Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що 03.04.2020 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Toyota» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник авто Департамент патрульної поліції) та автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В наслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Згідно постанови Деснянського районного суду міста Києва від 26.06.2020 справа № 754/5422/20, винним у вище вказаній ДТП визнано [PERSON] . На момент ДТП транспортний засіб «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Транспортний засіб марки «Toyota» д.н.з. [NUMBER] на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО4749004. Відповідно до Звіту, виконаного за дорученням МТСБУ суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає - 32339,62 грн., витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі становить 1430,00 грн. У зв`язку вище викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положення ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 03.04.2020 о 00 годині 22 хвилин у місті Києві по вул. Радосинській, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , тікаючи від переслідування, здійснив зіткнення з патрульним автомобілем «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку ліворуч, в результаті чого відбулось ДТП, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 26.06.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.8-9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу марки «Toyota» д.н.з. [NUMBER] є Департамент патрульної поліції (а.с.13). Транспортний засіб марки «Toyota» д.н.з. [NUMBER] на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО4749004. Згідно відповіді від НПУ та даних Централізованої бази даних МТСБУ, на дату даної ДТП транспортний засіб марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 20.10.2020 Департамент патрульної поліції подав до МТСБУ заяву щодо здійснення регламентної виплати із відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Відповідно до довідки № 1 від 28.01.2021 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих розмір шкоди становить 32339,62 грн. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату із страхового відшкодування в розмірі 32339,62 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 888630 від 01.02.2021 (а.с.15). Окрім того, згідно платіжної інструкції № 889600 від 23.02.2021, МТСБУ сплатило послуги аварійного експерта у загальній сумі 1430,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до положень пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з п. 41.4 ст. 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди. Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що на виконання вимог вище зазначеного , позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі у зв`язку з настанням страхового випадку у розмірі 32339,62 грн., що вбачається з платіжної інструкції № 888630 від 01.02.2021. Крім того, позивач МТСБУ поніс витрати на аварійного експерта в сумі 1430,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 889600 від 23.02.2021. Враховуючи, що відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано, на підставі вище викладеного та згідно наведених правових норм, пред`явлений до відповідача позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 33769,62 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved