька - [PERSON] який заповів своє майно на користь відповідачки - [PERSON] . Як з`ясувалось пізніше, заповівши домоволодіння у селищі Рожнятів йому- своєму сину, [PERSON] , його батько вирішив скласти заповіт на домоволодіння у [ADDRESS] , заповівши його своїй онуці [PERSON] . Однак, складаючи заповіт, секретар Петранківської селищної ради використовуючи усталену форму заповіту, зазначив «усе належне майно», що не відповідача волі його батька. Оскільки новий заповіт за № 28 від 21 лютого 2017 року був складений у зв`язку з необхідністю визначити долю домоволодіння у селі Петранка. Даний факт не заперечується відповідачкою - [PERSON] , яка є спадкоємцем за новим заповітом та яка визнає за ним право на домоволодіння у селищі Рожнятів згідно заповіту № 1145 від 12 серпня 2011 року. 20.03.2025 представником позивача, адвокатом Бурак Б.В. подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просив визнати заповіт [PERSON] , посвідченого секретарем Петранківської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області зареєстрованого у реєстрі № 28 від 21 лютого 2017 року - недійсним в частині розпорядження майном, яке охоплене заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. зареєстрованого в реєстрі за № 1145 від 12 серпня 2011 року. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2024 відкрито провадження у справі розгляд якої постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду 20.03.2025 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. ІІІ. Пояснення учасників процесу Представник позивача у судове засідання не прибув. У попередньому судовому засіданні позов підтримав в частині визнання заповіту недійсним з підстав, викладених в позовній заяві, крім того доповнив, що батько позивача мав намір заповіт посвідчити частково на сина позивача, що стосується майна в селищі Рожнятів, а частину на онуку-відповідачку по справі, на майно, яке знаходиться в Петранці. Представник третьої особи у судове засідання не прибув. У попередньому судовому засіданні староста села Петранка Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Лесюк І.В. позов визнав, вважає, що заповіт, що складений в с.Петранка частково не відповідає волі спадкодавця. Фактично, секретар виконкому, яка посвідчила заповіт внесла відомості згідно наявного шаблону. Ймовірно, про необхідність детального опису майна, заповідачу, який вже склав заповіт на частину майна не було роз`яснено. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у її відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] доводився позивачу батьком, а відповідачці дідусем. Згідно заповіту від 12 серпня 2011 року, який посвідчено приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 1145 [PERSON] на випадок його смерті належну йому земельну ділянку площею 0,0999 га, що знаходиться в смт. Рожнятів та незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] - заповів, своєму сину [PERSON] . 21 лютого 2017 року [PERSON] , заповів все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, а також земельну ділянку площею 1,1400 га в т.ч. під будівлями 0,0600 га [PERSON] . Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Петранківської сільської ради Федорів М.В., зареєстровано в реєстрі за №28. 13.11.2024 державним нотаріусом Першої Рожнятівської нотаріальної контори Ничипорчук І.Б. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому що є посвідчений заповіт не в його користь. Позивач заявив позов про визнання заповіту частково недійсним, оскільки, на момент посвідчення заповіту 21 лютого 2017 року існував заповіт на його користь. V. Норми права, які застосував суд. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, тобто згідно ст. 30 ЦК України, фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до ст.1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. У ст. 1251 ЦК України зазначено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи виконавчих комітетів місцевих рад уповноважені посвідчувати заповіти. Спеціальним нормативним актом, який регламентує повноваження посадових осіб місцевого самоврядування під час вчинення ними нотаріальних дій є Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування затверджено наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за № 1298/20036)( далі-Порядок). Згідно з п. 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчу вальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. За п. 1.3 посадові особи органу місцевого самоврядування зобов`язані роз`яснити громадянам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. У абз. 4, 5,6 пункту 1.4. розділу III цього Порядку зазначено, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Згідно із абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» ( далі - Постанова ПВСУ) заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Стаття 203 ЦК України визначає наступні вимоги додержання яких є необхідними для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом частини третьої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За змістом абз.2 п.17 Постанова ПВСУ заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. VІ. Мотивована оцінка і висновки суду. Між сторонами виник спір з приводу спадкування за заповітом. ЦК України проголошує принцип свободи заповіту, за яким заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Позивач як на підставу недійсності заповіту, складеного [PERSON] 21.02.2017 посилається, на те, що батько мав намір розпорядитися майном, яке знаходиться в с.Петранка, а щодо майна, яке знаходиться в сел.Рожнятів, він вже розпорядився на його, позивача користь. Секретар сільської ради не роз`яснила необхідність уточнення щодо майна спадкодавця, тому був складений заповіт з таким формулюванням. Про те, що заповіт в сільській раді складено по шаблону, підтвердив в судовому засіданні староста с.Петранка. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позовних вимог докази в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наявність підстав для визнання заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , посвідчений секретарем Петранківської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області зареєстрованого у реєстрі № 28 від 21 лютого 2017 року на користь [PERSON] - недійсним в частині розпорядження майном, яке охоплене заповітом [PERSON] , [INFO] , посвідченим приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. зареєстрованого в реєстрі за № 1145 від 12 серпня 2011 року на користь [PERSON] . З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved