Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області із заявою цією заявою. Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 23.01.2025 року справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області, оскільки, згідно даних наданих заявником доказів вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025, вказану справу розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що [PERSON] (заявник) та [PERSON] (заінтересована особа) проживали разом в цивільному шлюбу за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявник зазначає, що неодноразово протягом тривалого часу заінтересована особа вчиняє дії психологічного характеру, фізичне насильство стосовно неї та дітей, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів. На підтвердження наведених доводів заявник вказує про наявність 24 постанов Радомишльського районного суду Житомирської області, якими [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно [PERSON] . Крім того, зазначає, що [PERSON] також був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України. З огляду на вказане [PERSON] звернулася до суду з цією заяво, та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити наступні обмеження: -заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) з [PERSON] та дітей за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити [PERSON] наближатися на відстань 0.5 км до її та дітей місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити [PERSON] наближатися до [PERSON] та дітей на відстань ближче 25 м; -заборонити [PERSON] спілкуватися з [PERSON] та дітьми на 6 місяців. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з викликом учасників справи на 19 березня 2025 року об 11 годині 10 хвилин. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою заінтересованій особі запропоновано подати письмові пояснення щодо заяви з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. В судовому засіданні заявник надала пояснення аналогічні змісту заяви, просила задовольнити її вимоги повністю з підстав, що викладені у ній. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним шляхом надсилання смс повідомлення на номер його мобільного телефону, виклик телефонограмою та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Також про\~належне повідомлення\~відповідача свідчать\~відомості з\~веб-порталу\~судової влади\~України щодо\~оприлюднення ухвали\~суду про\~відкриття провадження\~у справі,\~дату,\~час та\~місце судового\~розгляду.\~Про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~клопотання про\~відкладення розгляду\~справи до\~суду не\~подав. Відповідно до приписів\~ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Зважаючи на\~те,\~що суд\~вжив усі\~необхідні передбачені\~процесуальним законодавством\~заходи щодо\~повідомлення заінтересованої\~особи про\~розгляд справи,\~а також на те, що ця справа віднесена процесуальним законом до ка тегорії термінових справ і неявка належно повідомленої про розгляд справи заінтересованої особи про розгляд справи не перешкоджає розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності [PERSON] . Заслухавши заявницю, яка з`явилася у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями свідоцтв про народження дітей [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , батьком дітей зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відомості Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про те, що постановами Радомишльського районного суду Житомирської області [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно [PERSON] . Всього 24 постанови. Крім цього, за твердженням заявниці, [PERSON] також був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України. Нормативно-правове обґрунтування. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункту 17 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до п. 6 частини 1 статті 1 Закону, кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Згідно з п. 8 частини 1 статті 1 Закону, особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з частинами третьою та четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 26 Закону визначенні загальні підстави та положення, що регулюють процедуру застосування запобіжного припису, зокрема, визначений перелік осіб, що мають право звернутися з заявою до суду про видачу обмежувального припису, встановлений перелік заходів, які можуть бути застосовані до кривдника та строки їх застосування. Згідно з частинами 1 та 2 статті 26 Закону, правом звернутися до суду про видачу обмежувального припису стосовно кривдника наділені, в тому числі й потерпіла особа та її представник. Обмежувальним приписом визначаються один\~чи декілька\~таких заходів\~тимчасового обмеження\~прав кривдника\~або покладення\~на нього\~обов`язків: 1)\~заборона перебувати\~в місці\~спільного проживання\~(перебування)\~з постраждалою\~особою; 2)\~усунення перешкод\~у користуванні\~майном,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності або\~особистою приватною\~власністю постраждалої\~особи; 3)\~обмеження спілкування\~з постраждалою\~дитиною; 4)\~заборона наближатися\~на визначену\~відстань до\~місця проживання\~(перебування),\~навчання,\~роботи,\~інших місць\~частого відвідування\~постраждалою особою; 5)\~заборона особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу\~особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що обмежувальний припис є формою судового реагування на факти вчинення домашнього насильства чи погрози його застосування, що застосовується до кривдника на визначений законом строк та на підставі оцінки ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) висловив висновок про те, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Отже, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису в цій справі суд на підставі пояснень заявниці та наявних у матеріалах справи доказів встановив, яким формам домашнього насильства піддавалася заявник, та оцінивши ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, дійшов таких висновків. Згідно з частиною третьою статті\~12, частиною першою статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і\~\~на\~\~які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Суд встановив, що стосовно заявниці з боку заінтересованої особи мало місце домашнє насильство, яке неодноразово та систематично протягом останніх півтора роки вчиняється. З пояснень заявниці у судовому засіданні суд встановив, що помсешкання, у якому вона проживає разом із трьома дітьми вона орендує у своєї куми, [PERSON] у цьому помешканні ніколи з ними не проживав, питаннями оренди займалась виключно заявник та оплачує оренду вона самотужки. Водночас протягом останнього року [PERSON] систематично, зазвичай пізно вночі або рано вранці прокрадається до них у будинок (зриваючи, насильно відчиняючи двері чи через вікно) та вчиняє психологіне, економічне та фізичне насилля стосовно заявниці та її дітей. Ці форми насилля проявляються в образливих висловлюваннях, залякуваннях фізичною розправою, вимаганні грошей на спиртне, побитті посуду та предметів побуту, знищення їжі з холодильника, підпалюванні речей у будинку посеред ночі в іншій кімнаті, у зв`язку з чим заявниця, коли відчула запах диму, швидко будила дітей і вибігала з ними на вулицю. Також заявниця пояснила, що напередодні розгляду справи [PERSON] знову прокрався до неї в помешкання вночі і цього разу був з ножем. Працівники поліції, які приїхали на виклик, зафіксували цей факт. Коли він кидається до неї для завдання фізичної шкоди, лише найменша дитина, яку вона хватає на руки, може його зупинити. Старша донька почала її захищати і намагатись сварити батька, у зв`язку з чим він образливо висловлюється на її адресу. Середня донька, коли чує, що хтось іде по подвір`ю, дуже нервується, плаче, бо боїться, що це може знову бути батько, який розпочне сварку та трощення всього навколо. Середня донька дуже залякана і тривожна від такої поведінки батька, впадає в паніку і ховається, у зв`язку з чим займається з психологом. Найменша дитина лежача, зовсім нічого не розуміє. Вказані дії [PERSON] завжди вчиняє у нетверезому стані та завжди в темну пору доби, зненацька. Заявниця запевнила суд, що вона і її діти панічно бояться настання ночі, бо в цей час прийде [PERSON] . ІІ з дітьми ніхто не хоче пускати в помешкання для проживання, бо він приходить і трощить двері, стільці, вириває розетки. Заявниця змушена з власний кошт все це купувати і компенсовувати власникам житла. Стосовно ризику вчинення таких дій [PERSON] у подальшому та наслідків, які вони можуть спричинити заявник пояснила, що точно впевнена, що він прийде навіть сьогодні вночі інаслідки після його візитів дедалі гірші, враховуючи, що останній раз він вже прийшов з ножем. Раніше ніж вона у нього не бачила, а цього разу працівники поліції вилучили ніж у нього з кишені. Можливо він відкривав за його допомогою двері. Однак, в стані алкогольного сп`яніння він себе не контролює, бо тверезий все заперечує і говорить, що це був не він. Відомості Єдиного\~державного реєстру\~судових рішень\~свідчать про\~те,\~що стосовно\~ [PERSON] складались протоколи про адміністративні правопорушення (вчинення домашноього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису); постановами Радомишльського районного суду Житомирської області він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно [PERSON] . Всього 24 постанови. Згідно з приписами частини 6 статті 82 ЦПК України, обставини, що встановлені у вказаних постановах, не підлягають повторному доказуванню та в сукупності з показаннями заявниці щодо обставин спричинення домашнього насильства У судовому засіданні заявниця надала пояснення, з яких у сукупності з наявними у матеріалах справи доказами суд встановив факт вчинення [PERSON] фізичного, економічного та психологічного насильства стосовно неї. Оцінку ризиків суд здійснив шляхом оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Суд, врахувавши надані заявницею пояснення та наявні в матеріалах справи докази щодо систематичного протягом тривалого часу вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, а також з`ясовані обставини щодо ставлення [PERSON] до вчинюваних ним дій та прогнозованість його подальшої поведінки, дійшов висновку про те, що вказане достеменно свідчить про високу вірогідність вчинення та продовження ним домашнього насильства у будь-якому прояві, з огляду на те, що конфлікт між сторонами не врегульовано. Також, перевіривши обставини конфлікту та виявивши чинники і умови, які створюють небезпеку для заявниці, оцінивши дії кривдника, які свідчать про ймовірність настання тяжких наслідків у разі вчинення домашнього насильства, оцінивши ситуації вчинення домашнього насильства, а також ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, суд вбачає існуючу поза розумним сумнівом вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення для заявниці. Урахувавши характер вчинених заінтересованою особою дій, ризики їх продовження, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису стосовно нього. Суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінив пропорційність вручання у права і свободи особи кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оскільки докази, надані на обґрунтування заявлених вимог, вказують безумовно на вчинення [PERSON] фізичного, економічного та психологічного насильства стосовно заявника у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначають ризики продовження чи повторного вчинення такого насильства та чинники і умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення зави про видачу обмежувального припису. Водночас щодо строку застосування таких заходів суд зазначає таке. Визначаючи строк, протягом якого будуть застосовані заходи тимчасового обмеження прав кривдника, суд враховує, що ці заходи застосовуються до [PERSON] як батька спільних із заявницею дітей і ці заходи призводять до обмеження прав його участі у вихованні дітей, які проживають за адресою місця проживання заявника. Водночас суд враховує надані у судовому засіданні пояснення заявника стосовно поведінки позивача та тяжіння його до спілкування з дітьми, згідно з якими суд встановив відсутність будь-якої ініціативи [PERSON] на спілкування з дітьми, а також відсутність бажання та гостре заперечення у дітей щодо спілкування з ним. Тлумачення норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права батька-кривдника на участь у вихованні дітей з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей та безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінив та вважає пропорційним вручання у права і свободи заінтересованої особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Крім цього, суд враховує, що життя та здоров`я, недоторканність і безпека заявника та її малолітніх дітей , як найвища соціальна цінність переважають над правом заінтересованої особи на участь у вихованні дітей, а тому допускається його обмеження, оскільки втручання держави у це право через механізм обмежувального припису є виправданим, з огляду на те, що суд встановив підстави для застосування цього обмежувального припису З урахуванням зазначених обставин, суд вважає наявними правові підстави для застосування заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] строком на 6 місяців.

Outcome: partial