Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулася з позовною заявою до Городоцької міської\~ради Львівської\~області про встановлення юридичного факту і зокрема, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] та визнання права власності по 1/2 частині за кожним на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , як майно «колгоспного двору», покликаючись на те, що [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на означений будинок. При підготовці позовної заяви до суду було встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належить до суспільної групи «колгоспний двір», тому спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Оскільки позивачі є членами колгоспного двору, не втратили частки у ньому, чинне законодавство не передбачає реєстрацію права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи, та вказане майно не є об`єктом спадкових прав, виникла потреба у визнанні права власності на означений будинок, як на майно «колгоспного двору». В судове засідання позивачі не з`явилися, 27.03.2025 представник [PERSON] подала письмову заяву, у якій позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської\~області міський голова Ременяк В.В. у відзиві від 07.01.2025 позов не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності представника. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача та відзив представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму\~ВСУ від\~22.12.1995\~№ 20\~«Про судову\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із копії погосподарських книг за 1986-1995р.р., свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 1970 р., свідоцтва про народження і одруження Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] і Серія [NUMBER] , свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , , свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , довідок Городоцької міської ради Львівської області №\~345 від 30.05.2024, №\~346 від 30.05.2024 і №\~720 від 21.10.2024, інших матеріалів справи видно, що житловий будинок по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] , членами якого були [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] та позивачі [PERSON] і [PERSON] , які є останніми членами колгоспного двору і не втратили частку в майні цього двору. Відповідно до ч. 1 ст.\~120\~ЦК УРСР\~1963\~року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 120, 123, 563\~ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове\~право»\~ЦК України в редакції 1963 року. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , то спадщина в майні двору не відкривалась, члени колгоспного двору на тих же підставах продовжували володіти і користуватись цим майном. Після смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі, на спірний житловий будинок, однак отримала відмову. Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , що житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, голова якого помер, позивачі є останніми членами колгоспного двору і не втратили частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, тому за [PERSON] \~і [PERSON] слід визнати право власності по 1/2 частині на вищезазначений житловий будинок, як на майно «колгоспного двору». На підставі викладеного,

Outcome: approved