Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

в Острозький\~районний суд\~Рівненської \~області з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договором позики звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що 13.05.2023 він надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 24000 доларів США, про що було складено письмову розписку, а відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у строк до 01.06.2023. Зазначає, що 02.06.2023 [PERSON] повернув частину позики в розмірі 5000 доларів США, жодного іншого платежу на повернення коштів відповідачем здійснено не було. Вказує, що станом на 30.09.2024 [PERSON] решту грошових коштів не повернув та у зв`язку з невиконанням ним умов боргової розписки, просить стягнути з відповідача 19000 доларів США боргу за договором позики від 13.05.2023. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 16.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 22.01.2025 вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 17.02.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав та доводів, наведених у ньому. Вказав, що 13.05.2023 його довіритель [PERSON] надав у борг для [PERSON] грошові кошти в сумі 24000 доларів США, про що було складено письмову розписку. Відповідно до вказаної розписки відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у строк до 01.06.2023. Пояснив, що на виконання умов боргової розписки 02.06.2023 [PERSON] повернув [PERSON] частину позики в розмірі 5000 доларів США. Вказує, що після 02.06.2023 жодного іншого платежу на повернення коштів відповідачем здійснено не було. Зазначає, що станом на день звернення до суду з вказаним позовом - 30.09.2024 [PERSON] решту грошових коштів для [PERSON] не повернув. Просить стягнути з відповідача 19000 доларів США боргу за договором позики від 13.05.2023. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2023 [PERSON] склав розписку, за якою визнав, що отримав у [PERSON] грошові кошти в сумі 24000 доларів США та зобов`язався повернути їх до 01.06.2023. В строк 01.06.2023 відповідач своє зобов`язання по поверненню грошових коштів для позивача не виконав. Відповідно до запису в розписці, 02.06.2023 [PERSON] повернув [PERSON] 5000 доларів США. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи з положень ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (ч.1-3 ст.202 ЦК України). Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. За змістом положень ч.1 ст.26 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З розписки від 13.05.2023 встановлено, що [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти в сумі 24000 доларів США та зобов`язався їх повернути. Відтак, факт отримання грошових коштів відповідачем за узгодженими сторонами істотних умов договору, підтверджується змістом розписки, яка складена відповідачем власноручно. Статтею 204\~ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, яка може бути спростована заінтересованими особами. Наявність встановленої законом презумпції правомірності договору звільняє його сторони від обов`язку доведення його дійсності. Натомість на особу, яка заперечує цю презумпцію, покладається тягар її спростування. Стаття 545 ЦК України містить положення про підтвердження виконання зобов`язання, яке має бути здійснене шляхом видачі кредитором боржникові на вимогу останнього розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі. Так, згідно зі ст.545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.\~У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 11.06.2020 у справі\~\~№753/20532/14-ц (пр.№61-46033св18), від 17.02.2021 у справі №233/4822/18 (пр.№61-20667св19), від 14.04.2021 у справі №642/4200/17 (пр.№61-6492св19), від 01.09.2021 у справі №266/5745/18 (пр.№61-7017св21), від 29.09.2021\~у справі №640/9165/19 (пр.№61-14705св20), від 03.11.2021 у справі №705/3275/18 (пр.№61-12851св21), від 09.12.2021 у справі №570/5689/16 (пр.№61-258св21) викладено такі правові висновки щодо застосування ст.545 ЦК України: у ч.2 ст.545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває\~у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: а) формулювання "наявність боргового документа у боржника" варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі ст.528 ЦК України виконала зобов`язання; б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на "знаходження" в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; в) у ч.3 ст.545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; г) ч.3 ст.545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у ст.545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку. Дійсність правочину відповідачем не оспорюється. Факт підписання боргової розписки [PERSON] за умови відсутності належних та допустимих доказів на спростування цього факту, свідчить про досягнення сторонами згоди по зазначених у ній умовах, а також засвідчує отримання боржником\~\~від кредитора обумовленої цим договором суми грошових коштів. Отже, враховуючи обставини справи, суд дійшов до висновку, що [PERSON] допустив невиконання своїх зобов`язань перед позивачем, що є підставою для звернення останнього з відповідним позовом. Аналізуючи обставини справи в сукупності з наданими доказами, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, в повному розмірі не повернуті, та враховуючи встановлену ст.204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 19000 доларів США. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судове рішення ухвалене на користь позивача, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 7821,62 грн. витрат на сплату судового збору. \~ \~ \~ \~На підставі ст.15, 16, 203, 215, 216, 901-905 ЦК України,

Outcome: approved