Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання спільного з відповідачем сина [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві зазначає, що сторони проживали однією сім`єю з 2016 по 2022 роки, але не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою. Спільне життя між сторонами не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними відносин. З січня 2022 року сторони проживають окремо. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану позивач разом з дитиною вимушено виїхала з свого місця проживання, на даний час є внутрішньо переміщеними особами і тимчасово зареєстровані по [ADDRESS] . Позивач стверджує, що вже декілька років відповідач живе своїм життям, своїми інтересами, не цікавиться розвитком сина, станом його здоров`я, навчанням у школі, з ним не спілкується, не дбає про фізичний та духовий розвиток сина, тобто жодним чином не виявляє інтересу до дитини та його внутрішнього світу і таким чином самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У строк, встановлений в ухвалі\~про\~відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності з точки зору допустимості, належності, об`єктивності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоц тва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що син проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , тобто знаходяться на її утриманні. Доказів на спростування даних тверджень відповідачем не подано. А тому суд приходить до переконання, що син проживає разом із матір`ю, позивачем у справі, знаходиться на її утриманні. Суд враховує, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до вимог\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 181\~Сімейного кодексу України способи\~виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру\~аліментів\~суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника\~аліментів\~інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника\~аліментів\~майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем\~аліментів\~витрати платника\~аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2, 3\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір\~аліментів\~має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір\~аліментів\~на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір\~аліментів\~на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника\~аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника\~аліментів\~у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідачем не виконано обов`язку щодо подання доказів, зокрема ним не доведено, що дитина перебуває на його утриманні, він її забезпечує матеріально, а тому враховуючи те, що дитина знаходяться виключно на утриманні позивача, доказів\~про\~те, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дитини немає, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру\~аліментів\~судом враховується не тільки заробітна плата платника\~аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у\~постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. N 146\~Про\~перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру\~аліментів\~на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду\~про\~те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Враховуючи його молодий вік, відсутність будь-яких даних\~про\~те, що відповідач є непрацездатним, суд приходить до висновку\~про\~можливість виконання відповідачем обов`язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції\~про\~права дитини, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. N 789-XII, частин 7, 8\~Сімейного кодексу України\~під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України\~Про\~охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, вимоги\~ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір\~аліментів\~на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 8000,00 грн., обов`язок батьків щодо утримання дитини, роз`яснення, які містяться у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про\~застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та\~стягнення\~аліментів", за якими максимальний розмір\~аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперед інтереси дітей, зважаючи на те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, ним не надано доказів, що на його утриманні є інші непрацездатні особи або перешкоди для праці, пов`язані із його станом здоров`я, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягувати кошти (аліменти) на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 12.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір\~аліментів, на переконання суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони їх батька, враховуючи потреби дитини, буде сприяти можливості отримати право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В той же час відповідачем не доведено жодними доказами, що\~стягнення\~аліментів\~в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на дитину буде порушувати його права та можливість забезпечення власних мінімально необхідних потреб, також відповідачем не доведено, що його заробіток, дохід не дає можливість йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у визначеному судом розмірі. Згідно із ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви\~про\~видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи із норми частини 1\~статті 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 12.04.2023, що підтверджується штампом на позовній заяві. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах\~про\~стягнення\~аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать\~про\~те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial