Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] стягненні за рішенням Святошинського районного суду м . Києва від 29 квітня 2024 року у справі №759/4032/24 з розміру 1/4 на розмір 1/6 від доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитини повноліття В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.04.2024 році позивач одружився зі [PERSON] . Також у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Внаслідок чого сума аліментів, яка присуджена рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року справа №759/4032/24 про стягнення аліментів є завеликою для позивача та порушує права нової родини позивача, яку він також зобов?язаний утримувати. При цьому колишня дружина є працездатною особою і повинна також матеріально забезпечувати спільну дитину. Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.50). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 10.12.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з того, що у позивача друга дитина народилася [INFO] від іншої жінки, коли він перебував ще у шлюбі з відповідачем, і фактично тривалий час жив на дві сім?ї та його не бентежило виховання та матеріальна підтримка обох дітей. Відповідач також не погоджується з твердженням позивача, що сума аліментів, яка присуджена рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2024 р. у справі №759/4032/24 про стягнення аліментів є завеликою та порушує права дитини [PERSON] та негативно спливає на матеріальний стан його нової родини, яку він також зобов?язаний утримувати. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також зазначив, що надана позивачем до позовної заяви копія Довідки з пенсійного фонду України реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу (форма OK-7) (далі - довідка ОК-7) сама по собі не підтверджує погіршення матеріального стану позивача. Таким чином, позивач є працездатною здоровою особою, не сплачує аліменти на інших дітей, який може спокійно працювати та тим самим сплачувати аліменти у розмірі від усіх видів доходів, як і було призначено судом. А прохання позивача зменшити розмір аліментів до 1/6 на утримання одного сина на шкоду іншого викликають сумніви у тому, що позивач достойно виконує свої батьківські обов?язки по утриманню свого старшого сина - [PERSON] , [INFO] . При цьому, на даний момент відповідач і так самостійно забезпечує дитину та після розлучення просила у суду виключно мінімальні аліменти у розмірі від усіх доходів позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2024 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 42-43). На підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2024 року по справі №759/4032/24 з [PERSON] стягнено суму аліментів на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу ) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред?явлення позову - 21 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.44-48). 12.04.2024 року позивач уклав шлюб з [PERSON] (а.с.38). Відповідно до свідоцтва про народження у позивача є син [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 Сімейного Кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 Сімейного Кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як вбачається із довідки Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу від 20.10.2024 року форми ОК-07 виданої на ім?я [PERSON] , його дохід за звітній 2013 рік складає 7 360,64 грн; за звітній 2014 рік складає 3 773,69 грн; за звітній 2015 рік складає 15 720,00 грн; за звітній 2016 рік складає 16 330,00 грн; за звітній 2017 рік складає 23 100,00 грн; за звітній 2021 рік складає 23 947,81 грн; за звітній 2022 рік складає 9 706,8 грн; за звітній 2023 рік складає 2 556,30 грн, та за звітній 2024 рік дохід позивача складає 274 862,72 грн (а.с.24-25). Отже, судом достовірно встановлено, що дохід позивача у 2024 році значно збільшився порівняно з іншими роками. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням другої дитини. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини і утримання її матері, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, зважаючи на те, що друга дитина була народжена, коли позивач ще перебував у шлюбі з відповідачем, а тому укладення шлюбу саме по собі не є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Визначений рішенням Святошинським районним судом м. Києва від 29.04.2024 року розмір аліментів у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] та суперечитиме його інтересам. Також варто зазначити, що Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Case of HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54). Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачем не надано суду доказів, що з нього проводяться будь-які інші стягнення, окрім аліментів, визначених рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2024 року. А також, позивачем не надано до суду доказів того, що його матеріальний чи сімейний стан погіршився або змінився так, що сплата аліментів у визначеному судом розмірі є для нього непід`ємною сумою. Суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено підстав позову про зменшення розміру аліментів, а також те, що стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку, на думку суду, не створює для позивача надмірний тягар та не порушує права другої дитини на належне утримання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід відмовити позивачу у стягненні з відповідача судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed