Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача, третіх осіб, в якому просить визнати виконавчі написи вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 16 червня 2021 року за №25977 щодо стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №BL_КГ100087892 від 26.10.2011 року у розмірі 49458,21 грн. та за №25155 щодо стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №BL_ЖГ00014935 від 25.02.2011 року у розмірі 14730,04 грн. такими, що не підлягають виконанню, стягнути судовий збір. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 лютого 2011\~року між\~Публічним Акціонерним\~Товариством «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~ВL_ЖГ00014935\~згідно якого\~ [PERSON] \~отримала кредит\~у розмірі\~14000.00\~грн.,\~термін повернення\~кредиту 25\~лютого 2014\~року.\~За користування\~кредитними коштами\~встановлена процентна\~ставка 20.00%\~річних,\~та щомісячна\~плата у\~вигляді комісії\~за управління\~кредитом в\~розмірі 1,75%\~від суми\~кредиту.26 жовтня 2011\~року між\~Публічним Акціонерним\~Товариством «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~ВL_КГ00087892\~згідно якого\~ [PERSON] \~отримала кредит\~у розмірі\~30000.00\~грн.,\~термін повернення\~кредиту 26\~жовтня 2014\~року.\~За користування\~кредитними коштами\~встановлена процентна\~ставка 0.01%\~річних,\~та щомісячна\~плата у\~вигляді комісії\~за управління\~кредитом в\~розмірі 3,00%\~від суми\~кредиту.Публічне Акціонерне\~Товариство «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~скористалось своїм\~правом на\~звернення до\~суду з\~метою стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~№ BL_KГ100087892\~від 26.10.2011\~року.Рішенням Біляївського\~районного суду\~Одеської області\~від 18.12.2015\~року по\~справі №\~496/4406/15-ц\~за позовом\~ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~до [PERSON] ,\~в позові\~ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~відмовлено повністю.Не погодившись\~з таким\~рішенням суду,\~ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~подав відповідну\~апеляційну скаргу.22\~березня 2016\~року ухвалою\~Апеляційного суду\~Одеської області\~апеляційну скаргу\~представника публічного\~акціонерного товариства\~«Всеукраїнський Акціонерний\~банк» на\~рішення Біляївського\~районного суду\~Одеської області\~від 18\~грудня 2015\~року у\~цивільній справі\~№ 496/4406/15-ц\~за позовом\~публічного акціонерного\~товариства «Всеукраїнського\~акціонерного банку»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~повернуто апелянту.Таким чином, судове рішення у справі № 496/4406/15-ц від 18.12.2015 року набрало законної сили. З часу ухвалення рішення по справі жодні вимоги як позовні так і позасудові на адресу позивача щодо виконання умов кредитних договорів не надходили. Однак, на прикінці 2023 року коли на банківську картку [PERSON] була зарахована заробітна плата, позивач помітила, що її сума значно менша, тому звернулась до бухгалтерії Регіонального структурного підрозділу Одеського терміналу філії «ЦТС Ліски» АТ «Укрзалізниця», де офіційно працевлаштована, де їй повідомили, що надійшов лист приватного виконавця Качурки В.В. про стягнення з [PERSON] заборгованості на підставі виконавчого напису №25977 від 1606.2021 року. Позивач звернулася до приватного виконавця Качурки В.В. з метою ознайомлення із матеріалами справи, 18.07.2023 року приватним виконавцем надану позивачу матеріали виконавчих проваджень для ознайомлення. Таким чином, тільки ознайомившись із матеріалами виконавчих проваджень, позивач довідалась про існування вказаних вище виконавчих написів нотаріуса, та взагалі про факт відступлення права вимоги по кредитам, іншій юридичній особі, на поштову адресу [PERSON] не надходило жодної кореспонденції щодо виконавчого провадження. Позивач не визнає заборгованості та стверджує про пропуск строку давності щодо стягнення з позивача боргу за кредитними договорами, тобто вимоги стягувана за зазначеними договорами не є безспірними, а тому не можуть бути стягнуті в позасудовому порядку. У зв`язку з вище викладеним, представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 28.01.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Горяєву І.М. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 року справу прийнято до провадження. Позивачка та її представник до судового засідання не з`явилися, але від представника позивачки, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», до суду надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій просила розглянути справу за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 207). Представник відповідача до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 4 ст. 128 ЦПК України (а.с. 107, 153, 162, 199, 203, ), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивачки не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Треті особи приватний нотаріус Київського нотаріального округу Данич О.Ф., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. до судового засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. були вчинені виконавчі написи за №25977 щодо стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №BL_КГ100087892 від 26.10.2011 року у розмірі 49458,21 грн. та за №25155 щодо стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №BL_ЖГ00014935 від 25.02.2011 року у розмірі 14730,04 грн. (а.с. 29, 57). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. від 22.08.2022 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 25155 від 16.06.2021 року (а.с. 33-34). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. від 22.08.2022 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 25977 від 16.06.2021 року (а.с. 61-62). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.12.2015 року по справі № 496/4406/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] , в позові ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовили повністю (а.с. 7-8). Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» подав відповідну апеляційну скаргу. 22\~березня 2016\~року ухвалою\~Апеляційного суду\~Одеської області\~апеляційну скаргу\~представника публічного\~акціонерного товариства\~«Всеукраїнський Акціонерний\~банк» на\~рішення Біляївського\~районного суду\~Одеської області\~від 18\~грудня 2015\~року у\~цивільній справі\~№ 496/4406/15-ц\~за позовом\~публічного акціонерного\~товариства «Всеукраїнського\~акціонерного банку»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~повернуто апелянту\~(а.с.\~9-10).Таким чином, судове рішення у справі № 496/4406/15-ц від 18.12.2015 року набрало законної сили. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржниця мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачкою повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. У позові представник позивачки вказує на те, що з часу ухвалення рішення у справі №496/4406/15-ц жодні вимоги як позовні так і позасудові на адресу позивача щодо виконання умов кредитних договорів № BL_КГ100087892 від 26.10.2011 року та № BL_ЖГ00014935 від 25.02.2011 року не надходили. Тільки після ознайомлення із матеріалами виконавчих проваджень, позивач довідалась про існування вказаних виконавчих написів, позивачу не надходило жодного повідомлення щодо виконавчого провадження, переуступки права вимоги за кредитними договорами, жодних вимог від нового кредитора, та взагалі будь-яких документів, що стосуються заборгованості за кредитним договорами № BL_КГ100087892 від 26.10.2011 року та № BL_ЖГ00014935 від 25.02.2011 року. Позивач не визнає заборгованості щодо кредитних договорів № BL_КГ100087892 від 26.10.2011 року та № BL_ЖГ00014935 від 25.02.2011 року. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів представника позивачки. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчими написами, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірних написів не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчими написами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорювані виконавчі написи нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому вони підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved