Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача, просить стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] 59230 грн. (п?ятдесят дев?ять тисяч двісті тридцять гривень) компенсації вартості 1/2 автомобіля марки «DAIHATSU SIRION», номер кузова [NUMBER] , 2003 року випуску, синього кольору, об?єм двигуна 989 см, реєстраційний номер [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 06.11.2012 перебували у зареєстрованому шлюб, який рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15.11.2019 у справі №461/5607/19 було розірвано. Під час перебування у шлюбі, а саме 11.05.2018 сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки «DAIHATSU SIRION», номер кузова [NUMBER] , 2003 року випуску, синього кольору, об?єм двигуна 989 см, реєстраційний номер [NUMBER] , який було зареєстровано за відповідачем та без згоди позивача відчужений ним. Оскільки вказане майно належало сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, позивач бажала отримати компенсацію за відчуження цього майна, однак відповідач не бажав зустрічатися з нею для вирішення цього питання, тому позивач змушена звертатися до суду із вказаними позовними вимогами, які просить задовольнити. Ухвалою від 16.12.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначити судове засідання для розгляду справи по суті 02.01.2025, яке за клопотанням відповідача було відкладено на 10.02.2025, а в подальшому на 18.03.2025. 16.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивач не порушує питання про поділ майна, що є об?єктом спільної сумісної власності, а просить суд виключно стягнути компенсацію частки у вартості спірного автомобіля, що на думку відповідача є неспроможною позовною вимогою і такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, спірний автомобіль було відчужено відповідачем 09.08.2019 за погодженням і згодою позивача, що підтверджується фактом відсутності її претензій з цього приводу протягом більш ніж 5 (п?яти) років після розірвання нашого шлюбу. Грошові кошти, отримані відповідачем від продажу автомобіля були витрачені в інтересах сім?ї, зокрема на придбання продуктів харчування, оплату комунальних послуг з утримання квартири за адресою: [ADDRESS] , де проживала їхня родина, а також задоволення потреб їхньої дитини. Оскільки договір з відчуження спірного автомобілю був укладений відповідачем в інтересах сім?ї та зі згоди позивача, то вважає, що відсутні будь-які підстави для стягнення з відповідача будь-якої компенсації у його вартості. Окремо звертає увагу на те, що договір про надання експертних послуг №22639 від 14.09.2024 був укладений із невідомою особою [PERSON] , відтак і експертний висновок не може бути належним доказом у справі. 10.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній просить позовні вимоги задовольнити, оскільки відповідачем не представлено жодних доказів на підтвердження вказаних у відзиві обставин. В судовому засіданні 18.03.2025 задоволено заяву про уточнення анкетних відомостей позивача, подану 11.03.2025, та у зв`язку з цим відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Додатково зазначили, що кошти на придбання спірного автомобіля частково давав батько позивача, а його відчуження відповідачем відбулося вже після того, як позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, тому отримані за нього кошти не використовувались відповідачем в інтересах сім`ї, у зв`язку з чим просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з`явився, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до абз.2 ч.1 ст.244 ЦПК України судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 24.03.2025 о 14 год. 05 хв. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15.11.2019 у справі №461/5607/19 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] ( [INFO] ; [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] ; місце реєстрації: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ), який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2707 від 06 листопада 2012 року. При цьому, в обґрунтування позову про розірвання шлюбу, пред`явленого 29.07.2019, покликається на те, що 06.11.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів було здійснено відповідний актовий запис за № 2707. Від подружнього життя [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Вказує, на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Через несумісність характерів, виникали сварки, з різних питань сімейного життя, що почало носити тривалий та постійний характер. Відповідно, негативно впливають на розвиток і виховання дочки. Основною проблемою нашого спільного життя стали прояви тиранії у поведінці чоловіка. Різне розуміння підходів до виховання дитини. Разом із відповідачем проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Звернула увагу на те, що пів року тому, відповідач покинув позивачку із донькою та переїхав жити до м. Києва. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що 11.05.2018 за відповідачем зареєстровано транспортний засіб марки «DAIHATSU SIRION», номер кузова [NUMBER] , 2003 року випуску, синього кольору, об?єм двигуна 989 см, реєстраційний номер [NUMBER] . Таким чином, судом встановлено, що вказаний автомобіль набутий сторонами за час перебування у шлюбі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що транспортний засіб марки «DAIHATSU SIRION», номер кузова [NUMBER] , 2003 року випуску, синього кольору, об?єм двигуна 989 см, реєстраційний номер [NUMBER] , набутий сторонами за час шлюбу, суд приходить до висновку, що такий є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами. Відповідно до ч.1, 4 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.25, 30 Постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.27-29), транспортний засіб «DAIHATSU SIRION», номер кузова [NUMBER] , 2003 року випуску, синього кольору, об?єм двигуна [NUMBER] см, був зареєстрований за відповідачем, однак 09.08.2019 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ МВС, від 09.08.2019 №3246/2019/1607396, перереєстрований на іншого власника. Як вбачається з висновку ВП ВС, викладеного у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21), який відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, якщо сторона договору про відчуження майна, що є спільною власністю, або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості своєї частки у спільному майні, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а в разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого. З представленого позивачем висновку експерта №22639 від 30.09.2024 середня ринкова ціна транспортного засобу «DAIHATSU SIRION», номер кузова [NUMBER] , 2003 року випуску, становить 118460 грн. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене та виходячи з презумпції рівності часток, оскільки судом не встановлено, що інше визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, суд приходить до висновку, що частки сторін у власності на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «DAIHATSU SIRION», номер кузова [NUMBER] , 2003 року випуску, синього кольору, об?єм двигуна 989 см, реєстраційний номер [NUMBER] , були рівними, а тому враховуючи те, що відповідачем такий відчужено без згоди позивача, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація замість її частки у спільній сумісній власності в розмірі 1/2 вартості цього транспортного засобу в сумі 59230 грн. (118460грн./2). При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що кошти від продажу транспортного засобу були використані в інтересах сім`ї, оскільки як встановлено в ході розгляду справи такий відчужено 09.08.2019, тобто вже після пред`явлення 29.07.2019 позивачем позову про розірвання шлюбу, обґрунтованого зокрема тим, що відповідач пів року тому переїхав жити до м. Києва. Крім цього, згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду із позовною заявою сплатила 1211 грн. 20 коп. (а.с.9) судового збору, а також понесла 5000 грн. витрат на проведення експертизи (а.с.21). Враховуючи вищенаведене, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, тому з відповідача на її користь слід стягнути і понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 6211 грн. 20 коп. (1211,20грн.+5000грн.).

Outcome: approved