Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29.09.2018 Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 39. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що з 29.09.2018 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей. Поступово їх стосунки з відповідачем погіршилися і вони перестали розуміти один одного. У 2023 році відповідач уклав контракт та перебуває на службі в ЗСУ, з цього часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків і не мають наміру їх поновлювати. Зазначає, що проживає разом з дітьми в будинку її матері, а причина розірвання шлюбу полягає в тому, що вони з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного, тому вважає що подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх малолітніх дітей. Ухвалою судді від 04.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 24-25). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, щодо ухвалення судом заочного рішення у даній справі не заперечувала (а.с. 33). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подав. Відповідачу направлялася повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, яка є адресою його місця проживання, згідно відповіді № 463/02.4-13 від 03.03.2025 з Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області. (а.с. 23, 31). Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, за згодою позивача, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2018 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 39 (а.с. 18). Сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с. 16-17, 20). На теперішній час спільне\~життя позивачки з відповідачем не склалося, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги між ними відсутні. Відповідно до\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~(далі\~СК)\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.\~Примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу\~не допускається. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивачки припинити шлюбні відносини, що рішення позивачки про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.\~ Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір за подання до суду позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved