Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом адвоката Косовської Антоніни Олександрівни, яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради та Служба у справах адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] з січня 2007 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з громадянином Грузії [PERSON] . Відповідач по справі має посвідку на постійне проживання в Україні та адресою його місця реєстрації є: [ADDRESS] . За час спільного проживання у сторін народилось двоє доньок:[PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2015 року, між сторонами спільне проживання було припинено та після припинення шлюбних відносин діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні, а відповідач з дітьми не спілкується, їх вихованням та розвитком не займається і не приймає участі в утриманні дітей. Відповідач, в порушення вимог ст.150 СК України, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей? проживає окремо, проблемами доньок не переймається, не цікавиться їх життям. Участі в їх утриманні не приймає. Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 року щодо сплати ним аліментів на утримання дітей не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість на чималу суму в розмірі 240 150 грн. 64 коп. З початком повномасштабної збройної агресії російської федерації нічого не змінилось, а відповідач, навіть, не цікавився і не цікавиться, де і як його доньки живуть, чи забезпечені всім необхідним. 22.05.2022 року позивачка створила іншу сім`ю та зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши дошлюбне прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. Оскільки м.Нікополь, де позивачка проживала разом з доньками, постійно обстрілюється військами рф, вона в грудні 2022 року, з метою захисту та збереження життя та здоров`я дітей, вимушена була виїхати до м.Дніпро. Позивачка разом зі своїм чоловіком та доньками [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Дівчата мають власні кімнати, місце для сну, навчання та відпочинку, родина забезпечена всім необхідним для комфортного проживання та вказані обставини підтверджуються Актом обстеження умов проживання, складеним 04.03.2024 року комісією Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпропетровської області. Тому, на підставі викладеного, а також, враховуючи той факт, що відповідач ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, представник позивача змушена звернутись до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника Косовської А.О на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить вимоги задовольнити (а.с.84-85). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, конверт, який був направлений за адресою його місця проживання та перебування, повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.63). Представники третьої особи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання також не прибули, при цьому, від них на адресу суду надійшли заява, в яких вони просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.88). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, сторони з 2007 року знаходились у фактичних шлюбних відносинах За час спільного проживання у них народилось двоє доньок:[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 7). Як вбачається з матеріалів справи, діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, відповідач як батько дітей повністю від їх виховання самоусунувся, про що свідчать довідки та характеризуючий матеріал. При цьому, в матеріалах справи міститься рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 року щодо сплати аліментів відповідачем на утримання дітей, яке він не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 240 150 грн. 64 коп. Тобто, з поданих документів вбачається, що діти проживають разом з позивачкою та повністю перебувають на утриманні матері, яка весь час піклується про своїх дітей, виховує їх, матеріально забезпечує дітей всім необхідним, відповідно віку дітей, піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, тобто, всіляко турбується про своїх дітей та належно виконує батьківські обов`язки зі свого боку. Натомість, відповідач як батько дітей аліменти не сплачує, життям дітей не цікавиться. Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 210 від 26 лютого 2025 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.80-84). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виховання своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не піклується про їх фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, він має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved