Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач - [PERSON] через представника адвоката Наседкіна О.І. 23.02.2024 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої падінням дерева на транспортний засіб, в якій просить суд: - стягнути з Одеської міської ради на свою користь грошові кошти в сумі 98\~520,78 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої падінням дерева на належний йому транспортний засіб; - стягнути з Одеської міської ради на його користь грошові кошти в сумі 20\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником транспортного засобу марки «RENAULT», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який 03.07.2023 року припаркований біля багатоквартирного будинку № 30 по проспекту Небесної Сотні в місті Одесі, а близько 14:00 на нього (автомобіль) впала частина дерева, чим спричинила механічні пошкодження транспортного засобу та завдала майнової шкоди. З метою фіксування факту падіння дерева, позивач звернувся із відповідною заявою до Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, яке листом від 14.07.2023 року повідомило, що відносно позивача адміністративні та кримінальні правопорушення не вчинялись та рекомендувало звернутися до страхової компанії. З метою визначення розміру понесених збитків внаслідок падіння дерева на транспортний засіб, позивач звернувся до судового експерта, за наслідком чого складено висновок експерта № 7568 від 09.07.2023 року, яким встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, належного [PERSON] , яка становить в сумі 98\~520,78 грн. Додатково позивач посилається, що з підстав незапланованого пошкодження належного йому транспортного засобу, що призвело до незапланованих витрат, зміни графіку життя, порушення його емоційного стану, він зазнав моральної шкоди, яку оцінює в сумі 20000,00 грн. На підставі\~вищевикладених обставин,\~з метою\~захисту своїх\~порушених прав\~та інтересів,\~позивач звернувся\~до суду\~з даним\~позовом. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л. В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження, визначено дату, час та місце підготовчого судового засідання. 12.03.2024 року представник відповідача Одеської міської ради звернулась до суду з клопотанням про продовження їй процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 року клопотання представника відповідача Одеської міської ради про продовження процесуального строку для вчинення процесуальної дії з подання відзиву на позовну заяву, задоволено частково. Продовжено відповідачу Одеській міській раді процесуальний строк для вчинення процесуальної дії з подання відзиву по цивільній справі №947/6858/24, строком в десять днів з моменту закінчення процесуального строку на вчинення даної дії, а саме до 25 березня 2024 року включно. 17.04.2024 року від представника відповідача надійшла заява про заміну відповідача на належного, в якому останній просить суд замінити первісного відповідача на: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський». У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 01.05.2024 року за участі представника позивача та представника відповідача Одеської міської ради, судом без видалення до нарадчої кімнати, заяву представника позивача про заміну неналежного відповідача задоволено. Замінено відповідача Одеську міську раду на відповідачів: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», а також встановлено відповідачам 15-тиденний строк на подання відзиву на позовну заяву з дня отримання витягу з протоколу підготовчого судового засідання. 22.05.2024 року до суду від представника Департаменту міського господарства Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням на їх безпідставність, необґрунтованість, пред`явлення вимог до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, як до неналежного відповідача, оскільки останній не є балансоутримувачем зелених насаджень, визначеним органом місцевого самоврядування як відповідальна особа за стан відповідних зелених насаджень, яка в силу приписів законодавства відповідає за завдану майнову шкоду. 30.05.2024 року до суду від представника Виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням на їх необґрунтованість, неналежність Виконавчого комітету Одеської міської ради до належного відповідача у даній справі, оскільки відповідальність за завдану шкоду несе створений рішенням органу місцевого самоврядування відповідне комунальне підприємство. Крім того, представник відповідача у відзиві посилається на те, що в матеріалах справи відсутній протокол огляду місця події та фото фіксації, що в свою чергу нівелює подану позивачем в якості доказу відповідь ОРУП №1 ГУПН в Одеській області від 14.07.2023 року №60-6264. Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів з яких можливо ідентифікувати зв`язок між подією, що сталась та шкодою, яка спричинена автомобілю, власником якого є Гуралов О. І., в матеріалах справи відсутні план-схема розташування дерева, фотофіксація або протокол/акт огляду місця події, що перешкоджає розумінню чіткого визначення місцезнаходження відповідного дерева та ідентифікації місцевості на якій воно знаходилось. Щодо моральної шкоди, представник у відзиві зазначає, що позивачем не надано до суду належного доказу на підтвердження завдання моральної шкоди, а також не надано жодного обґрунтування стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 05.06.2024 року, судом ухвалено повернути відзив на позовну заяву та клопотання про приєднання доказів, які були подані представником Одеської міської ради, з підстав заміни первісного відповідача на належних відповідачів по справі, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка уповноваженої особи Одеської міської ради про отримання вказаних документів. Представником Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», через систему «Електронний суд, 04.10.2024 року подано в електронній формі відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 07.10.2024 року, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову . В обґрунтування відзиву, відповідач посилається на те, що дерево, яке впало на транспортний засіб позивача, розташоване на земельній ділянці, що відведена до комунальної власності, а також приймаючи відсутність даних, що загальними зборами співвласників будинку за адресою: [ADDRESS] , проведеними 18.01.2019 року, прийнято рішення визначити управителем даного житлового будинку КП «ЖКС «Вузівський», останній не відповідає як балансоутримувач відповідної території за відшкодування заявленої шкоди. Представник відповідача вказує, що ним лише, за укладеним зі співвласниками будинку договором №29 від 31.01.2019 року, здійснюються послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , перелік, вартість і періодичність яких чітко визначений, та до якого не включено утримання зелених насаджень, як до переліку послуг. Представник КП «ЖКС «Вузівський» вказує, що оскільки дерево, яке впало на транспортний засіб позивача, було розташовано на земельній ділянці, що віднесена до комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, та враховуючи відсутність даних, що дане дерево відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебуває на балансовому обліку будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, на думку КП «ЖКС «Вузівський», обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди покладається на Виконавчий комітет Одеської міської ради. Додатково представник КП «ЖКС «Вузівський» у відзиву посилається на не доведеність позивачем належними доказами факту завданої йому моральної шкоди, яка оцінена останнім у розмірі 20 000,00 грн. 13.11.2024 року представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів, за наслідком розгляду якого ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.11.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів ІКС ІПНП №12335 від 04.07.2023 року, складених в процесі розгляду заяви [PERSON] . 03.12.2024 року на виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 13.11.2024 року від Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшли витребувані судом докази. У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 05.12.2024 року, судом без видалення до нарадчої кімнати, ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 10.03.2025 року з`явились: - представник позивача, який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі; - представник відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради, яка заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування шкоди завданої внаслідок падіння дерева на транспортний засіб; - представник відповідача Департаменту міського господарства Одеської міської ради, яка також заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про відшкодування шкоди завданої внаслідок падіння дерева на транспортний засіб. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Підстав для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України, судом не встановлено. Судом було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні 10.03.2025 року за наявною явкою учасників справи. За наслідком розгляду даної справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 20.03.2025 року о 12 год. 30 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення. Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового засідання, сторони повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторін по справі в судовому засіданні, дослідивши усі докази наявні в матеріалах справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , громадянин України, є власником транспортного засобу марки: «RENAULT», модель: «MEGANE SCENIC», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 30.07.2019 року. 04 липня 2023 року за адресою: місто Одеса, проспект Небесної Сотні, будинок 30, на вказаний автомобіль марки «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , впала частина дерева. Про зазначену подію, [PERSON] , як власником вказаного транспортного засобу, 04 липня 2023 року о 15:41 було повідомлено Одеське районне управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідною заявою, яка зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), що підтверджується талоном-повідомлення єдиного обліку №12335 від 13.07.2023 року. Згідно з листом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 14.07.2023 року за вих. №60-6264 вбачається, що перевіркою викладених в матеріалах даних встановлено, що 03.07.2023 року за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні, 30, на автомобіль «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] , впав стовбур дерева, чим було нанесено механічні пошкодження транспортному засобу. У відповідності до листа Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 11.01.2024 року за №37 вбачається, що 03.07.2023 року в місті Одесі за даними спостережень метеостанції температура повітря сягала 23-25°C,\~вологість повітря\~сягала 80%,\~видимість \~24\~км.,\~вітер \~південний,\~1-6\~м/с,\~без опадів. Для визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу внаслідок падінням дерева, позивач звернувся до ФОП [PERSON] як судового експерта, яким виготовлено висновок експерта №7568 від 09.07.2023 року експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження, яке сталося 03.07.2023 року, відповідно до якого встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок пошкодження, що мало місце 03.07.2023 року, становить 98520,78 грн. Позивач з метою відшкодування вказаної матеріальної шкоди звернувся до суду з даним позовом. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~11 ЦК України,\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. \~Збитками\~є \~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); \~доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Пунктом 7 частини першої\~статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»\~визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України). Зі змісту постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вбачається, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). \~Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вищевикладене судом встановлено, що позивач будучи власником транспортного засобу марки «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , стверджує, що останній було пошкоджено 03.07.2023 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, за адресою: місто Одеса, проспект Небесної Сотні, 30, внаслідок падіння стовбура дерева. Вказані обставини підтверджуються наданим до суду талоном-повідомлення від 13.07.2023 року, зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) за №12335 та листом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 14.07.2023 року за вих. №60-6264. Також, на виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 13.11.2024 року Одеським районним управлінням поліції №1 ГУНП в Одеській області надано належним чином засвідчені копії матеріалів ІКС ІПНП №12335 від 04.07.2023 року, які містять інформацію щодо нанесення механічних пошкоджень внаслідок падіння стовбура дерева автомобілю марки «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Щодо посилання відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради, на те що в матеріалах справи відсутні: протокол огляду місця події план-схеми розташування дерева, фотофіксації місця події, суд зазначає, що останнім не наведено жодного правового обґрунтування щодо необхідності складання саме протоколу огляду місця події за спірним фактом події. Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає, що позивачем надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які підтверджують факт падіння 04.07.2023 року стовбура дерева на належний позивачеві на праві власності автомобіль марки «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , що мало місце за адресою: місто Одеса, проспект Небесної Сотні, будинок 30, що є встановленим судом. Як вже судом встановлювалось, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2\~статті 1192 ЦК України). Висновком судового експерта Федотова Ф. В. №7568 від 09.07.2023 року експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження, яке сталося 03.07.023 року, визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок падіння дерева, яке сталося 03.07.2023 року становить 98520,78 грн. Як вбачається, висновок експерта містить підтвердження судового експерта про обізнаність про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України, а також відповідає положенням Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998\~ №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від\~26.12.2012 № 1950/5). Відповідачами вказаний встановлений розмір заподіяної матеріальної шкоди не спростований, як і не заявлялось під час розгляду справи відповідних клопотань про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в рамках розгляду справи. За наслідком викладеного, суд вважає розмір заподіяної позивачеві матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок падіння стовбура дерева на належний йому на праві власності автомобіль, що мало місце 03.07.2023 року, в сумі 98520,78 грн., доведеним. Щодо особи відповідальної за відшкодування вказаної матеріальної шкоди суд зазначає наступне. Частиною першою ст. 10\~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частинами 1,\~2\~ст.\~11\~Закону\~України «Про\~місцеве самоврядування\~в Україні»\~\~визначено,\~що виконавчими\~органами сільських,\~селищних,\~міських,\~районних у\~містах (у\~разі їх\~створення)\~рад є\~їх виконавчі\~комітети,\~відділи,\~управління та\~інші створювані\~радами виконавчі\~органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Згідно з ч. 2 ст.\~10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів. У відповідності до ч. 1,2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. У відповідності\~до положень\~ст.\~26\~Закону України\~«Про благоустрій\~населених пунктів»,\~ благоустрій\~присадибної ділянки\~проводиться її\~власником або\~користувачем цієї\~ділянки. Власник\~або користувач\~присадибної ділянки\~може на\~умовах договору,\~укладеного з\~органом виконавчої\~влади чи\~органом місцевого\~самоврядування,\~забезпечувати належне\~утримання території\~загального користування,\~прилеглої до\~його присадибної\~ділянки. Благоустрій присадибної ділянки, на якій розміщені житлові будинки, господарські будівлі та споруди, що в порядку, визначеному законодавством, взяті на облік або передані в комунальну власність як безхазяйні, проводиться відповідним органом місцевого самоврядування. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку (ч. 2 ст. 28 Закону). Негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб (ч. 4 ст. 28 Закону). Відповідно до ч. 7 ст. 28\~Закону України «Про благоустрій населених пунктів»,\~Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів\~затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. У пункті 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених\~наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105\~(далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до п. 5.5. Правил\~відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі. Підпунктом 7 пункту «а» ч.1\~ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~визначено, що\~до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є - уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння стовбура дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень біля будинку [ADDRESS] . Відповідний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від17 травня 2022 року по справі № 522/2890/20. У відповідності до відповіді Департаменту міського господарства від 14.02.2024 року за №01-59/216 та відповіді Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.02.2024 року за №237/01-11 вбачається, що багатоквартирний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] перебуває в управлінні Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський». Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 року за №924 «Про визначення площ прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків, прибирання яких здійснюється двірниками комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів міста Одеси» затверджено натуральні показники площ прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків комунальної власності міста Одеси, прибирання яких здійснюють двірники комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів. У відповідності до Витягу з Додатку №1 до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 року №924 розмір натуральних показників прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків комунальної власності міста Одеси, прибирання яких здійснюється двірниками комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів Київського району вбачається, що прибирання за натуральними показниками притиральної території, а саме: асфальт вулиці, газон вулиці, асфальт двору та газон двору загальна площа яких складає 9165 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та здійснюється двірниками Комунального підприємства «Житлово-комунального сервісу «Вузівський». Згодом, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради за №1212 від 28.10.2008 року внесено зміни до рішень виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 року №924 «Про визначення площ прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків, прибирання яких здійснюється двірниками комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів міста Одеси» та від 21.08.2008 року №970 «Про заходи щодо введення адресної муніципальної допомоги мешканцям міста на оплату житлово-комунальних послу та установлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території». У відповідності до Витягу з Додатку №1 до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2008 року №1212 розмір натуральних показників прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків комунальної власності міста Одеси, прибирання яких здійснюється двірниками комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів Київського району вбачається, що прибирання за натуральними показниками притиральної території, а саме: асфальт вулиці, газон вулиці, асфальт двору та газон двору загальна площа яких складає 8983 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та здійснюється двірниками Комунального підприємства «Житлово-комунального сервісу «Вузівський». Враховуючи зазначене, суд вважає, що саме Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» будучи управителем житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] є належним відповідачем по справі. Постановою КМУ «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» від 1 серпня 2006 р. № 1045\~передбачений порядок видалення дерев, кущів, газонів та квітників у населених пунктах. У абзаці 1 ч. 3 Порядку вказано, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється, зокрема, за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - компетентний орган) на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку). У п. 4 Порядку вказано, що підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою (далі - заявник). Після надходження заяви компетентний орган утворює комісію з питань визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості (далі - комісія), до складу якої входять представники заявника, власника земельної ділянки (користувача), компетентного органу, територіального органу Держекоінспекції, а у разі потреби - балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень. Згідно п. 5 Порядку, ордер на видалення зелених насаджень компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню. Зазначене свідчить про те, що Комунальне підприємство\~«Житлово-комунальний\~сервіс «Вузівський»як управитель житлового будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] \~міг звернутися до уповноваженого на те органу із заявою про видалення зелених насаджень, проте останнім не вчинено зазначених дій та доказів на спростування зворотного суду надано\~не було. Щодо позовних вимог до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради суд зазначає наступне. У відповідності до, ч. 2\~ст. 48 ЦПК України\~вказано, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. При визначенні того, чи є відповідач належним або неналежним, вирішальне значення має приналежність спірних прав і обов`язків. Належна сторона є носієм або спірних прав, або спірних обов`язків. Неналежний відповідач - особа, відносно до якої за матеріалами справи виключається припущення про те, що вона є суб`єктом спірного правовідношення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Згідно постанови КЦС ВС від 25.09.2023 у справі № 503/603/17, з урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача, що вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22) зазначено, що «якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)). Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові». Оскільки управителем будинку [ADDRESS] є Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», суд приходить до висновку, що Виконавчий комітет Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради та Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради не є належними відповідачами у справі, а тому, позовні вимоги до них\~не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок падіння стовбура деревапідлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди грошових коштів у розмірі 98520 гривень 78 копійок. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно із\~статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. У постанові КЦС ВС від 08.01.2024 у справі № 454/2855/22, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди. При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. У позовній заяві позивач зазначає про те, що через пошкодження його транспортного засобу в останнього виникла необхідність вживати додаткові заходи щодо відповідальної особи за отриману матеріальну шкоду, а також позивач поніс незаплановані витрати, які призвели до порушення його емоційного стану, у зв`язку з чим просить суд стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Ухвалюючи рішення про відшкодування шкоди, суд має виходити з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має враховувати засади розумності, виваженості та справедливості. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Приймаючи викладене, судом приймаються доводи позивача, як обґрунтовані, в частині завдання останньому моральної шкоди, внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу з підстав падіння стовбура дерева, що пов`язано з діями та бездіяльністю балансоутримувача, що беззаперечно завдало позивачеві душевних страждань. З огляду на вищевикладене, враховуючи характер та обсяг душевних страждань позивача, їх тривалість, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача КП ЖКС «Вузівський» на користь позивача підлягає у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 гривень. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом приймається, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів. Відповідно до\~\~\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. \~При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у вищевикладений спосіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, приймаючи часткове задоволення позову, з відповідача - Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог підлягає стягненню у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1055,20 грн. (103520,78*100/118520,78=87,12%; 87,12*1211,20/100=1055,20). Також позивачем у позові заявлено вимогу про відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу. Представником позивача в судовому засіданні 10.03.2025 року до закінчення сдуових дебатів було заявлено заяву про надання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на протязі пяти днів. У відповідності до положень ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.1, 2 статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки стороною позивача до закінчення судових дебатів, у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, заявлено відповідну заяву про надання доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу після ухвалення судового рішення, суд вважає за необхідне призначити розгляд питання про компенсацію судових витрат в частині витрат понесених позивачем на правничу допомогу у відповідності до положень ч.2 ст. 246 ЦПК України у відкритому судовому засіданні, з повідомленням учасників справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial