Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У позові ТОВ «Сучасний Факторинг» просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 10200695864 від 21.01.2020 року станом на 03.05.2024 року в загальному розмірі 19622 грн. 75 коп., з якої нарахування по тілу кредиту за період з 21.01.2020 року по 21.01.2021 року в розмірі 12419 грн., нарахування відсотків за період з 21.01.2020 року по 21.01.2021 року в розмірі 6706 грн. 99 коп., нарахування штрафів за період з 21.01.2020 року по 21.01.2021 року в розмірі 496 грн. 76 коп., в обґрунтування чого посилається на те, що 21.01.2020 року між сторонами укладено кредитний договір № 10200695864, згідно з яким відповідачка отримала кредит в сумі 12419 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 4,5 % щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01 % за користуванням кредитом. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 60,64 % річних від загальної суми кредиту. В договорі сторонами зафіксовано, що відповідач за повне або часткове прострочення чергового платежу по поверненню кредиту зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 496 грн. 76 коп. за кожний випадок прострочення. Станом на 03.05.2024 року заборгованість за кредитним договором відповідачкою не погашена. Ухвалою суду від 04.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач виклав у позові прохання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, зареєстроване місце\~проживання (перебування)\~та місцезнаходження\~якої невідоме, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб сайті Судової влади України. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач викликався в судові засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, суд вважає, що він був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. За правилами\~ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 21.01.2020 року між сторонами укладено кредитний договір № 10200695864 на придбання товарів/послуг, згідно з яким відповідачка отримала кредит в сумі 12419 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 4,5 % щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01 % за користуванням кредитом. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 60,64 % річних від загальної суми кредиту. В договорі сторонами зафіксовано, що відповідач за повне або часткове прострочення чергового платежу по поверненню кредиту зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 496 грн. 76 коп. за кожний випадок прострочення. Розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користуванням кредитом становить 1593 грн. 88 коп. з моменту укладання договору до 21.01.2021 року включно. Ці обставини встановлені судом на підставі підписаного між сторонами кредитного договору № 10200695864. Станом на 03.05.2024 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 19622 грн. 75 коп., з якої нарахування по тілу кредиту за період з 21.01.2020 року по 21.01.2021 року в розмірі 12419 грн., нарахування відсотків за період з 21.01.2020 року по 21.01.2021 року в розмірі 6706 грн. 99 коп., нарахування штрафів за період з 21.01.2020 року по 21.01.2021 року в розмірі 496 грн. 76 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved