Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом до відповідача [PERSON] та просить позбавити його батьківських прав стосовно себе. Позов мотивує тим, що відповідач є її батьком. З 2013 року вона постійно проживає зі своєю матір`ю, а відповідач з цього часу не займається її вихованням, не приділяє батьківської уваги та турботи. Відповідач самостійно жодного разу добровільно не проявив ініціативи щодо надання позивачці фінансової допомоги або коштів на її утримання. Вихованням та утриманням позивачки займалась мати. [PERSON] всі ці роки не спілкується з позивачкою, не піклується про її фізичний, моральний, духовний розвиток, про стан здоров`я, не цікавиться успіхами, навчанням, не проявляє батьківської уваги та турботи. З шестирічного віку позивачку виховує вітчим, [PERSON] , якого позивачка називає батьком та сприймає його як батька. Саме він як справжній батько її підтримує, турбується про неї, допомагає та виховує. З 2022 року [PERSON] перебуває за межами України. На переконання позивачки ці обставини свідчать про вольове небажання відповідача виконувати стосовно своєї дитини батьківські обов`язки. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надіслав. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Позивачка суду пояснила, що батько не вітає її з днем народження та не надає утримання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив. Представник Долинської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позову. Пояснила, що батько позивачки не бере участі в її вихованні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] перебуває в дружніх стосунках. Їх діти також перебувають у дружніх стосунках. Разом святкують свята. Позивачка не отримувала від батька подарунків, з ним не проводила часу, у своєму житті дитина батька не бачила. Розповідає про події восьмирічної давності, оскільки саме цей період разом спілкуються. З [PERSON] разом проживали в гуртожитку, оскільки їхні чоловіки працювали пожежниками. Протягом цих восьми років біологічного батька дитини не бачила жодного разу. Знає, що від батька дитина підтримки чи допомоги не отримувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що особисто знайома з [PERSON] , оскільки раніше разом працювали. Їй відомо, що [PERSON] ініціювала позбавлення свого батька батьківських прав. Позивачка та старший син свідка ходили до одного класу. Батько дитини ніколи до школи не з`являвся. Коли разом з позивачкою працювали то батька в житті дитини також не бачила. [PERSON] самостійно дитину утримувала. Тепер їх діти разом не навчаються, однак продовжують разом спілкуватися. Тепер відповідач перебуває за кордоном, а дитину утримує вітчим. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач [PERSON] останніх дев`ять років не брав участі в утриманні та вихованні позивачки, а до цього не брав участі згідно з поясненнями його дружини. Коли позивачка була меншою то особисто купляв подарунки для неї та пояснював, що це їй придбав її батько. Ці дії вчиняв з метою не допустити дитині психологічної травми. До школи відповідач ніколи не приходив, з дитиною не спілкувався та не утримував. За останніх дев`ять років відповідач взагалі в житті дитини будь-якої участі не брав. Позивачка саме його називає батьком, оскільки останніх дев`ять років разом з дружиною її виховував та утримував. Колись відповідач залякував дитину кінцем світу. Йому відомо, що з початку війни відповідач перебуває за кордоном. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13 липня 2009 року (а. с. 11). Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Долинська центральна лікарня Долинської міської ради» від 19 червня 2024 року № 912/01-13, [PERSON] на диспансерному наркологічному та психіатричному обліках не перебуває (а. с. 19). Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2014 року визначено місце проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 26). За місцем навчання [PERSON] характеризується позитивно. Вихованням дитини займається мати [PERSON] , яка відповідально ставиться до виховання дитини, цікавиться її справами, підтримує у всіх починаннях. [PERSON] з сім`єю не проживає та зі слів дівчинки та матері не спілкується з донькою, участі в її вихованні не приймає. З класним керівником батько дитини на зв`язок з п`ятого класу не виходив. На батьківські збори не з`являвся (а. с. 32). Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України № 19-61628/18/23-Вих від 10 вересня 2024 року, 2 березня 2022 року [PERSON] пішоходом через пункт пропуску Порубне залишив територію України та не повертався (а. с. 72). Судовим наказом Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2024 року у справі № 388/1473/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 18 липня 2024 року (а. с. 102). За змістом довідки Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 лютого 2025 року № 6085 та розрахунку заборгованості за аліментами від 25 лютого 2025 року № 6088, станом на січень 2025 розмір заборгованості відповідача за аліментами становить 3443,76 грн. За період примусового виконання з рахунку боржника у примусовому порядку було списано грошові кошти. Висновком органу опіки та піклування Долинської міської ради від 24 вересня 2024 року № 01-40/340/3 встановлено, що є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , оскільки поведінка батька щодо виконання батьківських обов`язків має безвідповідальний характер (а. с. 76-77). Верховний Суд у постанові від 24 січня 2024 року в справі № 450/4288/21 зробив висновок, що «відповідно до чч. 4, 5, ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Передбачена чч. 4 та 5 ст. 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами чч. 4 та 5 ст. 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22))». За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24, Верховний Суд позбавляючи відповідача батьківських прав стосовно дитини зазначив, що «за загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 7 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22). Біологічний батько добровільно пішов з життя своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. І це триває протягом близько п`яти років. Тривала розлука мала наслідком розрив психоемоційних зв`язків між батьком та донькою». Суд установив, що позивачка [PERSON] з 2014 року постійно проживає разом із своєю матір`ю. У свою чергу відповідач [PERSON] тривалий час разом із власною дитиною не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Ці обставини підтвердженні фактичними даними, що містяться у матеріалах цивільної справи та досліджені судом. Окремо слід звернути увагу, що саме дитина є ініціатором позбавлення відповідача батьківських прав, тобто її особисті переконання свідчать про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. З огляду на вищезазначене, суд уважає доведеним той факт, що відповідач у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання дитини, а саме ухиляється від виконання обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об`єктивних причин за яких відповідач не виконував покладені на нього батьківські обов`язки судом не встановлено та доказів з цього приводу матеріали справи не містять. Отже, суд дійшов до переконання про обґрунтованість цього позову та його задоволення. Питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивачки попередньо було вирішено. Згідно з п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Отже, за подання неповнолітньою позивачкою цього позову судовий збір не справляється, відповідно її вимоги про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованими та не можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved