Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Бокій В.О. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2022. Під час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.04.2023. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що відповідач, не приймає участі у вихованні дитини та її утриманні, а також проживає окремо від позивача та доньки [PERSON] , позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.01.2025 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та призначено підготовче засідання. 04.03.2025 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи провести без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду невідомі. 03.03.2025 від відповідача до суду надійшла заява від 27.02.2025, завірена нотаріусом, в якій остання позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розгляд справи провести за її відсутності. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести за відсутності представника, позовні вимоги підтримує. Враховуючи, що в справі достатньо документально підтверджених даних про спірні правовідносини сторін, а також, що сторони належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.12.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №2107, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 22.12.2022. Під час шлюбу [INFO] у сторін народилась донька, [PERSON] , про що Солоницівською селищною радою Харківського району Харківської області складено актовий запис №17 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . З вересня 2023 року і по теперішній час дитина проживає разом із батьком, [PERSON] у м. Харкові, що підтверджується довідками від 18.03.2024 № 6329-5003169708/23192 та №6329-5003169708/23193 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Крім того, позивачу у догляді та піклуванні за маленькою донькою допомагає його мати, бабуся [PERSON] . Позивач декілька разів звертався до відповідача з пропозиціями зберегти сім`ю, але позитивної відповіді так і не отримав, тому в квітні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, та рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 шлюб між сторонами розірвано. У зв`язку з тим, що відповідач, жодним чином не приймає участі ані у вихованні, ані в утриманні дитини, позивач звернувся до суду з заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини. Судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 стягнуто з [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що відповідачем судовий наказ Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 добровільно не виконувався, то позивач звернувся до Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання судового наказу. Постановою старшого державного виконавця від 03.05.2024 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 01.10.2024 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 18765,00 грн. Крім того, у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів на утримання малолітньої дитини відомості про [PERSON] внесені до Єдиного реєстру боржників, накладено арешт на кошти, застосовано тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, виїзду за межі України, у праві полювання, користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, тощо, що підтверджується відповідними постановами у виконавчому провадженні. Зважаючи на необхідність вчинення дій в інтересах дитини, таких як, наприклад, зміна реєстрації місця проживання, надання згоди на лікування, тощо, де потрібна згода обох батьків, а також зважаючи на відсутність розуміння та зв`язку з відповідачем, позивач звернувся до органів опіки та піклування з заявою про визначення місця проживання дитини разом з ним, щоб мати хоч якусь можливість самостійно діяти в інтересах дитини. Рішенням Виконавчого комітету № 239 від 22.05.2024 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком, позивачем [PERSON] . Крім того, позивач жодним чином не перешкоджав та не перешкоджає спілкуванню матері з донькою, більш того позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням не переривати контакт з донькою, оскільки дівчинці в її віці дуже необхідна мати, але відповідач [PERSON] не вчинила жодних дій спрямованих на виправлення ситуації, що склалась, також вказаний факт підтверджується інформацією, наданою Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, з якої вбачається, що [PERSON] не зверталась до Департаменту служб та його структурних підрозділів із заявами щодо порушення її прав у спілкуванні та вихованні дитини, [PERSON] , [INFO] . Позивачем до матеріалів справи додані нотаріально завірені заяви [PERSON] та [PERSON] від 12.11.2024, в яких останні повідомили, що позивач намагався створити умови для спілкування матері з дитиною, але відповідач не бажає спілкуватись з донькою, не приймає жодної участі у житті дитини, не надає матеріальної допомоги, не спілкується з нею, не приділяє їй увагу, не здійснює догляд у разі хвороби, дитиною займається тільки батько. Окрім цього, третьою особою Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради 03.03.2025 надано суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] з якого убачається, що вказане питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської рад, враховуючи інтереси дитини та рекомендації Комісії, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Свідоме та систематичне, по відношенню до дитини, і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] [INFO] (відсутність прояву належної батьківської турботи, забезпечення здобуття дитиною освіти, матеріального утримання, участі у вихованні та дозвіллі, піклування про духовний та моральний розвиток, зацікавлення у стані здоров`я) є наслідком винної поведінки відповідача [PERSON] та є підставою для позбавлення її батьківських прав. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у даному випадку є доцільним, оскільки позивачем надано достатньо обґрунтованих доказів ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини [PERSON] . Окремо суд наголошує, що застосований захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК України (ст. 169). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved