Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Керівник Золотоніської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах Держгеокадастру в Черкаській області з позовом до [PERSON] про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Свою позовну заяву прокурор мотивує тим, що відповідач [PERSON] , будучи громадянкою РФ, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2006 року № 3848 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 121292, виданий 29.09.2008 року Золотоніським районним відділом земельних ресурсів, на земельну ділянку з кадастровим номером 7121582001:01:001:0051, площею 0.2121 га в адміністративних межах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Оскільки відповідачка є громадянкою Російської Федерації, то їй слід було відчужити земельну ділянку протягом року. Так як вищевказана земельна власником не відчужена, тому відповідно до п. д) ч. 1 ст. 143 ЗК України прокурор у позові просить здійснити примусове відчуження земельної ділянки у відповідача, а саме примусово припинити право власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання прокурор Походенко В.В. не прибув, проте скерував до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив суд повністю їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області в судове засідання не прибув, направивши до суду письмове пояснення, в якому позов прокуратури підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`явилася, проживає за межами України, про дату, час та місце судового розгляду ставився до відому шляхом розміщення оголошення на сайту «Судова влада». Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд проводить судовий розгляд за відсутності учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Згідно зі ст. 131-1 Конституції України представництво інтересів держави у суді, у випадках передбачених законом, покладається на органи прокуратури України. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності іншого органу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у :праві № 3 - рп/99, із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним зняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою щійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно з ч. 3 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Судом встановлено, що Золотоніською окружною прокуратурою було скеровано відповідні запити до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області з метою встановлення підстав представництва. ГУ Держгеокадастру в Черкаській області листом від 24.06.2024 року за вих. № 10-23-0.62-4390/2-24 повідомило, що не зверталось до суду з відповідним позовом, так як відсутні кошти на сплату судового збору. Викладені в листі ГУ Держгеокадастру в Черкаській області причини не є поважними та свідчать про бездіяльність уповноваженого на захист інтересів держави органу та є підставою для подачі позову прокурором. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно із ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 визначив, що прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Верховний Суд у справі № 804/4585/18, постанова від 05.11.2019 року сформулював правову позицію, відповідно до якої «інтереси держави» є оціночним поняттям, що охоплює широку і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом, надмірна формалізація поняття «інтереси держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 804/4585/18, від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17. Не відчуження іноземцем земельних ділянок сільськогосподарського призначення порушує встановлений законодавством порядок набуття та реалізації прав на землю, оскільки правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес», про що вказував Європейський суд з прав людини у рішенні від 02.11.2004 року у справі «Трегубенко проти України». Отже, так як звернення прокурора до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання використання успадкованих іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення, то представництво Золотоніською окружною прокуратурою інтересів держави є законним. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г. за реєстровим номером 3848 [PERSON] , як дочка, є спадкоємицею майна [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права власності на земельну ділянку, площею 0.2121 га, що знаходиться у с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області, та надана для ведення особистого підсобного господарства. Згідно з Державним актом серії ЯЖ № 121292, виданим відділом земельних ресурсів у Золотоніському районі Черкаської області від 29.09.2008 року та зареєстрованим у Книзі у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 010878400046, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0.2121 га, що знаходиться у с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2006 року № 3848. Як вбачається з інформації Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України за вих. № 51/2-1076вих-24 від 03.04.2024 року відомості про оформлення паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , відсутні. Згідно з даними паспорту [NUMBER] , виданим ПВП ВВС Головінського району м. Москви від 16.06.2006 року, що стверджується довіреністю від 21.08.2006 року, посвідченою приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І. за реєстровим номером 3735, [PERSON] є громадянкою Російської Федерації. Отже, у судовому засіданні встановлено, що громадянка РФ [PERSON] має у власності одну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 02121 га з кадастровим номером 7121582001:01:001:0051. Згідно із ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно із ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України позов про\~конфіскацію земельної\~ділянки подається\~до суду\~органом,\~що здійснює\~державний контроль\~за використанням\~та охороною\~земель.\~Конфіскована земельна\~ділянка за\~рішенням суду\~підлягає продажу\~на земельних\~торгах.\~Ціна проданої\~на земельних\~торгах земельної\~ділянки,\~за вирахуванням\~витрат,\~пов`язаних з\~її продажем,\~виплачується її\~колишньому власнику. Згідно із ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 18.09.2013 року (справа № 6-92цс13), зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року у справі «Новоселецький проти України», від 01 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Отже, у судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] іноземним громадянином, протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку, тобто з 2008 року, земельна ділянка сільськогосподарського призначення отримана у спадщину не відчужена, то право власності на зазначену земельну ділянку слід примусово припинити, як того вимагає чинне законодавство України. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов керівника Золотоніської окружної прокуратури, поданий в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області підлягає до задоволення в повному обсязі. Також суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь прокуратури судовий збір в сумі 3028.00 грн., сплачений при подачі позовної заяви до суду. На підставі зазначеного та

Outcome: approved