Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

18 лютого 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 03 березня 2024 року [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ФК «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») договір № 4440199 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, право вимоги за яким на підставі договору факторингу від 25 жовтня 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 42712,65 гривень, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 113, 114), у позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі (а. с. 14 на звороті). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 116), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалою від 19 березня 2025 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що [PERSON] 03 березня 2024 року звернувся до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» з метою отримання кредиту та того ж дня уклав із ним договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4440199 (далі Договір) (а. с. 16-26). Договір, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису (а. с. 25-26). Згідно з пунктами 1.2, 1.3, 1.4 Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума погодженого сторонами Договору кредиту становить 2500 гривень, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 2,5 % в день, та знижена процентна ставка 0,03% в день. Відповідно до пункту 2.1 Договору кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , реквізити якої надані останнім кредитодавцю з метою отримання кредиту. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році (пункт 3 Договору). Пунктом 4.5 Договору передбачено, що повернення кредитної заборгованості клієнтом, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на вебсайті поточні рахунки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в національній грошовій одиниці України гривні. З матеріалів справи видно, що сторони уклали додатковий договір до Договору № 4440199 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05 березня 2024 року (далі Додатковий договір), де погодили, що сума кредиту за Додатковим договором становить 2000 гривень, а загальна сума кредиту становить 4500 гривень. Також сторони погодили, що в зв`язку із зміною здійснюється коригування зобов`язань клієнта за Договором, про що складається новий графік платежів за договором (Додаток №1), що є невід`ємним Додатком до Додаткового договору (пункт 1.11. Додаткового договору). Пунктами 3.1, 3.2 Договору передбачено, що усі інші умови Договору, не змінені цим Додатковим договором, залишаються дійсними та незмінними і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання. У всьому, що не передбачено цим Додатковим договором, сторони керуються умовами договору. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису\~одноразовим ідентифікатором. На виконання умов Договору від 03 березня 2024 року та Додаткового договору від 05 березня 2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01, укладеного 12 березня 2019 року з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», перерахувало кошти в сумі 2000 гривень та 2500 гривень на банківську картку відповідача № [NUMBER] (номери транзакцій в системі іPay.ua 351429480 та 352199893) (а. с. 37, 41). Відповідно до повідомлення Акціонерного товариства «Універсал Банк» від 06 березня 2025 року банківська картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована на ім`я відповідача [PERSON] (а. с. 117). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за Договором виконало. З наведеного у позовній заяві розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за Договором становить 42712,65 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 4500 гривень, заборгованість за процентами 38212,65 гривень (а. с. 11). Розрахунок проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов Договору від 03 березня 2024 року та Додаткового договору від 05 березня 2024 року. Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримана письмова форма укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 25 жовтня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладений договір факторингу № 25/10/2024 (а. с. 81- 89). Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату, а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступити ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або викикне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідач [PERSON] є у витязі з Реєстру боржників до Договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року під № 3723 (а. с. 91). Згідно з статутом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (а. с. 62 на звороті). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4440199 від 03 березня 2024 року та Додатковим договором до нього від 05 березня 2024 року, укладеними між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] . Враховуючи, що відповідач фактично отримав кредитні кошти та використовував їх, що й було предметом укладеного між сторонами договору, проте порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, акт прийму-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, рахунок на оплату №6643-06/02-2025 від 06 лютого 2025 року, заявка на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а. с. 97- 98, 99, 100- 101, 102). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень та судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного, статей 516, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 634, 639, 1048, 1054, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу\~України та

Outcome: approved