Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

21.02.2025 року заявник звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 24.02.2025 року відкрито провадження по справі. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що 04 лютого 2024 року він набув право на отримання пенсії за віком після досягнення шістдесятиріччя. 23 квітня 2024 року він звернувся до відділу обслуговування громадян сервісний центр № 8 управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФ України у місті Київ відділом призначення пенсій від 30.04.2024 року № 057350008144 йому відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки йому не зараховано до страхового стажу періоди роботи в колгоспі згідно архівних довідок № 146,147 від 18.04.2024 року, виданих трудовим архівом Олександрівської селищної ради Донецької області, оскільки його прізвище записано неправильно, а по батькові зазначено неповністю, скорочено, а саме: « [PERSON] » (російська мова) замість « [PERSON] » (російська мова). Посилаючись на вказані обставини, заявник просить суд встановити факт належності йому вказаної архівних довідок № 146, 147 від 18.04.2024 року, виданих трудовим архівом Олександрівської селищної ради Донецької області. У судовому засіданні заявник заяву підтримав у повному обсязі, та просив її задовольнити. Надав суду пояснення, відповідно викладеним у заяві. Просив встановити факт, що довідки належать йому, та це вплине на збільшення строку страхового стажу, що дасть можливість піти на пенсію у 63 роки. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 04.03.2025 року на електронну адресу суду через систему «Електронний суд» надано відзив на заяву, відповідно до якого представник просив залишити без розгляду заяву, оскільки з заяви вбачається спір про право - право заявника на отримання пенсії (а.с.29-31). Свідок [PERSON] надав суду пояснення, відповідно до яких, він виріс у одному селі з заявником. Заявник разом із свідком працював у колгоспі ім. Суворова різноробочим десь у 1978-1979 роках, ще до армії. П отім свідок пішов навчатися до училища у 1979 році. Іншого [PERSON] у колгоспі ніколи не було. Свідок [PERSON] надала суду пояснення, відповідно до яких, вона заявника знає з дитинства. Він працював у них у колгоспі ім. Суворова у 1979-1980 роки, потім прийшов з армії та продовжив працювати у колгоспі у 1984-1985 роках. [PERSON] , крім цього, у колгоспі ніколи не було. Суд, вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому засіданні встановлено, що 18.04.2024 року трудовим архівом Олександрівської селищної ради Донецької області, заявникові видано архівні довідки № 146, 147 про відпрацьовані людино-дні за період роботи заявника в колгоспі імені Суворова, в яких його прізвище записано неправильно, а по батькові зазначено неповністю, скорочено, а саме: « [PERSON] » (російська мова) замість « [PERSON] » (російська мова) (а.с.20,21). Рішенням ГУ ПФ України у місті Київ від 30.04.2024 року № 057350008144 заявникові відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки йому не зараховано до страхового стажу періоди роботи в колгоспі за 1979-1985 роки, оскільки прізвище зазначено у архівних довідках неправильно, а по батькові зазначено неповністю, скорочено, а саме: « [PERSON] » (російська мова) замість « [PERSON] » (російська мова) (а.с.19). Згідно відповіді архівного відділу Краматорської районної державної адміністрації Донецької області № 06-02/09 від 20.02.2025 року, в документах архівного фонду виконавчого комітету Олександрівської районної ради народних депутатів значиться, що колгосп ім. Суворова реорганізовано та розпорядженням Представника Президента України в Олександрівському районі від 01 квітня 1994 року № 119 зареєстровано колективне сільськогосподарське підприємство (КСГП) ім. Суворова, с. Михайлівка Олександрівського району Донецької області. Розпорядженням голови Олександрівської райдержадміністрації від 07 березня 2000 року № 125р зареєстровано сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) «Михайлівське», с. Михайлівка Олександрівського району Донецької області. Відомостей про правонаступництво в статуті немає(а.с.22-23). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Олександрівським РВ УМВС України в Донецькій області від 11.12.1998 року, прізвище, ім`я по батькові заявника вказано як « [PERSON] » (українською мовою), та « [PERSON] » (російською мовою) (а.с.7-8). Також, ім`я та по батькові заявника (українською та російською мовами), правильно вказано в наступних документах: картці платника податків від 17.08.1999 р. (а.с.8); свідоцтві про народження (виданому повторно) серії [NUMBER] від 16.05.1924 р. (а.с.9); свідоцтві про шлюб [NUMBER] від 23.11.1985 р. (а.с.10); свідоцтві про восьмирічну освіту [NUMBER] від 15.06.1979 р. (а.с.11); військовому квитку [NUMBER] (а.с. 12); свідоцтві про народження сина [PERSON] серії [NUMBER] від 26.04.1988 р. (а.с.13); трудовій книжці колгоспника [NUMBER] від 05.08.1984 р. (а.с.14-15). трудовій книжці [NUMBER] від 05.09.1986 р. (а.с.16-18). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи зникнення безвісти в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. 04.03.2025 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на електронну адресу суду, через систему «Електронний суд», надала відзив на заяву, відповідно до якого просила залишити без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки із заяви вбачається спір про право - право заявника на отримання пенсії. Проте, представником заінтересованої особи, в порушення вимог ст. 178 ЦПК України, не надано підтвердження про направлення копії відзиву разом з доданими до нього документами на адресу заявника [PERSON] . Таким чином, вимоги представника заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, залишити без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне, оскільки з заяви вбачається спір про право, - право заявника на отримання пенсії є безпідставним, оскільки заявником ставиться питання лише про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, що прямо передбачено пунктом 26 зазначеної вище постанови. При цьому суд не вирішує питання про право заявника на пенсію, оскільки вирішення цього питання є дискреційним повноваженням ПФУ. При прийняті рішення суд прийняв до уваги правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 198/623/18. Оскільки, діяльність колгоспу імені Суворова, в подальшому КСГП ім. Суворова, пізніше - ТзОВ "Михайлівське" на даний час припинено, внести виправлення до архівних довідок неможливо, заявниця обґрунтовано звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України. Встановлення факту належності вказаних документів для заявника має юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей в архівних довідках, позбавляє його можливості скористатися своїм законним правом на призначення пенсії за віком. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити заяву та встановити юридичний факт того, що архівні довідки № 166,167 від 18.04.2024 року, видані трудовим архівом Олександрівської селищної ради Донецької області, належать саме заявникові. На підставі зазначеного,

Outcome: approved