Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Богач А.А. звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог), до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . А також просив припинити з дати звернення із позовом до суду стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу від 09 листопада 2018 року , виданого Красилівським районним судом Хмельницької області у справі № 677/1638/18; стягнути з [PERSON] та з [PERSON] на користь та утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожного, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідно до свідоцтв про народження дітей їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Діти перебувають на обліку служби у справах дітей Антонінської селищної ради, як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах. Догляд за дітьми фактично проводить їх бабуся [PERSON] , яка виховує онуків, піклується про їх стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує всім необхідним. Батьки майбутнім дітей не переймаються, не виконують належним чином батьківські обов`язки, а саме: не проживають разом із дітьми, не забезпечують дітей матеріально, не беруть участі у вихованні. При неодноразовому обстежені умов проживання дітей, фахівцями із соціальної роботи встановлено постійну відсутність батьків за їхнім місцем проживання. На звернення до органів поліції про притягнення батьків до відповідальність за ухилення від виконання ними батьківських обов`язків, органами поліції надавалася відповідь про неможливість притягнення до відповідальності [PERSON] та [PERSON] , оскільки не встановлено їхнє місце перебування, що дає підстави рахувати, що батьки самоусунулися і ухиляються від виконання своїх обов`язків по її вихованню, а тому просить позов задовольнити. 30 серпня 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Симоненко Т.В. подав до суду відзив, в якому заперечив що позовних вимог, вказав, що в поданому до [PERSON] позові не доведено факту його свідомого порушення батьківських обов`язків або злісного не виконання вимог та рекомендацій органів опіки та піклування. Не дивлячись на те, що діти відповідача від першого шлюбу фактично з ним не проживають, [PERSON] намагається системно підтримувати з ними спілкування та брати участь у забезпеченні їх фінансових потреб. Зазначає, що він має намір брати участь у вихованні дітей, підтримувати з ними спілкування та родинний зв`язок, відтак категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. 12 вересня 2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що зазначені у відзиві твердження представника відповідача про виконання батьківських обов`язків [PERSON] нічим не підтверджені та суперечать наявним у справі документам. Ухвалою суду від 05 липня 2024 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 16 січня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, вказала, що вона є матір`ю [PERSON] . З 2006 року відповідачі проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання в них народилося четверо дітей. За час проживання донька не раз скаржилася, що [PERSON] її [NUMBER] і знущається над нею. В 2018 році її донька приїхала з чотирма дітьми до неї. До січня місяця 2019 року вона була дома, потім покинула дітей і поїхала в м. Хмельницький на роботу і після того вже припинила приїжджати. Ще в квітні 2019 року приїхала, а потім знову на півтора року зникла. Потім в червні 2020 року навідалася до дітей, і останній раз вона з`явилася в селі в жовтні 2020 року, після цього вона вже більше не з`являлася і ніхто її не бачив. З того моменту зв`язку вони не підтримують і де донька може бути, вона не знає. Діти також з нею контакту не мають. Вона навіть не приїхала на похорон батька, хоча перебувала в м. Хмельницькому. Єдине коли вона з`явилася, то це тоді, коли було звернення на передачу «Стосується кожного», тоді її знайшли редактори передачі. Перед передачею вона подзвонила і кричала, що чого це в неї мають забирати дітей. Казала, що потім передзвонить і обіцяла приїхати на передачу, але не дзвонила і на передачу не приїхала. З того часу з нею зв`язку немає. Батько також не допомагав і не допомагає дітям, не приймає жодної участі в їх житті, навчанні, вихованні. Коли була передача, то він після передачі поїхав з дітьми в село і прожив з ними десь місяць. Після цього поїхав до себе додому і ще десь місяць спілкувався з дітьми, а потім спілкування закінчилося. Дуже рідко міг написати: «Як справи? Що робите?» Гроші на початку передавав, а потім чотири роки можна сказати, що нічого взагалі не передавав і нічим не допомагав. Не цікавиться ні життям, ні навчанням дітей. Коли діти просять, що б він приїхав, то в нього завжди є відговори, то карантин, то війна, то ще щось. Не раз зверталася до нього за допомогою, бо важко четверо дітей одній забезпечувати, але допомоги від нього не було. Представник позивача підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, представник у відзиві зазначив, його довіритель позов визнає частково, а саме в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання дітей не заперечує, в іншій частині просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Антонінської селищної ради Хмельницького району в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та заяву, в якій просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Оржицької селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що є сином [PERSON] та [PERSON] . На даний час йому 16 років. До 6 років він проживав разом зі своїми мамою, татом, братом та сестрами в м. Полтаві. Потім батьки посварилися і мама з дітьми переїхала до бабусі. Там вона прожила з ними десь півроку, а потім кудись пропала. Так вони залишилися проживати з бабусею та дідусем, які були їм за батьків. Вони піклувалися ними, дідусь водив до школи, а бабуся у лікарню, займалися їхнім вихованням та утриманням. Батько за цих 10 років навідував їх лише один раз. Матір також бачив дуже давно. Батьки не виконують своїх батьківських обов`язків, не цікавляться їхнім життям, навчанням, тому вважає за необхідне позбавити їх батьківських прав, оскільки фактично батьків вже дано в нього немає. Свідок [PERSON] пояснила, що є донькою [PERSON] та [PERSON] . На даний час їй 17 років. Коли вони проживали однією сім`єю, то дуже часто між батьками виникали сварки та бійки, через те, що вони вживали алкоголь. Під їх удар не раз попадала вона. Десь у 2018 році, після чергової сварки, вони з матір`ю переїхали до бабусі, де і проживають на даний час, але без матері. З матір`ю зв`язку не підтримують і не мають вже 5 років. Батько останній раз написав листа 20 грудня. Все робила бабуся, одягала, кормила, виховувала, вчила. Фактично функцію батьків виконували бабуся та дідусь. В 2021 році батько приїжджав на телепередачу «Стосується кожного» і тоді вони зустрілися, але він сказав, що в нього нова сім`я, дитина. Запрошував до себе в гості, але казав, що б квитки купували самі, а він потім кошти віддасть. Але навіть якщо б він оплатив дорогу, то вона не хотіла б до нього їхати. Ні на які свята та дні народження батько їх не вітає. Крім неотримання матеріальної підтримки, вона не отримує від батька і моральної підтримки. Він не знає, що відбувається в її житті вона не підтримує жодного емоційного зв`язку з ним, він чужа людина. Вона розуміє наслідки позбавлення батьківських прав, тому свідомо погоджується на такий крок. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є невісткою позивачки, з дітьми познайомилася в серпні 2019 року, коли везли їх в Хмельницький на обстеження. Взнала, що матері і батька біля них немає, тому почали допомагати всі хто чим може, бо бабі з дідом було важко з чотирма дітьми. Вона знала, що мати дітей десь на роботі у м. Хмельницькому. Потім знайшла матір в м. Хмельницькому на роботі і та пообіцяла приїхати до дітей. Один раз приїхала, трохи побула, а потім знову пропала і змінила номер телефону. Через рік прийшла до них в гості і пообіцяла дітям гроші, але грошей не було і знову пропала, і змінила номер. На словах вона не заперечувала, що має намір піклуватися про дітей, але в її діях вбачається повне ухилення від виконання батьківських обов`язків. Батька дітей вона бачила в 2021 році один раз, коли після передачі він їхав від дітей, і то він казав, що мусив їхати з ними. Діти, з того часу як вона їх знає десь з 2018 року, проживають з бабусею. Матеріально їх забезпечує бабуся та рідні. Коли вона спілкується з дітьми, то намагається не чіпати тему батьків, оскільки їм важка і болісна ця тема, їм прикро, що в інших дітей є батьки, а їх покинули. Крім того, коли робили [PERSON] паспорт, то мати відмовилась надати свій, щоб дитина отримала паспорт. Останній раз, коли вони бачились, то [PERSON] народила дитину від нового чоловіка. Їй відомо, що новій сім`ї сказала, що вона сирота з дитячого будинку і ніяких дітей у неї немає. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] , батьки участі у вихованні та утриманні дітей не беруть. Мати зникла у 2020 році, а батько тільки раз навідувався до дітей. З 2018 року жили в Полтавській області, то навіть там діти не були належно забезпечені. Потім, через конфлікт, сестра переїхали з дітьми до матері. Батько кілька разів передавав передачі та кілька разів передавав кошти максимум 4 тис. грн. на чотирьох дітей, останній раз у 2021 році. Батько вихованням дітей не займається, не цікавиться їхнім життям, навіть не вітає на день народження, не телефонує, тільки писав SMS-повідомлення. Батько їх не забрав до себе, не приїжджав до них. Від дітей вона чула, що колись батько обіцяв їх забрати до себе, але так і не забрав. Поки діти були менші, то не розуміли, що їх покинули та позбавили права на життя в нормальній сім`ї. На даний час вони це розуміють і їм це прикро. Вони нічого не хочуть чути про своїх батьків. Останній раз вона спілкувалася з сестрою 4 роки тому, коли їх батько - дідусь дітей, лежав у лікарні. Коли батько помер, вона їй повідомила, але [PERSON] на похорон не приїхала, тому вона не хоче з нею спілкуватися. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала на базарі в м. Хмельницькому, і [PERSON] прийшла також працювати, це було десь 2019-2020 роки, вони познайомилися і з того часу спілкувалися. Вона працювала десь 7 місяців, потім власник торгівельної точки сказав, що [PERSON] прогулює роботу. Тоді вона зателефонувала до неї спитатися в чому справи і вона їй скала, що знайшла чоловіка і живе в м. Тернопіль. Десь приблизно через місяць півтора вона подзвонила з плачем і сказала, що її чоловік вигнав і чи можна в неї пожити і піти знову торгувати, на що вона погодилася. Прийняла до себе жити і влаштувала на роботу. Коли вона була на роботі, то [PERSON] вживала алкоголь, водила мужиків і це все проходило при її власній дитині, тому вона її вигнала, але речі залишила. Тоді вона через «фейсбук» почала шукати родичів, щоб ті забрали речі і знайшла [PERSON] (невістку). Вона приїхала з [PERSON] і [PERSON] забрали її речі. Вона казала, що в неї немає дітей, про те що в неї четверо дітей вона дізналася, коли забирали речі. Останній раз вона з нею спілкувалася, коли віддала речі, десь рік - півтора, то остання через «Тік-Ток» їй погрожувала за те, що віддала речі, але потім вона видалила свою сторінку і вона не знає де [PERSON] зараз знаходиться і зв`язку з нею немає. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження: серії [NUMBER] від 22 січня 2020 року (повторно) [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 22 січня 2020 (повторно) року [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 22 січня 2020 року (повторно) [PERSON] , [INFO] та серії [NUMBER] від 22 січня 2020 року (повторно) [PERSON] , [INFO] , їхніми матір`ю є [PERSON] та батьком - [PERSON] . Як вбачається з рішення № 258 від 29 листопада 2019 року виконкому Антонінської селищної ради Хмельницької області до Оржицького виконавчого комітету Полтавської області було направлено рішення виконкому Антонінської селищної ради Хмельницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 28 листопада 2019 року, 16 лютого 2021 року, 02 березня 2021 року, 06 липня 2021 року, 27 жовтня 2021 року, 26 травня 2022 року, 06 березня 2024 року та акту оцінки потреб сім`ї/особи від 07 березня 2024 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , окрім [PERSON] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час візитів було встановлено, що мати та батько не виконують батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, не проживають разом з дітьми, не створюють умови для проживання та розвитку дітей, не забезпечують їх повноцінним харчуванням, одягом. Доглядом та вихованням дітей займається бабуся - [PERSON] . Умови проживання дітей належні. [PERSON] у 2021 році звернулася із заявою до органів поліції з проханням відшукати матір чотирьох дітей [PERSON] та зобов`язати її виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей. Відповіддю № 9138 від 15 грудня 2021 року ВПД № 2 ГУНП ХРУП в Хмельницькій області повідомлено [PERSON] , що в ході перевірки не представилось можливим встановити місце знаходження [PERSON] , [INFO]. Крім того службою у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницької області було ініційовано звернення до органів поліції щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] . Відповіддю № 4290 від 27 травня 2022 року ВПД № 2 ГУНП ХРУП в Хмельницькій області повідомлено, що в ході перевірки з`ясовано, що батьки дітей дійсно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки давно не проживають з дітьми, не цікавляться ними та не приймають ніякої участі у їх виконанні, чим порушують ст. 184 КУпАП. Але оскільки місце знаходження даних осіб на даний час невідоме, то притягнути їх до адміністративної відповідальності за вищезазначеною статтею неможливо. Відповідно до наказу № 7 від 03 травня 2022 року службою у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області постановлено на облік дітей, які опинилась у складних життєвих обставинах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно характеристик навчальних закладів, де проходять навчання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зазначено, що батьки не приділяють увагу вихованню дітей, не цікавляться їхніми досягненнями, не відвідують батьківські збори. Вихованням дітей займається бабуся - [PERSON] , яка приділяє належну увагу вихованню онуків. Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Антонінської селищної ради 21 жовтня 2024 року № 571, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Оржицької селищної ради 13 листопада 2024 року № 15, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, в матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява [PERSON] від 10 червня 2020 року, в якій останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Наслідки позбавлення батьківських прав йому роз`яснені та зрозумілі. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачка жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відсутність побачень з дитиною та навіть спроб їх здійснення, свідчить про відсутність інтересу до дитини з боку відповідача, що відповідно до рішення «Хант проти України» є підставою для позбавлення батьківських прав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей, оскільки остання не приймає участі в житті дітей, не здійснює їх виховання, не піклується про їхній фізичний та моральний розвиток, не має жодного зв`язку із дітьми, що в умовах сучасних можливостей для комунікації свідчить про її свідоме ухилення та небажання виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та розвитку дітей, а тому суд приходить до висновку, що така поведінка відповідача є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав. При цьому судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та допускається при наявності вини в його батька/матері, які належно не виконують своїх батьківських обов`язків. Суд роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що судовим наказом Красилівського районного суду Хмельницької області з [PERSON] на користь [PERSON] наказано стягувати аліменти на дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено, неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем [PERSON] та повністю знаходяться на її утриманні, що також підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки [PERSON] . Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, а також те, що суд дійшов висновку щодо позбавлення батьківський прав відповідачки [PERSON] стосовно її дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (на утримання яких стягуються аліменти з відповідача [PERSON] ), суд вважає за необхідне припинити примусове стягнення на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Красилівського районного суду Хмельницької області № 677/1638/18 від 09 листопада 2018 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дітей, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 18 червня 2024 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Суд зауважує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, як передбачено частиною другою статті 166 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачі проживають окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачі є особами працездатного віку, доказів про неможливість сплачувати аліменти відповідачами суду не надано, виходячи з мінімальних потреб дітей для забезпечення їм належного рівня життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду (за вимогу про стягнення аліментів), а тому в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» на момент звернення позивача до суду із позовною заявою, у розмірі 1211,20 грн., тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі по 605,60 грн. з кожного. Крім того, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі по 1211,20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved