Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] помер [PERSON] , про що 10.04.2024 року складено відповідний актовий запис № 92 Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 10.04.2024 року. Після смерті Спадкодавця відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; земельні ділянки площею 3.1169 га. кадастровий номер 0574582200:02:002:0031, площею 3,1898 га, кадастровий номер 4582200:01:002:0119, площею 3,1903 га, кадастровий номер 0524582200:01:002:0057, розташовані на території Гришовецької сільської ради Вінницького р-ну Вінницької обл. За життя Спадкодавець склав Заповіт від 29.09.2016, згідно якого все належне йому майно заповів своєму синові [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних частках кожному. Позивач після смерті батька звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька на підставі заповіту, на підставі якої була заведена спадкова справа № 55/2024. Відповідач подала нотаріусу належним чином завірену заяву про відмову від спадщини за заповітом на користь свого брата [PERSON] . Дана заява приєднана до спадкової справи. 21.10.2024 нотаріусом було видано позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені земельні ділянки. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 142/02-31 від 22.10.2024 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок за наступних підстав: «...з пред`явленого [PERSON] , Свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Гришовецькою сільською Радою народних депутатів 20.11.1990 року на підставі рішення виконкому Тиврівської районної Ради народних депутатів від 21.07.1988 року за№ 143, зареєстрованого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову книгу № 48, вбачається, що житловий будинок за [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] ". Відповідно до Виписок з погосподарської книги за періоди з 1986 по 2025 роки [PERSON] був головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] . Мати Позивача [PERSON] померла [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , вибула на навчання в Росію в серпні 1991 року. Оскільки інших спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON] не було, крім позивача, після сплину півроку він оформив спадщину на земельні ділянки в нотаріальному порядку, а оскільки оформити таким самим чином спадщину на житловий будинок неможливо, він змушений звернутися із цим позовом до суду. Просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.02.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.02.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів та закрито підготовче провадження та дану цивільну справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначені позовні вимоги підтримала, просить позов [PERSON] задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена своєчасно, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, 26.02.2025 на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду на 18.03.2025. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так, судом установлено, що [INFO] в селі Гришівці Тиврівського району Вінницької області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; земельні ділянки площею 3.1169 га. кадастровий номер 0574582200:02:002:0031, площею 3,1898 га, кадастровий номер 4582200:01:002:0119, площею 3,1903 га, кадастровий номер 0524582200:01:002:0057, розташовані на території Гришовецької сільської ради Вінницького р-ну Вінницької обл. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, 29.09.2016 склавши заповіт, яким все своє майно заповів своєму синові [PERSON] та своїй дочці [PERSON] в рівних частках. Заповіт посвідчено секретарем Гришовецької сільської ради Щур Н.В. Заповіт не змінений і не відмінений (а.с. 13). Позивач є сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.15). [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв у встановлений законодавством шестимісячний строк, 31.07.2024 подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є., 05.08.2024 з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася [PERSON] , інших заяв не надходило, що стверджується копією спадкової справи № 55/2024-2014 від 31.07.2024. 21.10.2024 [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 0524582200:02:002:0031, 0524582200:01:002:0119, 0524582200:01:002:0057, розташовані на території Гришовецької сільської ради Вінницького р-ну Вінницької обл (а.с. 17-19) Водночас, постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу І.Є. Нідзельською від 22.10.2024 № 142/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу в [PERSON] на житловий будинок (а.с. 28). Зазначена обставина і стала підставою для звернення позивача до суду за захистом його невизнаного права. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 20.11.1990 № 48 будинок за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво зареєстровано у Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації 20.11.1990 (а.с. 20). Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 20.11.1990, житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 21) Згідно виписки з погосподарської книги Гришовецької сільської ради № 175 від 08.11.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі № 2 за 1986-1990 роки, погосподарський № 136 Гришовецької сільської ради, що за адресою [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, який рахується за померлим [PERSON] , [INFO] . [PERSON] - дружина. [PERSON] - син. [PERSON] - донька (а.с.27). Згідно виписки з погосподарської книги Гришовецької сільської ради № 176 від 08.11.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі № 2 за 1991-1995 роки, погосподарський № 133 Гришовецької сільської ради, що за адресою [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, який рахується за померлим [PERSON] , [INFO] . [PERSON] - дружина. [PERSON] - донька (а.с.28). Згідно виписки з погосподарської книги Гришовецької сільської ради № 177 від 08.11.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі № 2 за 1996-2000 роки, погосподарський № 128 Гришовецької сільської ради, що за адресою [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, який рахується за померлим [PERSON] , [INFO] . [PERSON] - дружина (а.с.29). Згідно виписки з погосподарської книги Гришовецької сільської ради № 178 від 08.11.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі № 2 за 2001-2005 роки, погосподарський № 134 Гришовецької сільської ради, що за адресою [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, який рахується за померлим [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Згідно виписки з погосподарської книги Гришовецької сільської ради № 179 від 08.11.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі №1 за 2006-2010 роки, погосподарський № 92 Гришовецької сільської ради, що за адресою [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, який рахується за померлим [PERSON] , [INFO] (а.с.31). Згідно виписки з погосподарської книги Гришовецької сільської ради № 180 від 08.11.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі №2 за 2011-2015 роки, Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області знаходиться житловий будинок, який рахується за померлим [PERSON] , [INFO] (а.с.32). Згідно виписки з погосподарської книги Гришовецької сільської ради № 181 від 08.11.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі №2 за 2016-2020 роки, Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області знаходиться житловий будинок, головою двору рахується [PERSON] , [INFO] , (а.с.33). Згідно виписки з погосподарської книги Гришовецької сільської ради № 182 від 08.11.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі №2 за 2021-2025 роки, Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області знаходиться житловий будинок, який рахується за померлим [PERSON] , [INFO] (а.с.33). Вирішуючи питання про розв`язання даного спору, суд прийшов до такого висновку. Згідно ст. 1218 ЦК України до спадщини входять всі права та обов`язки спадкодавця, які не припиняються з настанням його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі\~статтею 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 2, 3\~ ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до\~ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно зі статтею 100 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом за результатом дослідження доказів встановлено, що право власності на спірний будинок було оформлено на ім`я голови двору [PERSON] на підставі свідоцтва № 48 про право особистої власності на будинковолодіння від 20.11.1990, виданого Тиврівською районною радою народних депутатів № 143 від 21.07.1988. Зазначене домоволодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір». Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України "Про власність") членами цього колгоспного двору являлись [PERSON] голова двору, [INFO] . [PERSON] - дружина. [PERSON] - син. [PERSON] - донька, що підтверджується відповідними виписками з погосподарської книги № 175 та № 176. Виписками з погосподарських книг № 178-182 підтверджено, що [PERSON] був останнім членом колгоспного двору. Інші члени колгоспного двору вибули. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом в разі відсутності умов для оформлення відповідних прав в нотаріальному порядку. В даному випадку позивач отримав відмову нотаріуса в оформленні права власності на житловий будинок в порядку спадкування, оскільки право власності на нерухоме майно не виникало.\~Отже, у позивача відсутня можливість\~оформити\~належне йому право власності на спірний будинок в порядку спадкування в нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладені обставини, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача права на спадкове майно. Суд зауважує, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, оскільки його сестра [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] на його користь. Дружина померлого [PERSON] , матір позивача, [PERSON] [INFO] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . При цьому, позивач спірний будинок фактично прийняв у спадщину в повному обсязі шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини. В свою чергу, за час свого життя в 1990 році [PERSON] , відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, набув право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . За змістом зазначених в цьому абзаці нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно, за позивачем [PERSON] має бути визнано право власності на будинок як за єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , який за час свого життя набув право власності на спірний будинок, проте,\~оформити\~це право позивач в нотаріальному порядку не може, оскільки у нього відсутні документи, які підтверджують державну реєстрацію права власності на спірний будинок. Підводячи підсумок суд вважає, що існують законні та достатні підстави для захисту прав позивача в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірний будинок. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що хоча позовні вимоги було задоволено, проте цей спір виник не з вини відповідача. Тобто, відповідач не вчиняв дій або бездіяльності, які мали наслідком виникнення цього спору, а набув статусу відповідача в силу норм Цивільного кодексу України. Таким чином, стягнення з відповідача судових витрат буде несправедливим та нерозумним, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не стягувати ці витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved