Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

В серпні 2024 року представник позивача, за довіреністю у справі - Цюпа Ольга Віталіївна, звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», обґрунтовуючи тим, що 06.03.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №452550-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 06.03.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір №452550-КС-003 про надання кредиту та 06.03.2023 року Кичко Руслан Васильович, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №452550-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Також, товариством направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7834, на номер телефону [NUMBER] , що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до умов укладеного договору кредиту, Товариство надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 % за кожен день користування кредитом. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , котра вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, а боржник свої зобов`язання за кредитним договором №452550-КС-003 про надання кредиту від 06.03.2023 року належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором та станом на 22.07.2024 року має заборгованість в розмірі 95362,44 грн, що складається з: 50000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 40070,59 грн. - сума прострочених платежів по процентах; 5291,85 грн. - сума прострочених платежів за комісією. У зв`язку з цим, позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №452550-КС-003 про надання кредиту від 06.03.2023 року, що становить 95362,44 грн. та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 452550-КС-003 про надання кредиту від 06.03.2023 у розмірі 95362,44 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. У грудні 2024 року заявник (відповідач) [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою, в якій просить суд переглянути та скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2024 р. по справі № 357/11189/24 за позовною заявою ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 357/11189/24 було задоволено. Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року у справі 357/11189/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні на 28 березня 2025 року. Судом 04.03.2025 р. за вх.№11919 отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача сплачений судовий збір. У відзиві зазначив, що Господарським судом Чернігівської області 10.10.2023 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність № 911/2659/23, введено процедуру реструктуризації боргів [PERSON] та мораторій на задоволення вимог кредиторів, оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - [PERSON] . Позивач був повідомлений про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] . Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2023 року у справі № 911/2659/23: припинено процедуру реструктуризації боргів боржника та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] закрито; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню. Відповідач вважає, що позивачем навмисно було проігнороване оголошення щодо відкриття провадження у справі про банкрутство та пропущені строки заявлення вимог, що є недобросовісною поведінкою з боку кредитора. Отже, позивач, будучи обізнаним про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] , не виконав свого обов`язку подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Підсудність справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство стосується виключно господарських судів, а не загальних місцевих судів в порядку цивільного судочинства, отже вимоги позивача мали бути заявлені та розглянуті саме господарським судом у межах справи про неплатоспроможність. Вимоги кредиторів, які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] , але не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, вважаються погашеними. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. Із зазначеного та змісту самої позовної заяви, в тому числі розрахунку, доданого до неї, слідує, що вимоги повивача до [PERSON] виникли до відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, а відтак вважаються погашеними. Як наслідок, в задоволенні позовної заяви позивачу має бути відмовлено повністю. Позивач в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Василюк А.В.в судовому засіданні надав пояснення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що 06.03.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №452550-КС-003 про надання кредиту та 06.03.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №452550-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 06.03.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №452550-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 50000,00 грн. на строк 24 тижнів, а саме до 21.08.2023 року, на придбання товарів для задоволення потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю (споживчий кредит), шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034% за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7834, на номер телефону [NUMBER] , що зазначений позичальником у своїй анкеті. Також, 06.03.2023 відповідач електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту. Відповідно до 2.5 Договору комісія за надання Кредиту (надалі- Комісія): 7500,00 грн. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісіїне може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до п. 3.2. Договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються заставкою вказаною у п. 2.4 Договору назалишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. Пунктом 3.2.3Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. З витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи, вбачається, хронологія дій укладення кредитного договору №452550-КС-003 від 06.03.2023 та 06.03.2023 року кредитні кошти в розмірі 50000,00 грн. перераховані на картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс». Відповідно до п. 7.15 Договору інші умови цього договору регулюються Правилами, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до п. 4.2 Договору позичальник зобов`язаний виконувати цей Договір у порядку та в строки (терміни), встановлені Договором. Повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом та інші платежі, передбачені Договором, до закінчення строку (терміну) діїДоговору. Відповідно до п. 7.4.4 Договору позичальник ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням. Відповідно до п. 7.4.5. Договору позичальник до моменту укладення цього Договору отримав всю необхідну інформацію про кредитного посередника Кредитодавця відповідно до ст. 6 Закону України «Про споживче кредитування». Паспорт споживчого кредиту, а також примірник правил. Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. Відповідно до п. 3.1.2, 3.1.3 Правил позичальник може відмовитись від укладення договору шляхом вибору відповідних опцій в Особистому кабінеті. У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу. Відповідно до п.5.2. Правил обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний договір №452550-КС-003 про надання кредиту від 06.03.2023 року підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). Отже, підписання кредитного договору №452550-КС-003 про надання кредиту від 06.03.2023 року (електронним підписом) свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Встановлено, що вказаний договір №452550-КС-003 про надання кредиту від 06.03.2023, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 06.03.2023 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно розрахунку заборгованості за договором №452550-КС-003 про надання кредиту від 06.03.2023 вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] станом на 22.07.2024 року становить 95362,44 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 40070,59 грн., суми прострочених платежів за комісією - 5291,85 грн. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір №452550-КС-003 про надання кредиту від 06.03.2023, однак умови договору порушив. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення. Разом з тим, судом встановлено, що на підставі відповідної ухвали від 10 жовтня 2023 року Господарським судом Чернігівської області по справі №911/2659/23 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Призначено арбітражною керуючою Багінського А.О. керуючою реструктуризацією у справі. Оприлюднено на офіційному вебпорталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника з метою виявлення кредиторів. Із вищевказаної ухвали Господарського суду Чернігівської області про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] слідує, що відповідно до даних конкретизованого списку кредиторів і боржників на день звернення до суду заборгованість боржника, між іншого становить: перед ТОВ «Бізнес Позика»; тип кредиту: Кредитний договір для розвитку бізнесу № 452550-КС-003 від 06.03.2023; сума кредиту: 50000.00; загальна вартість кредиту: 129960.00; поточна заборгованість: 90070.59; поточна прострочена заборгованість: 64813.40; термін прострочення: понад 90 днів; валюта UАН; термін кредиту до 21.08.2023; відсотки: невідомо; пеня: не нараховувалась; штраф: не нараховувався. У подальшому Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року у справі №911/2659/23 припинено процедуру реструктуризації боргів боржника та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича. Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів. Провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] закрито. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала суду не оскаржувалася та 26.12.2023 року набрала законної сили. Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутство грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви. Згідно з частиною третьою статті 129 КУзПБ за результатами розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також скарг кредиторів господарський суд постановляє одне з таких рішень: 1) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; 2) про невиконання боржником плану реструктуризації боргів, визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника. Відповідно до частини четвертої статті 129 КУзПБ у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів. Згідно з частиною п`ятою статті 129 КУзПБ у разі невиконання або неповного виконання умов плану реструктуризації боргів боржника кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в невиконаному обсязі, передбаченому договорами. Відповідно до частини першої статті 134 КУзПБ господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника фізичної особи від боргів. Згідно з частиною другою статті 134 КУзПБ фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (стаття 1 КУзПБ). Як вбачається із матеріалів справи Договір №452550-КС-003 про надання кредиту між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено 06.03.2023 року. Із вказаного позивачем розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що заборгованість за Договором №452550-КС-003 про надання кредиту становить - 95362,44 грн та виникла у [PERSON] перед ТОВ «Бізнес Позика» з 06.03.2023 року. Із наведеного слідує, що заборгованість за вказаним кредитним договором у [PERSON] виникла до його звернення до господарського суду із заявою про його неплатоспроможність та відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Відповідно до ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. У випадках, передбачених пунктами 4-6 частини першої статті 90 КУзПБ, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. При цьому, за приписами ч. 6, 7 ст. 133 КУзПБ вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як вбачається із матеріалів справи, із вимогами про стягнення заборгованості до господарського суду під час розгляду справи про неплатоспроможність відповідача, ТОВ «Бізнес Позика» не зверталось. Предметом даного спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, які не відносяться до вимог визначених ч. 2 ст. 134 КУзПБ, які можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Встановлено, що ТОВ «Бізнес позика» не заявляло вимог до [PERSON] у належному процесуальному порядку у межах справи № 911/2659/23. Таким чином, оскільки ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26 грудня 2023 року у справі № 911/2659/23, серед іншого, встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню, а вимоги ТОВ «Бізнес Позика» не підпадають під вимоги, визначені ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, у задоволенні даного позову слід відмовити. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки ТОВ «Бізнес Позика» відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved