Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» з позовом до [PERSON] , [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, 03 лютого 2014 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №189/01/2014/0314.Сума кредиту\~ 157\~320,00\~грн.\~(п.\~1.1\~Кредитного договору).\~Процентна ставка\~за користування\~кредитом 16,3\~%\~річних.\~(п.\~1.4.1\~Кредитного договору).\~За користування\~кредитними коштами,\~що не\~повернуті у\~терміни,\~передбачені договором\~(прострочена\~заборгованість)\~процентна ставка\~встановлюється в\~розмірі 21,3\~%\~річних (п.\~1.4.2.\~Кредитного договору).\~Строк повернення\~кредитних коштів,\~до 02\~лютого 2021\~року.\~(п.\~1.3.1\~Кредитного договору).\~В якості\~забезпечення зобов`язань\~за кредитним\~договором між\~Банком,\~Позичальником та\~ [PERSON] був\~укладений договір\~поруки №102-314-1\~від 03\~лютого 2014р.,\~за умовами\~пункту 1.1.\~якого [PERSON] \~зобов`язалася в\~повному обсязі\~нести солідарну\~відповідальність перед\~Банком за\~виконання у\~повному обсязі\~Позичальником зобов`язань\~по Кредитному\~договору.\~Також,\~в якості\~забезпечення зобов`язань\~за вказаним\~кредитним договором\~між Банком\~та [PERSON] \~укладено договір\~застави №108-314\~(транспортного\~засобу )\~від 03.02.2014р. З метою захисту своїх порушених прав позивач 09.08.2018р. звернувся із позовом про стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором розрахованої станом на 20 травня 2018 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2018 року (справа №243/7960/18) за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 171 291,71 грн., та сплачений судовий збір. Рішення набуло законної сили 13.10.2018р. Для примусового виконання зазначеного рішення судом позивачу було видано виконавчі листи, які пред`явлені до примусового виконання. В процесі примусового виконання вказане рішення було виконано (виписка по особовому рахунку позичальника та інформаційна довідка з АСВП додається). Виходячи з викладеного вбачається, що відповідачі добровільно не виконували власні зобов`язання за кредитним договором та рішення суду. Враховуючи викладені обставини та виходячи з суми заборгованості в розмірі встановленої в рішенні суду та яка поступово погашалася, позивачем заявляються грошові вимоги до відповідачів в загальному розмірі 56 326,70 гнр., з яких: - про стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 13.09.2018 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 16378,41 грн. (детальний розрахунок додається); - про стягнення суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 13.09.2018 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 39948,29 грн. Також, на момент подання цього позову, банком від [PERSON] не отримано будь-яких доказів укладання/дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів за таким договором за період з 12.03.2017 року по 29.02.2020 року. Враховуючи, що [PERSON] не надав до банку за вказаний період жодних доказів укладання та дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів за таким договором, сума штрафу передбачена вищезазначеними пунктами складає: 49818,00 грн. з яких: - 174 800,00 х 1,5 % (за перший місяць неналежного виконання зобов`язання) = 2622,00 грн. - 174 800,00 х 0,75% х 36 (за місяці починаючи з 2-го місяця, неналежного виконання зобов`язання) = 47196,00 грн. З огляду на викладене просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за прострочення виконання зобов`язання в загальному розмірі 49818,00 грн., що складається з: заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 13.09.2018 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 16378,41 грн.; суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 13.09.2018 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 39948,29 грн. Стягнути з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» штраф за невиконання умов договору застави в загальному розмірі 49818,00 грн., а також судові витрати. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 07 лютого 2025 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Будь-які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачі\~ [PERSON] , [PERSON] \~своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що\~03 лютого 2014 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №189/01/2014/0314.Сума кредиту 157 320,00 грн. (п. 1.1 Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом 16,3 % річних. (п. 1.4.1 Кредитного договору). Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Сума кредиту\~ 157\~320,00\~грн.\~(п.\~1.1\~Кредитного договору).\~Процентна ставка\~за користування\~кредитом 16,3\~%\~річних.\~(п.\~1.4.1\~Кредитного договору).\~За користування\~кредитними коштами,\~що не\~повернуті у\~терміни,\~передбачені договором\~(прострочена\~заборгованість)\~процентна ставка\~встановлюється в\~розмірі 21,3\~%\~річних (п.\~1.4.2.\~Кредитного договору).\~Строк повернення\~кредитних коштів,\~до 02\~лютого 2021\~року.\~(п.\~1.3.1\~Кредитного договору).\~В якості\~забезпечення зобов`язань\~за кредитним\~договором між\~Банком,\~Позичальником та\~ [PERSON] був\~укладений договір\~поруки №102-314-1\~від 03\~лютого 2014р.,\~за умовами\~пункту 1.1.\~якого [PERSON] \~зобов`язалася в\~повному обсязі\~нести солідарну\~відповідальність перед\~Банком за\~виконання у\~повному обсязі\~Позичальником зобов`язань\~по Кредитному\~договору.\~Також,\~в якості\~забезпечення зобов`язань\~за вказаним\~кредитним договором\~між Банком\~та [PERSON] \~укладено договір\~застави №108-314\~(транспортного\~засобу )\~від 03.02.2014р. З метою захисту своїх порушених прав позивач 09.08.2018р. звернувся із позовом про стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором розрахованої станом на 20 травня 2018 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2018 року (справа №243/7960/18) за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 171 291,71 грн., та сплачений судовий збір. Рішення набуло законної сили 13.10.2018р. Для примусового виконання зазначеного рішення судом позивачу було видано виконавчі листи, які пред`явлені до примусового виконання. В процесі примусового виконання вказане рішення було виконано (виписка по особовому рахунку позичальника та інформаційна довідка з АСВП додається). Виходячи з викладеного вбачається, що відповідачі добровільно не виконували власні зобов`язання за кредитним договором та рішення суду. Враховуючи викладені обставини та виходячи з суми заборгованості в розмірі встановленої в рішенні суду та яка поступово погашалася, позивачем заявляються грошові вимоги до відповідачів в загальному розмірі 56 326,70 гнр., з яких: - про стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 13.09.2018 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 16378,41 грн. (детальний розрахунок додається); - про стягнення суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 13.09.2018 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 39948,29 грн. Також, на момент подання цього позову, банком від [PERSON] не отримано будь-яких доказів укладання/дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів за таким договором за період з 12.03.2017 року по 29.02.2020 року. Враховуючи, що [PERSON] не надав до банку за вказаний період жодних доказів укладання та дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів за таким договором, сума штрафу передбачена вищезазначеними пунктами складає: 49818,00 грн. з яких: - 174 800,00 х 1,5 % (за перший місяць неналежного виконання зобов`язання) = 2622,00 грн. - 174 800,00 х 0,75% х 36 (за місяці починаючи з 2-го місяця, неналежного виконання зобов`язання) = 47196,00 грн. Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбаченізаконом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц. Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій В розумінні частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справах № 703/2718/16 та № 646/14523/15. У частині 2 статті 625 ЦК України прямо зазначено, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Отже, при розрахунку трьох процентів річних у даній справі має братися за основу розмір заборгованості, визначений в іноземній валюті. Такий правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц та № 464/3790/16-ц. У постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. З вказаним розрахунком позивача суд погоджується та сумнівів щодо його неправомірності не встановлено. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що\~позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає стягнути з відповідачів судовий збір понесений позивачем у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved