Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

13 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позивачкою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони у справі є батьками зазначеної малолітньої дитини, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачкою. Відповідач після розірвання шлюбу самоусунувся від виховання дитини, однак між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації, що призводять до викликів поліції за адресою проживання позивачки та дитини, а тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, а також заява про неможливість надання висновку щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю у зв`язку із відсутністю спору. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідач маніпулює своїми батьківськими обов`язками та використовує свої права на шкоду позивачці та дитині. Так, позивачку разом із дитиною було виселено з помешкання, де вони проживали спільно з відповідачем. Коли вона знайшла інше житло, відповідач почав звертатися до поліції із заявами про завдання позивачкою шкоди дитині, у зв`язку із чим за адресою проживання [PERSON] серед ночі приїжджав наряд поліції. Разом із тим, у телефонній розмові з представниками органу опіки та піклування відповідач зазначає про відсутність спору з приводу місця проживання дитини, що створює хибне враження про відсутність спору. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який на час розгляду справи проживає разом з матір`ю по [ADDRESS] в орендованій квартирі (а.с. 19, 13-14). За змістом довідки закладу дошкільної освіти № 10 управління освіти Миколаївської міської ради № 55 від 22 грудня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО № 10 з серпня 2023 року і по теперішній час. Вихованням дитини батько не замається, всі фінансові та виховні питання щодо перебування дитини в дитячому садочку вирішує мати (а.с. 15). Згідно з висновком органу опіки та піклування Миколаївської міської ради позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 18 березня 2023 року [PERSON] уклала договір довгострокового найму однокімнатної квартири в [ADDRESS] , в якій проживає разом із дитиною. 25 червня 2024 року спеціалісти служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради обстежили умови проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю за вищевказаною адресою та встановили, що для хлопчика створені належні умови для проживання та всебічного розвитку. Фахівцями Миколаївського міського центру соціальних служб 26 червня 2024 року було здійснено відвідування сім`ї [PERSON] та встановлено, що в помешканні дотримуються санітарно-гігієнічних норм, чисто та прибрано. Для малолітнього [PERSON] наявні речі першої необхідності: одяг та взуття відповідно віку та сезону, продукти харчування. З матір`ю дитини проведено психолого-педагогічну бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, навчання та гармонійного розвитку дитини відповідного віку, формування навичок конструктивного вирішення конфліктних ситуацій. Служба у справах дітей Радсадівської сільської ради повідомила, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Проживає за вищевказаною адресою не постійно, оскільки проходить службу в лавах ЗСУ. В телефонному режимі [PERSON] спеціалісту служби у справах дітей Радсадівської сільської ради повідомив, що не заперечує щодо визначення місця проживання його малолітнього сина, [PERSON] , разом із матір`ю [PERSON] . Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] від 30.04.2024 № 1594/3/1302, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради, яка відбулась 26 грудня 2024 № 46, було рекомендовано службі у справах дітей адміністрації Інгульського району підготувати лист до суду про неможливість надання висновку органу опіку та піклування про визначення місця проживання [PERSON] , з матір`ю, у зв`язку з відсутністю спору між батьками (а.с. 113-115). Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтею 141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161\~СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив, що малолітня дитина [PERSON] , 2020 року народження, проживає з матір`ю, яка несе тягар по його вихованню та розвитку, створила належні умови для життя дитини. При цьому, матір звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що невизначеність місця проживання дитини призводить до конфліктів, від яких страждають не тільки сторони, але й дитина. Відповідач вказаного не спростував, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв до суду не направив, юридичною допомогою не скористався. Пасивна поведінка сторони вказує на відсутність зацікавленості у спорі, однак не звільняє від процесуального обов`язку доказування. Так, відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням\~викладеного,\~а також\~того,\~що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала довела достатніми і допустимим доказами факт забезпечення нею належних умов для життя та розвитку малолітньої дитини, як це вбачається з висновку органу опіки і піклування, та обґрунтувала необхідність судового вирішення спору через наявність конфлікту з батьком дитини, який наведеного не спростував, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений за звернення до суду з вказаним позовом в розмірі 1211 грн 20 коп... На підставі викладеного,

Outcome: approved