Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

01.10.2024 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, уточнені заявою від 18.03.2025 року, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 5/16 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка за життя заповіт не залишила. Спадкоємцем першої черги після [PERSON] є вона - донька та чоловік [PERSON] 21.11.2023 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 21.11.2023 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини. Позивач вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю нотаріуса позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що договір-купівлі-продажу 5/16 часток житлового будинку, що успадковується, посвідчений Одеською товарною біржею. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської Області від 18.03.2025 року зустрічна позовна заява [PERSON] була повернута позивачу. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 5/16 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, реєстр № 357 від 27.10.1994 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за N?16-70 від 01.11.1994 року, що також підтверджено довідкою №121, виданою 19.02.2025 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до актового запису про смерть № 1063, виданого 27.07.2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79693169 від 14.01.2025 року, наданого приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 06.05.1997 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.05.1979 року відділом РАЦС м. Самарканда, відповідно якому матір`ю зазначена [PERSON] ; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 04.04.1997 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, відповідно якому розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 06.05.1997 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, відповідно якому шлюб укладено між [PERSON] та [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили свої спадкові права, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] 21.11.2023 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджено спадковою справою № 143/2023 року, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України відмовився від прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено заявою від 21.11.2023 року, яка міститься у спадковій справі № 143/2023 року. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved