Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Мерцалов Максим Юрійович звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, яка перебуває в володінні Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; Код ЄДРПОУ 14360570) в межах надання повних анкетних даних (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце реєстрації проживання, номер телефону, номер ОКПП, номер рахунку IBAN) власника карткового рахунку, на який [PERSON] 12 липня 2024 року о 14-14 год. через активізацію по номеру телефону [NUMBER] у терміналі TS 202677 АТ КБ «Приватбанк», розташованого в ТЦ «Олімпія» по [ADDRESS] , було здійснено переказ коштів у розмірі 26 070,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] , [INFO] , 12.07.2024 о 14-14 год. у терміналі TS 202677 по вул. Шевченка, 128 в ТЦ «Олімпія» помилково перерахувала грошові кошти не на ту карту в розмірі 26 070,00 грн. Активізація у терміналі була по номеру телефону [NUMBER] . Квитанцію [PERSON] не встигла роздрукувати, так як вимкнули світло. Одразу ж, о 14-28 год. вона почала телефонувати на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк», працівники банку, перевіривши інформацію, підтвердили наявність переказу. Для реалізації права [PERSON] на повернення помилково перерахованих грошей виникла необхідність розкриття інформації про персональні дані неналежного отримувача грошей, оскільки це є необхідною умовою для подачі позову до суду. Представник заявника в судове засідання не з`явився, просив розгляд заяви проводити за його відсутності. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Суд, всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку. Згідно пункту 11 частини другої статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Порядок розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, регулюється Главою 12 Розділу IV ЦПК України. Відповідно до ст. 347 ЦПК України, заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу. Згідно із ст. 348 ЦПК України, у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: ..... зокрема 4) обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; 5) обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання. Судом встановлено, що 12 липня 2024 року о 14-14 год. [PERSON] через активізацію по номеру телефону [NUMBER] у терміналі TS 202677 АТ КБ «Приватбанк», розташованого в ТЦ «Олімпія» по [ADDRESS] , здійснила помилково переказ коштів у розмірі 26 070,00 грн, та не встигла роздрукувати квитанцію про переказ зазначених коштів, у зв`язку з відключенням світла. Таким чином, грошові кошти в сумі 26 070,00 грн помилково були переказані невідомій особі. 12.07.2024 о 14-28 год. заявник звернулася на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк», де працівники банку підтвердили переказ зазначених грошових коштів. Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Як визначено у частинах 1-3 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського та валютного нагляду, становить банківську таємницю. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду. Зважаючи на те, що інформація, яку просить розкрити заявник, є банківською таємницею, а отже не може бути отримана заявником без рішення суду, а враховуючи, що заявнику необхідно встановити власника картки з метою повернення безпідставно перерахованих коштів в порядку ст. 1212 ЦК України, а відтак суд вважає наявними підстави для розкриття інформації, що містить батьківську таємницю. Відповідно до ч. 3 ст. 350, п. 6 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved