Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, 17.09.2025 року звернулася у суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.03.2023 року у відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району надійшла інформація про виявлення працівниками поліції малолітнього [PERSON] , [INFO] , який жебракував в громадських місцях просивши гроші на ЗСУ. 10.03.2023 року працівниками відділів «Служба у справах дітей», соціальної роботи Залізничного району та з інспекторами ювенальної превенції ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснено візит по фактичному місцю проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , де були незадовільні умови для проживання та виховання малолітньої дитини. 10.03.2023 року малолітнього [PERSON] тимчасово поміщено в притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації. 24.03.2023 року малолітнього [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері [PERSON] та батька [PERSON] від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини. [INFO] малолітнього [PERSON] тимчасово поміщено в КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей Рідні» Львівської міської ради. З метою підвищення батьківського потенціалу та налагодження стосунків у сім`ї батьків дитини скеровано у відділення «Служби підтримки сім`ї» комунальної установи «Рідні» Львівської міської ради. Відповідач [PERSON] двічі відвідала дитину та консультації психолога, а батько дитини - [PERSON] відвідав п`ять консультацій психолога. Батько дитини переконаний, що тільки він зможе подбати про дитину і що погана поведінка сина викликана лише тим, що він довго не бачиться із ним. 21.07.2023 року малолітнього [PERSON] було повернуто на спільне проживання та виховання батькові та 01.09.2023 року [PERSON] було знято з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із зміною місця проживання та відсутністю підстав для взяття на облік за новим місцем проживання. 04.04.2024 року стало відомо, що до відділу «Служба у справах дітей» Франківського району неодноразово надходили повідомлення про самовільне залишення малолітнього [PERSON] свого місця проживання, виявлення дитини без батьківського піклування та схильності до жебракування. 27.03.2024 року [PERSON] повторно поміщений до КУ «Рідні» ЛМР де перебуває на даний час. Через відсутність батька дитини, якого 29.04.2024 року було відправлено для проходження військової служби в ЗСУ, його звернення про повернення дитини на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації залишено без розгляду. З матір`ю дитини працівниками відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району неодноразово проведені розгорнуті профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо повернення сина в сімейну форму виховання та належного виконання нею батьківських обов`язків, попереджена про відповідальність батьків, яка наступає у випадку порушення прав дитини. Однак, мати дитини щодо повернення їй сина за консультацією до відділу у «Служба у справах дітей» Залізничного району не зверталась. З 24.05.2023 року відповідач була зарахована до відділення «Служба у підтримки сім`ї» КУ «Рідні» ЛМР, терміном на один рік. За перший період перебування дитини у закладі мати відвідала сина лише двічі, а за період повторного потрапляння [PERSON] у заклад вона жодного разу не відвідала сина та не цікавилася ним. В подальшому відповідач повідомила, що не має змоги займатися вихованням сина та повертати його додому не має наміру, від запропонованих соціальних послуг, які б сприяли підвищенню батьківського потенціал, матір дитини відмовилась. Таким чином, відповідач самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16.10.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п?ятнадцятиденний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву та третій особі - п`ятнадцятиденний строк для подання пояснення на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання пояснень щодо нього, із викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову або відзиву. 16.12.2024 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких зазначила, що вперше [PERSON] потрапив до їхнього закладу 30.03.2023 року на підставі скерування СуСД Залізничного району від 30.03.2023 року та влаштований на підставі наказу КУ «Рідні» ЛМР «Про зарахування до відділення «Термінове влаштування дітей» для отримання соціальної послуги [PERSON] » від 30.03.2023 року, де перебував до 21.07.2023 року. 27.03.2024 року хлопець потрапив до Центру вдруге, де адаптувався швидко, однак часто порушував правила Центру, неодноразово здійснював спроби втечі, малював плани втечі, збирав ключі та дроти для відмикання дверей, постійно намагався привернути до себе увагу. Останнім часом частіше почав проявляти агресію по відношенню до дітей та працівників Центру. З 27.03.2024 року [PERSON] тричі перебував на лікуванні у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». Під час першого потрапляння дитини до Центру, за весь час його перебування відповідач бачилася з дитиною лише два рази. Вона не цікавилася життям [PERSON] , на звичайні запитання про сина не могла дати відповіді, оскільки дитина тривалий час проживала з батьком. Під час другого потрапляння [PERSON] до Центру, із 27.03.2024 року по теперішній час, відповідач взагалі не цікавиться життям сина, його освітніми та медичними потребами. Мати лише написала заяву-згоду Службі у справах дітей Залізничного району від 16.07.2024 року на проведення медичного обстеження та госпіталізацію сина. Мати дитини жодного разу не поцікавилася станом дитини, не відвідала та, зокрема, не звернулася із заявою про дозвіл на відвідування дитини. 20.01.2025 року в порядку ст.200 ЦПК України судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що [PERSON] потрібний додатковий догляд, якого вона не може забезпечити, оскільки не має на це часу. Вона намагалася працювати із психологом у школі, однак результатів це не дало, оскільки син є складною особистістю. В березні 2023 року у неї вперше вилучили сина до Центру, де він пробув близько шести місяців. За цей період вона до нього навідувалася, а після [PERSON] знову почав з нею проживати. Коли сина вдруге помістили у Центр, то вже до нього вона не приходила і не цікавилася дитиною. Вважає, що тільки батько [PERSON] має на нього вплив. Вона з [PERSON] домовилася, що син буде проживати із ним, оскільки вважає, що дитині комфортніше проживати із батьком. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що дитина потребує особливих потреб, а мати не може виконувати свої батьківські обов`язки. На даний час він не має можливості забрати сина додому, оскільки перебуває на службі в ЗСУ, однак 1-2 рази на тиждень приходить навідувати сина до Центру та співпрацює із службами. Представник третьої особи Комунальної установи «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради - Дерефінка Ю.Р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що мати життям сина не цікавиться та не піклується про нього. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи, представника третьої особи та думку малолітньої дитини, дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, орган опіки і піклування. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно витягу №00028362570 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 21.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 13.08.2015 року позов задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.12.2013 року у Залізничному відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №460 (а.с.10-11). Згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2018 року [PERSON] та [PERSON] 14.07.2018 року зареєстрували шлюб та після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.14). Як вбачається із клопотання №468 від 23.12.2022 року адміністрація середньої загальноосвітньої школи №77 м.Львова з поглибленим вивченням економіки та управлінської діяльності просить посприяти відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служби у справах дітей» УО ДР ЛМР у влаштуванні [PERSON] , учня 2 А класу, до молодіжного навчального центру ім.СВ.Івана Боско, як дитини, яка опинилась в складних життєвих обставинах (а.с.27) Згідно акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 10.03.2023 року , 10.03.2023 року о 13.36 год. на [ADDRESS] був виявлений [PERSON] , [INFO] . Зі слів дитини вдалося встановити, що в помешканні в якому він проживає антисанітарні умови, відсутня їжа, чиста білизна, що загрожує здоров`ю та життю дитини (а.с.17). За результатами акта було складено висновок оцінки потреб сім`ї, з яким ознайомилася , погодилася та підписалася [PERSON] (а.с.42) Листом №02-02/90 від 10.03.2023 року адміністрація середньої загальноосвітньої школи №77 м.Львова з поглибленим вивченням економіки та управлінської діяльності повідомила Начальнику відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служби у справах дітей» УО ДР ЛМР, що учень 2-А класу [PERSON], близько 19.00 год. 09.03.2023 року біля «Сільпо», що на вул.Широкій був затриманий поліцією. Хлопець просив у перехожих гроші на ЗСУ. Зі слів вчителя [PERSON] мама - [PERSON] написала представникам поліції пояснення і забрала хлопця додому. Хлопчик проблемний, має висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи (а.с.28). Актом оцінки потреб від 14.03.2023 року встановлено, що [PERSON] з батьком не спілкується, а з вітчимом негативні стосунки (а.с.39-41) Згідно наказу №155 від 24.03.2023 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням матері - [PERSON] та батька - [PERSON] від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини [PERSON] [INFO] , дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.19) Відповідно до характеристики СЗШ №72 від 28.06.2023 року [PERSON] навчається в СЗШ №72 з 10.04.2023 року та за час навчання батьки шкільним життям дитини не цікавилися (а.с.30) Згідно характеристики СЗШ №31 [PERSON] навчався у даній школі з 01.09.2023 року по 03.2024 року. За час навчання лише батько опікувався сином, приводив та забирав його зі школи, цікавився його навчанням, досягненнями і взаємовідносинами з однолітками (а.с.31) 30.03.2023 року малолітній [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , був скерований до відділення «Термінове влаштування дітей» комунальної установи «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради, терміном з 30.03.2023 року по 30.06.2023 року (а.с.18) Листом №4-260810-31696 від 20.07.2023 року «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради повідомив начальнику відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей ДГП ЛМР, що малолітній [PERSON] , [INFO] , був зарахований до відділення «Термінове влаштування дітей» Центру на підставі скерування відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики ЛМР. На момент влаштування дитина була активна, відкрита до спілкування, хлопець перебував в стабільному стані та досить швидко адаптувався до нового середовища в Центрі. За час перебування [PERSON] на відділенні «Термінове влаштування дітей» проявив себе як дитина, яка потребує постійної уваги зі сторони дорослого. На підставі заяви [PERSON] та скерування відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району від 11.05.2023 року матір була зарахована на послуги до КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» ЛМР. Матір була на консультації психолога та відвідала дитину два ради - 24.05.2023 року та 22.06.2023 року. Батько дитини [PERSON] на підставі заяви від 22.06.2023 року та скерування відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району від 11.05.2023 року [PERSON] відвідав 5 консультацій із практичним психологом. Батько щотижня відвідував дитину з моменту влаштування (а.с.35) Згідно погодження на завершення надання послуг у КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» ЛМР та доцільності передачі дитини №4-260001-31920 від 21.07.2023 року відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району погоджує вибуття малолітнього [PERSON] , [INFO] , та його передачі на спільне проживання та виховання батькові [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.20) На підставі наказу Управління «Служба у справах дітей» ДГП ЛМР №414 від 01.09.2023 року [PERSON] , 21.10.2023 року знятий з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із зміною місця проживання та відсутністю підстав для взяття на облік за новим місцем проживання (а.с.21) Листом №4-260001-18104 від 04.04.2024 року відділ «Служба у справах дітей» Франківського району повідомив начальника відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району Коваля А. про те, що у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району неодноразово, а саме з 14.03.2024 року по 27.03.2024 року поступали усні повідомлення щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , якого при самовільному покиданні місця проживання було виявлено без батьківського піклування та жебракування (а.с.23) 27.03.2024 року малолітній [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , був скерований до відділення «Термінове влаштування дітей» комунальної установи «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради з 27.03.2024 року по 26.06.2024 року (а.с.22) Згідно листа відділу «Служба у справах дітей» Франківського району №4-260001-23378 від 30.04.2024 року, 29.04.2024 року здійснено черговий візит за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що [PERSON] працівники територіального центру комплектування та соціальної підтримки відправили для проходження військової служби в ЗСУ. Враховуючи наведене, а також відсутність [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації, звернення [PERSON] залишено без розгляду (а.с.24) Відповідно до психологічної характеристики комунальної установи «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради від 21.05.2024 року малолітній [PERSON] має потребу психічного захисту, прийняття та розуміння, зв`язку із значимим дорослим. Потребує позитивного підкріплення правильної поведінки (звернення уваги на хорошу поведінку дитини) (а.с.32) Згідно письмових пояснень від 01.07.2024 року [PERSON] повідомила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбудеться 04.07.2024 року, її не буде. Свого сина забирати вона не буде, а його вихованням буде займатися батько дитини. Щодо можливого позбавлення її батьківських прав відносно сина не заперечує та правові наслідки їй зрозумілі (а.с.47) 01.07.2024 року відділ «Служба у справах дітей» Франківського району просить відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району надати інформацію про заходи, які було вжито Відділом з метою захисту прав малолітнього [PERSON] та запобігання соціального сирітства, передачі малолітнього на виховання та спільне проживання матері [PERSON] (а.с.25-26) Листом №4-260810-35818 від 01.07.2024 року центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради повідомив начальника відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району про те, що за результатами індивідуальних консультацій можна зробити висновок, що [PERSON] не усвідомлює власних труднощів, не готова працювати над їх вирішенням, спостерігається низький батьківських потенціал. Ситуація в родині [PERSON] напружена, відбуваються конфлікти з чоловіком, окрім того наразі четверо людей змушені жити в одній кімнаті, тому місця для сина [PERSON] не вистачає. Не дивлячись на складні життєві обставини [PERSON] не скористалася послугами центру, які були включені до індивідуального плану надання соціальної послуги консультування. На другу заплановану консультацію вона не з`явилася, на телефонні дзвінки фахівців не відповідала. Прийняте рішення про відрахування, у зв`язку із закінченням терміну договору про співпрацю (а.с.36) Також встановлено, що фахівцями Залізничного відділення соціальної роботи Філії соціальної роботи та психологічної підтримки КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» було здійснено декілька візитів за адресою проживання сім`ї [PERSON] - [ADDRESS] , проте дверей у помешкання ніхто не відчинив. В телефонному режимі [PERSON] повідомила, що не має змоги займатися вихованням свого сина - [PERSON] , [INFO] , і не планує повертати його додому на виховання. Також, від запропонованих фахівцем соціальних послуг, які б сприяли поверненню дитини додому, матір відмовилася, повідомивши, що не потребує їх на даний час (а.с.43) Відповідно до епікризів виписних КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] , [INFO] , з 22.07.2024 року по 13.08.2024 року та з 11.10.2024 року по 08.11.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом - опозиційно акцентуйований розлад; порушення активності і уваги (а.с.98, 99) Відповідно до ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. 21.02.2025 року в судовому засіданні суд заслухав думку малолітнього [PERSON] , який зазначив, що спочатку він проживав із матір`ю, однак через деякий час мама почала говорити, щоб він йшов жити до батька, оскільки не хоче за ним піклуватися. Після цього він став проживати з батьком, проте через деякий час він втік від батька і на даний час проживає у Центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні». Вказав, що хоче проживати з батьком, при цьому зазначив, що коли проживав із матір`ю, то її сім`я його не ображала і мама допомагала йому з уроками. За час його перебування у Центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» до нього час від часу приходить тато, а мама жодного разу не відвідувала його. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Як зазначається у ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`зками. З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У §54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дана позиція узгоджується із викладено у постанові Верховного Суду України від 10.11.2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23). У частинах першій, четвертій статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, в розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 10.11.2023 року у справі № 401/1944/22 заяви відповідачки, в яких вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Таким чином, суд не приймає до уваги заяву [PERSON] про визнання позову, оскільки відмова матері від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). Висновком Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, №107674 від 26.07.2024 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.54-56). Частиною 6 ст.19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тлумачення ч.6 ст.19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 18 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав. Аналізуючи висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її сина, суд наголошує на тому, що органом опіки та піклування, жодним чином не мотивована саме доцільність позбавлення матері батьківських прав, не було з`ясовано можливість застосування до відповідача інших попереджувальних заходів впливу замість позбавлення батьківських прав. Також, суд наголошує на тому, що під час розгляду справи встановлено, що зв`язок між матір`ю та сином не втрачено, відповідач психічно здорова людина, відсутні будь-які підтвердження фактів зловживання спиртними напоями та перебування на відповідному обліку, застосування нею насильства до дитини. Під час розгляду справи встановлено, що відсутній спір між батьками щодо визначення місця проживання [PERSON] , і між ними існує домовленість, що дитина буде проживати з батьком. Таким чином, беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення нею від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, у матеріалах справи відсутні. При цьому, як було встановлено, відповідач дійсно у певній мірі не виконувала свої батьківські обов`язки відносно малолітнього, однак враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд дійшов висновку про передчасність прийняття такого рішення та недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав, однак слід попередити її про необхідність зміни свого ставлення до обов`язку по вихованню сина. На думку суду, таке рішення буде в інтересах дитини, адже позбавлення матері на будь-який зв`язок з дитиною, а останнього - права на материнське піклування та виховання, є крайнім, тобто останнім зі всіх можливих заходом, який не може бути виправдано виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї. Таке рішення надасть можливість відповідачу змінити свою поведінку, яка перешкоджає належному забезпеченню та вихованню дитини, а дитині - зберегти свої родинні зв`язки, реалізувати природне право на батьківське піклування та підтримку. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, те що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed