Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

в березні 2025 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з заявою про продовження обмежувального припису, згідно з якою заявник просила суд: продовжити обмежувальний припис на строк шість місяців, виданий рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 по справі №761/33948/24 стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього наступні обов`язки: - заборонити [PERSON] особисто чи через третіх осіб, вести листування, телефонні переговори та контактувати (спілкуватися), в тому числі через електронну пошту через мережу «Інтернет», месенджери: «Viber», «Skype», «WhatsApp», «Telegram», «Signal» тощо, з [PERSON] . - заборонити [PERSON] наближатися на 500 /п`ятсот/ метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою її місця проживання: [ADDRESS] . Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 по справі №761/33948/24 заяву [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису - задоволено частково. Видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців, встановлено наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , та покладено на нього наступні обов`язки: - заборонити [PERSON] особисто чи через третіх осіб, вести листування, телефонні переговори та контактувати (спілкуватися), в тому числі через електронну пошту через мережу «Інтернет», месенджери: «Viber», «Skype», «WhatsApp», «Telegram», «Signal» тощо, з [PERSON] . - заборонити [PERSON] наближатися на 500 /п`ятсот/ метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою її місця проживання: [ADDRESS] . Рішення суду не оскаржувалося набрало законної сили 29.10.2024 року. Заявницею зазначено, що попри заборону спілкування з [PERSON] у будь-який спосіб [PERSON] 27 січня 2025 року надіслав Заявнику через месенджер «Google фото» фото чоловічого статевого органу. З огляду на вказане, заявниця в діях [PERSON] вбачає ознаки злочину, передбаченого ст. 390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, а також ст. 382 КК України - умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. У заяві зазначено, що 07 лютого 2025 року заявниця через представника звернулася до Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а саме за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 301, ч. 1 ст. 382 , ст. 390-1 КК України. Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (далі - повідомлення) згідно інформації від чергової частини Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві було зареєстроване в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 07 лютого 2025 року за № 10442. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року по справі № 761/6648/25 зобов`язано уповноважену особу Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання копії ухвали слідчого судді, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви [PERSON] - адвоката Коваленка Ярослава Олександровича на бездіяльність уповноваженої особи Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою, яка зареєстрована у Журналі ЄО за № 10442 від 07.02.2025, в якій повідомлено щодо обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, розпочати досудове розслідування та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 12 березня 2025 року Підрозділом дізнання Шевченківського УП ГУНП у м. Києві відкрито кримінальне провадження № 12025105100000380 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України щодо невиконання [PERSON] обмежувального припису. Заява мотивована тим, що з метою захисту свого здоров`я, спокою та унеможливлення вчинення відносно заявниці фізичного, сексуального, психологічного насильства, вона вважає за необхідне звернутися до суду із заявою про продовження обмежувального припису, виданого Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення від 25 вересня 2024 по справі №761/33948/24. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання. 31.03.2025 до суду надійшли пояснення представника заявника - [PERSON] - адвоката Коваленка Я.О. Заявниця в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, у поданих письмових поясненнях представника заявниці - адвокат Коваленко Я.О. просив розглянути справу без його участі та участі заявниці, яка вважає, що існує загроза подальшої дискримінації чи насильства з боку [PERSON] щодо неї у разі її явки в судове засідання. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, будь - яких заяв до суду не надіслав. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Ст. 350-1 ЦПК України визначено, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.14 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно п. 15 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон) сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності. З а п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Предметом доказування є порушення уже встановленого обмежувального припису та вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2024 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису - задоволено частково. Видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців, встановлено наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , та покладено на нього наступні обов`язки: - заборонити [PERSON] особисто чи через третіх осіб, вести листування, телефонні переговори та контактувати (спілкуватися), в тому числі через електронну пошту через мережу «Інтернет», месенджери: «Viber», «Skype», «WhatsApp», «Telegram», «Signal» тощо, з [PERSON] . - заборонити [PERSON] наближатися на 500 /п`ятсот/ метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою її місця проживання: [ADDRESS] . В решті частини заяви - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 29.10.2024, що підтверджується відповідної відміткою на копії вказаного рішення. Звертаючись до суду з вказаною заявою, про продовження обмежувального припису, заявниця [PERSON] , посилалась на те, що заінтересована особа [PERSON] вчинив щодо неї насильство, з приводу чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів Водночас будь-яких даних про притягнення [PERSON] за вказаними заявами до будь-якого виду юридичної відповідальності, матеріали справи не містять. Попри заборону спілкування з [PERSON] у будь-який спосіб [PERSON] 27 січня 2025 року надіслав заявниці через месенджер «Google фото» фото чоловічого статевого органу на підтвердження чого надано фото та скрін-шоти екрану мобільного телефону з месенджера «Google фото». Надані заявницею, в якості доказів скрін-шоти екрану її мобільного телефону, суд оцінює як допустимий доказ, що свідчить про порушення припису [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2025 року заявниця через представника звернулася до Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а саме за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 301, ч. 1 ст. 382 , ст. 390-1 КК України. Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (далі - повідомлення) згідно інформації від чергової частини Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві було зареєстроване в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 07 лютого 2025 року за № 10442. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року по справі № 761/6648/25 зобов`язано уповноважену особу Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання копії ухвали слідчого судді, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви [PERSON] - адвоката Коваленка Ярослава Олександровича на бездіяльність уповноваженої особи Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою, яка зареєстрована у Журналі ЄО за № 10442 від 07.02.2025, в якій повідомлено щодо обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, розпочати досудове розслідування та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 12 березня 2025 року підрозділом дізнання Шевченківського УП ГУНП у м. Києві відкрито кримінальне провадження № 12025105100000380 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України щодо невиконання [PERSON] обмежувального припису, встановлений судом. Потерпілою визначено [PERSON] . Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Долучені до матеріалів справи докази в своїй сукупності підтверджують те, що в разі відсутності обмежувального припису відносно [PERSON] , останній буде мати можливість в подальшому продовження вчинення дій відносно [PERSON] . Враховуючи обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] психічного насильства щодо [PERSON] , суд дійшов висновку, що продовження обмежувального припису щодо [PERSON] є тим тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення безпеки [PERSON] , буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства. За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність підстав для продовження обмежувального припису. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved