Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

ТОВ «Кошельок» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 45 713,42 грн заборгованості за договором №3213607681-483169 від 03 жовтня 2021 року, 2 422,40 грн судового збору. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 03 жовтня 2021 року [PERSON] та ТОВ «Кошельок» уклали договір № 3213607681-483169 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок». Відповідач не виконала свої зобов`язання за укладеним договором - не повернула кредит та не сплатила проценти, у зв`язку з чим, станом на 15 січня 2025 року у відповідача за договором №3213607681-483169 від 03 жовтня 2021 року утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту - 8 500,00 грн; заборгованості за відсотками за користування позикою - 20 446,75 грн; інфляційних збитків за період з 23 січня 2022 року по 15 січня 2025 року -14 178,12 грн; 3% річних за період з 23 січня 2022 року по 15 січня 2025 року - 2 588,55 грн. Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 березня 2025 року. Ухвалою суду від 10 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 31 березня 2025 року. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Кошельок». Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у порядку визначеному ЦПК України, відзив на позов не подала, однак, у заяві про зупинення провадження у справі вказала, що кошти у позику у ТОВ «Кошельок» не брала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. На підтвердження позовних вимог позивачем надано укладений між ТОВ «Кошельок» і відповідачем договір №3213607681-483169 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 03 жовтня 2021 року та паспорт споживчого кредиту до договору №3213607681-483169 від 03 жовтня 2021 року. Згідно умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 8 500,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Пунктом 1.2 договору визначено тип кредиту - споживчий кредит. Проценти за користування кредитом 3\~768,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,85 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.3.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.3.3 договору). Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду (п.1.3.3.1 договору). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4., 3.5., 3.6. цього Договору (п.1.5 договору). Відповідно до п.2.1 договору кредит надається строком на 23 (двадцять три доби ) днів, («лояльний період») початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. У відповідності до п.2.4 договору кредит надається позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заявці. Датою отримання кредиту вважається дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Вищезазначена дата отримання кредиту зазначається у графіку розрахунків, що є додатком до цього Договору (п.2.5 договору). В п.3.3. договору зазначено, що сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здіи?снюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до договору. Відповідно до п.9.1. договору, договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Договір вступає в силу з моменту підписання и?ого сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором (п.9.2. договору). Згідно з п.9.4 договору невід`ємною частиною договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок»». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net. Додатком №1 до договору №3213607681-483169 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 03 жовтня 2021 року є графік розрахунків. У паспорті споживчого кредиту до договору №3213607681-483169 від 03 жовтня 2021 року міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. У наданому позивачем детальному розрахунку заборгованості за договором №3213607681-483169 від 03 жовтня 2021 року зазначено, що заборгованість [PERSON] за період з 03 жовтня 2021 року по 23 січня 2022 року становить 28 946,75 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 8 500,00 грн та 20 446,75 грн заборгованості по відсотках. Із поданого ТОВ «Кошельок» розрахунку інфляційних збитків та 3% річних, згідно зі ст.625 ЦК України, убачається, що за період з 23 січня 2021 року по 15 січня 2025 року розмір інфляційних збитків складає 14 178,12 грн, 3% річних 2 588,55 грн. Згідно з ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із п.6 ст.11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електрону комерцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Договір №3213607681-483169 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 03 жовтня 2021 року, додаток № 1 до договору та паспорт споживчого кредиту не містять ні вдасноручного підпису [PERSON] , ні електронного підпису [PERSON] , відтвореного шляхом використання нею одноразового ідентифікатора. У розділі 10 «Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» договору зазначено серію та номер паспорта [PERSON] , її адресу, РНОКПП, номер телефону та електронної пошти. Договір не містить відомостей про підписання договору відповідачем, код одноразового ідентифікатора не вказано. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц вказано, «що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена в п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75. Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Отже, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На цьому наголосив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 у справі № 554/4300/16-ц. На підтвердження перерахування відповідачу коштів позивачем надано повідомлення АТ «Таскомбанк» №34747/47.1 від 14 листопада 2024 року, відповідно до якого 03 жовтня 2021 року на картку отримувача [NUMBER] зараховано 8 500,00 грн, TSL_ID 31438, код авторизації 740476, відправник ТОВ «Кошельок», та повідомлення ТОВ «ТАС ЛІНК», у якому зазначено, що 03 жовтня 2021 року проведено успішне зарахування на картку клієнта: сума операції 8 500,00 грн, номер картки [NUMBER] , Order ID транзакції - dee1a672-4b50-434f-a28f-61598880876f, опис замовлення - видача кредитних коштів, договор займа №3213607681-483169. Докази, що власником платіжної картки [NUMBER] є [PERSON] та, що реквізити цієї картки надані нею кредитодавцю з метою отримання кредиту в матеріалах справи відсутні. Повідомлення АТ «Таскомбанк» №34747/47.1 від 14 листопада 2024 року не є належним доказом на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів [PERSON] та свідчить лише про проведення банком платежу в системі на підставі договору з ТОВ «Кошельок». Детальний розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не можє бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11 березня 2015 року № 6-16цс15. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідач у заяві про зупинення провадження у справі зазначає, що кошти ТОВ «Кошельок» їй не надавало, позику вона не брала. Позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позивачем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірі, що передбачений договором, а відповідач ці кошти отримала. Враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, та наявності у відповідача заборгованості за договором №3213607681-483169 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 03 жовтня 2021 року, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed