Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом.. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 26.05.2016 між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2022 у справі № 758/4198/22 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживає разом із позивачем. Відповідач життям, здоров`ям та розвитком сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, не допомагає грошовими коштами на утримання сина. З лютого 2022 відповідач проживає окремо та не приймає участі у житті сина. Таким чином позивач звертається до суду із позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав відносно спільного сина [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 08.01.2025 від Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу Подільського районного суду м. Києва надійшов Висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.12.2024 № 106-10291 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в заяві на адресу суду просив розгляд справи проводити без його участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. З матеріалів справи судом встановлено, що26.05.2016 між сторонами було укладено шлюб, про що Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 890 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народився спільний син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 509. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2022 у справі № 758/4198/22 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживає разом із позивачем. Відповідач життям, здоров`ям та розвитком сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, не допомагає грошовими коштами на утримання сина. З лютого 2022 відповідач проживає окремо та не приймає участі у житті сина. Згідно висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.12.2024 № 106-10291 вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З вищенаведених письмових доказів, вбачається, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Крім того, суд бере до уваги, що відповідачка у нотаріально засвідченій заяві підтвердила свою відмову від участі у вихованні сина, що свідчить про її свідому позицію щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. Суд зважає на те, що у 2022 році відповідачка виїхала за кордон, залишивши дитину проживати з батьком, а після того створила нову сім`ю, у шлюбі народила ще одну дитину. Протягом останніх років дитина не мала спілкування з матір`ю, а відповідно до висновків педагогів та психологів, дитина не виявляє потреби у спілкуванні з матір`ю, що свідчить про відсутність емоційної прив`язаності. З огляду на зазначене, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилилася від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання її сина [PERSON] , [INFO] , з 16.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідачки, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей ті сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а також той факт, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved