Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

02.12.2024 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна. В позові зазначає, що 25 листопада 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей. Донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . За рішенням Фастівського міськрайонного суду 23 серпня 2023 року шлюб розірвано. Під час перебування сторін в шлюбі ними було придбано майно: земельна ділянка площею 0,1701 га, кадастровий номер 3224987201:01:001:0085, цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На вказаній земельній ділянці було збудовано житловий будинок, загальною площею 126,5 кв.м., житловою площею 77,1 кв.м., якому було присвоєно адресу: [ADDRESS] . Житловий будинок було зареєстровано на відповідача. Також за спільного проживання було придбано автомобіль марки JEEP, модель RENEGADE, 2016 року випуску, чорного кольору, VINZACCJBBB8HPE73431, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] . Вважає, законним та справедливим звернення до суду з даним позовом про визнання вказаного майна об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та про поділ майна. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 26.02.2025 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо визнання вказаного в позові майна спільним майном подружжя, як і не заперечував щодо визнання за позивачкою 1/2 частини на вказане майно. Заперечив щодо стягнення судових витрат. Вважав, що розподіл майна можна було здійснити поза судовим розглядом. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом встановлено, що між [PERSON] позивачем по справі та [PERSON] відповідачем по справі було зареєстровано шлюб 25 листопада 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва від 05.04.2007 року. Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] . Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.08.2023 року вказаний шлюб було розірвано. Відповідно до Договору Купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2011 року посвідченого Копійка С.В., державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 840, [PERSON] , як покупець прийняв у власність (купив) земельну ділянку, площею 0,1701 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3224987201:01:001:0085, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 25208869 від 06.08.2014 року [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Договору купівлі-продажу 5946/2022/3074929 транспортного засобу від 28.01.2022 року [PERSON] прийняв у власність транспортний засіб - марки JEEP, модель RENEGADE, 2016 року випуску, чорного кольору, VIN [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28.01.2022 року за [PERSON] зареєстровано вказаний автомобіль. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Нормами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, дослідження та оцінки всіх доказів, а також зазначення норм матеріального права, якими суд керувався при вирішенні позову. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти вимог позову. В ході розгляду справи встановлено, що за Договором Купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2011 року, [PERSON] , як покупець прийняв у власність (купив) земельну ділянку, площею 0,1701 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3224987201:01:001:0085, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та в подальшому було побудовано житловий будинок який зареєстрований за [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 06.08.2014 року. Також, придбано згідно Договору купівлі-продажу 5946/2022/3074929 транспортного засобу від 28.01.2022 року автомобіль марки JEEP, модель RENEGADE, 2016 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER] . Вказане майно було придбане сторонами у період їх шлюбу між собою. Інших належних доказів яки б заперечували даний факт сторонами надано не було. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно з частиною першою цієї статті кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Звертаючись до суду з даним позовом позивачем зазначено, що є законним та справедливим про визнання зазначеного майна об`єктами спільної сумісної власності та визнання за нею частки вказаного майна. Відповідач не заперечував проти вказаних вимог. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов є обгрунтованим, грунтується на чинному законодавстві і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 6020,36 грн.

Outcome: approved