Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 10.08.2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №С18.040.10488 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлено у 200 000,00 грн.. Ліміт кредитної лінії на момент укладення угоди - 5 000,00 грн.. Відсотки за користування кредитом встановлено у розмірі 48,00%. 25.07.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-31/23, згідно якого позивач отримав право вимоги по відношенню до відповідачки. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не повернула в повному обсязі кредитну заборгованість та не виконала в повному обсязі всі свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем в результаті чого станом на 21.01.2025 заборгованість становить 22769,94 грн., з яких 8562,39 грн. сума заборгованості за основним боргом, сума заборгованості за відсотками становить 14207,55 грн.. Відповідачка добровільно борг не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідачки наявну заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. 05.02.2025 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що жодної заборгованості по даному договору у його довірительки станом на момент продажу кредитного профелю ні на час подачі позову немає, карткою [PERSON] не користується і вона закрита. Долучена довідка розрахунок заборгованості не підтверджують умови кредитування та суму заборгованості. [PERSON] жодним чином не була повідомлена про заміну кредитора. Позивачем не доведено факту сплати коштів фактором на рахунок клієнта. Таким чином вважає, що позивачем не доведено належним чином наявність вказаної заборгованості, а тому позов є безпідставним. Ухвалою судді від 24.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідачка позову не визнає, зазначивши, що жодної заборгованості по даному договору у його довірительки станом на момент продажу кредитного профелю ні на час подачі позову немає, карткою [PERSON] не користується і вона закрита. [PERSON] жодним чином не була повідомлена про заміну кредитора та позивачем не доведено факту сплати коштів фактором на рахунок клієнта. Долучена довідка розрахунок заборгованості не підтверджують умови кредитування та суму заборгованості, жодними іншими доказами заборгованість по договору не підтверджено. Просить у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, заслухавши доводи представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10.08.2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №С18.040.10488 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлено у 200 000,00 грн.. Ліміт кредитної лінії на момент укладення угоди - 5 000,00 грн.. Відсотки за користування кредитом встановлено у розмірі 48,00%. 25.07.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-31/23, згідно якого позивач отримав право вимоги по відношенню до відповідачки. Згідно довідки розрахунку заборгованості станом на станом на 21.01.2025 заборгованість становить 22769,94 грн., з яких 8562,39 грн. сума заборгованості за основним боргом, сума заборгованості за відсотками становить 14207,55 грн.. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, суд установив, що позивач відповідно до ст.\~1048\~ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого строку кредитування. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі,що і правочин,на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1\~статті 514 ЦКУ\~зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті\~1077, частини 1 статті\~1078, частини 1 статті\~1082 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (стаття\~514, частина 1 статті\~1084 ЦК України). Суд критично відноситься до заперечень представника відповідача в тому, що жодної заборгованості по даному договору у його довірительки станом ні на момент продажу кредитного профелю ні на час подачі позову немає, карткою [PERSON] не користується і вона закрита, оскільки відповідачем не надано доказів, що підтверджують факт розірвання спірного кредитного договору внаслідок повного погашення заборгованості чи доказів, які б підтверджували факт звернень відповідачки до позивача з вимогою розірвання договору у зв`язку з повним погашенням заборгованості, що в свою чергу слугувало наявністю правових підстав для нарахування заборгованості за вказаним кредитним договором, яка утворилась внаслідок подального користування відповідачем платіжною карткою, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Жодних інших доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог відповідачем та його представником не надано. Що стосується посилання представника відповідачки як на підставу відмови у позові про те, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не є належним кредитором у даному зобов`язанні, оскільки позивачем не доведено перехід до нього права вимоги до боржника, факту сплати коштів фактором на рахунок клієнта, відповідачку не було повідомлено про заміну кредитора, суд приходить до наступного висновку. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідачки не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Також суд відхиляє аргумент представника відповідача щодо відсутності підтвердження відступлення права вимоги, оскільки вказана обставина доведена відповідними договорам факторингу. При цьому суд вважає, що обов`язок сплати за договорами відступлення не входить до предмету доказування за позовними вимогами про стягнення заборгованості, а тому не потребує підтвердження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову та вважає, що слід стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за договором позики у розмірі 22769,94 грн., з яких 8562,39 грн. сума заборгованості за основним боргом, сума заборгованості за відсотками становить 14207,55 грн.. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати позивача складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2422,40 гривні. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму, сплаченого при поданні позову, судового збору. \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 512, 514, 526, 625, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved