Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

03.01.2025 представник позивача звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 09.01.2025, мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] ,\~ відповідачі за період з 01.01.2015 по 01.11.2024\~ мають заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування та в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги вони не виконують. Тому, просив у судовому порядку стягнути з відповідачів на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» аборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.01.2015 по 01.11.2024\~ у розмірі 36902,16 грн; за період з 01.05.2019 по 23.02.2022 суму, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 6039,19 грн та 3% річних у розмірі 2085,50 грн; за період з 01.01.2024 по 01.11.2024\~ суму, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 180,84 грн та 3% річних у розмірі 66,00 грн; судові витрати у справі в розмірі 3028,00 грн. 23.01.2025, після отримання відповідей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів, судом постановлено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 25.03.2025 представник позивача, за довіреністю у справі Томищ Алла Миколаївна, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника КП БМР «Білоцерківтепломережа», позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 27.02.2025 відповідачка - [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та подала до суду квитанцію про сплату на користь позивача заборгованості у розмірі 5000,00 грн. 25.03.2025 відповідачка -\~ [PERSON] направила до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та подала до суду квитанції про сплату на користь позивача заборгованості у розмірі 22636,25 грн та судового збору у розмірі 3028,00 грн. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Встановлено, що згідно рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП БМР «Білоцерківтепломережа» - позивач у справі. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановами: № 1171 від 31.03.2015, № 1101 від 09.06.2016, № 1392 від 09.11.2017, № 1738 від 10.12.2018, № 2244 від 30.11.2020 установила тарифи з централізованого опалення, що надається КП БМР «Білоцерківтепломережа», яке є виконавцем вказаної послуги, для населення м. Біла Церква. Згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.25), відповідачка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.10.2002. Згідно відомостей з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (а.с. 29), відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.01.2005. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 10), за [PERSON] та [PERSON] зареєстроване право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 4 -5), вбачається заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у розмірі 36902,16 грн, яка утворилася за період з 01.01.2015 по 01.11.2024, оскільки у вказаний період кошти за надані послуги сплачувалися не у повному обсязі. З матеріалів справи (а.с.11), вбачається, що позивач, у порядку досудового врегулювання спору, направляв відповідачам претензію з вимогою щодо сплати заборгованості, однак, останні жодних дій щодо сплати боргу не вчинили. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація ). У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно із ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Ч. 2 ст. 14 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. П. 5 ч. 3 ст. 20 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017,\~ споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Згідно ст. 525 ЦК України\~ одностороння відмова\~ від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше\~ не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України\~ зобов`язання\~ має виконуватися належним чином відповідно до умов\~ договору та вимог цього Кодексу, інших актів\~ цивільного законодавства, а за відсутності\~ таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.1, ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, згідно вищенаведених правових норм\~ обов`язком відповідачів, як співвласників житлового приміщення, є своєчасна оплата комунальних послуг, згідно затверджених в установленому порядку тарифів з дотриманням вимог законодавства, якими передбачено обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені строки, а вони допустили порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20\~ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. З наданого позивачем\~ розрахунку (а.с. 6-9), вбачається, що за період з 01.05.2019 по 23.02.2022 сума, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів становить 6039,19 грн, а 3% річних - 2085,50 грн; за період з 01.01.2024 по 01.11.2024\~ сума, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів становить 180,84 грн, а 3% річних у розмірі 66,00 грн. У даному випадку, факт порушення відповідачками зобов`язань щодо своєчасної оплати коштів за надані житлово - комунальні послуги встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг підтверджується матеріалами справи, тому кошти, нараховані позивачем у порядку ст. 625 ЦК України мають бути сплачені відповідачами. З матеріалів справи (а.с.39-42,49-53), вбачається, що 27.02.2025 та 24.03.2025 відповідачки сплатили заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, яка утворилася за період з 01.01.2015 по 01.11.2024, та суму коштів, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, за період з 01.05.2019 по 23.02.2022 та 01.01.2024 по 01.11.2024 , у загальному розмірі 27636,25 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідачка - [PERSON] визнала позов та сплатила заборгованість за послуги з постачання теплової енергії і абонентського обслуговування та суму коштів, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, у повному обсязі, позов у частині позовних вимог КП БМР «Білоцерківтепломережа» заявлених до неї не підлягає до задоволення. Відповідачка - [PERSON] визнала позов та сплатила частину заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, тому з неї на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» стягується заборгованість за вказані послуги, з урахуванням суми, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів та\~ 3% річних, у загальному розмірі\~ 17637,43 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с.1) та відповідачі 25.03.2025 сплатили на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» дані судові витрати (а.с.55).

Outcome: partial