Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Процедура (рух справи): У серпні\~2024\~року позивач\~ [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~про зняття\~арешту з\~нерухомого майна,\~а саме житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 12 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Звільнено позивача від сплати судового збору. Позивач та представник позивача надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідач в судове засідання не прибув, відзив на позов не надав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Позивач уклала шлюбу та змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] . Звернувшись до державного нотаріуса Першої Світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька, з`ясувалось, що на житловий будинок [ADDRESS] , накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державною реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №318069213 від 19.12.2022 року вбачається, що 25.06.2008 за №7453270 Світловодська міська державна нотаріальна контора Кіровоградської області зареєструвала обтяження у виді арешту нерухомого майна, а саме будинку, адреса: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , на підставі ухвали б/н від 21.02.1991 Світловодського міського народного суду Кіровоградської області. Враховуючи вищевикладене, відповідно до постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва позивачу роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У зв`язку із вищевикладеними обставинами, майно, яке фактично перебуває у її користуванні та володінні, через наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, створює їй як спадкоємцю перешкоди, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] , надала суду такі докази: - копія паспорта та РНОКПП; копія свідоцтва про смерть її батька [PERSON] ; копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про шлюб; копія постанови про відмову у видачі свідоцтва; копія з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 318069213 від 19.12.2022 року. Позиція відповідача, Першої Світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області: Представник відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: [INFO] помер [PERSON] , то підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Світловодським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про що зроблено відповідний актовий запис № 38. [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , де в графі батько зазначений (на російській мові [PERSON] ). Позивачка уклала шлюб та змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Власівською селищною радою м. Світловодська Кіровоградської області від 08.10.2009 року. Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] , та належав йому на підставі договору забудови, посвідченого Світловодською держнотконторою 10 травня 1982 року за реєстром 1-1006. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державною реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 318069213 від 19.12.2022 року вбачається, що 25.06.2008 за № 7453270 Світловодська міська державна нотаріальна контора Кіровоградської області зареєструвала обтяження у виді арешту нерухомого майна, а саме будинку, адреса: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , на підставі ухвали б/н від 21.02.1991, яку видано Світловодським міським народним судом Кіровоградської області. Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва від 29.05.2024 року №356-02/14 позивачу роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У серпні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідач про можливі заперечення проти позову не подав. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, та не спростовані. Оцінка суду (джерела права) та висновок суду: На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені вст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження в Україні» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. У відповідності до ст. 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчий або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провадяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, відповідно до ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Суд погоджується\~з доводами\~позивача про\~те,\~що наявність\~обтяження у\~виді арешту\~на майно,\~яке позивач\~успадкував після померлого [PERSON] , порушує право приватної власності позивача. Проте, для судового розгляду позивач не надав суду відомостей про те, в інтересах якої особи та з якою метою ухвалою суду від 21.02.1991 року було накладено арешт на спірне майно. Також, позивач не надав суду відомостей про наявність чи відсутність виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт на спірне майно, та не надав інформацію чи перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби таке виконавче провадження. У судовому засіданні встановлено, що позивач помилково визначив у справі відповідачем Першу Світловодську державну нотаріальну контору Кіровоградської області. Вказана нотаріальна контора у справі не є боржником, не є особою, в інтересах якої накладено арешт ухвалою суду від 21.02.1991 року на спірне майно - на житловий будинок [ADDRESS] . Також, нотаріальна контора не є особою, якій передано спірне майно, якщо воно було реалізоване. Враховуючи викладене, нотаріальна контора не є належним відповідачем, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed