Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.02.2019 о 09-30 год. по вул. Левка Лук`яненка, 2-Е, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota RAV4», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2019 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 286159а8оа від 26.09.2018, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] . Позивач, відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 286159а8оа від 26.09.2018, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику (з вирахуванням суми утриманого страхового платежу - 6 500,00 грн.) у розмірі 97 950,00 грн. Частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 71 239,86 грн. було відшкодовано позивачу страховою компанією відповідача - АТ «СК «ІНГО». Таким чином, на теперішній час сума невідшкодованих збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, складає 33 211,06 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою від 23.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 26.09.2018 між АТ «СК «АХА Страхування», яке змінило назву на ПрАТ «СК «АРКС», та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 286159а8оа від 26.09.2018, відповідно до умов якого страховою компанією було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] . За вказаним договором позивач узяв на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] у разі настання страхового випадку. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2019 у справі № 756/2573/19, яка набрала законної сили, встановлено винуватість відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 07.02.2019 року о 09 год. 30 хв. в м. Києві, по вул. Левка Лук`яненка (Маршала Тимошенка), водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Toyota RAV4», номерний знак [NUMBER] , не надала переваги в русі автомобілю марки «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , що рухався по рівнозначній дорозі та наближався з правого боку та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 10.11 Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2019, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватою у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.02.2019, був пошкоджений автомобіль «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . 08.02.2019 [PERSON] звернувся до позивача з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] , складає 104 450,92 грн., страховим актом № АХА2451549 від 01.03.2019; розрахунком страхового відшкодування. Вказане страхове відшкодування, скореговане на суму утриманого страхового платежу - 6 500 грн., у сумі 97 950,92 грн., було перераховано на рахунок ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ», що підтверджується платіжним дорученням № 541222 від 04.03.2019. Частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 71 239,86 грн. було відшкодовано позивачу страховиком винуватця ДТП - АТ «СК «ІНГО» (платіжна інструкція № 17176 від 05.08.2021). Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору про добровільне страхування, ПрАТ «СК «АРКС» набуло право вимоги до відповідача про відшкодування витрат, пов`язаних зі страховою виплатою потерпілому, у розмірі 33 211,06 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з вимогами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України. Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved