Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У січні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування. Позовна заява обґрунтована тим, що 23 вересня 2021 року між ПрAT «CК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 737/21-Т/Ц5, згідно якого ПрAT «CК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «KIA SOUL», д/н [NUMBER] . [PERSON] 14 травня 2022 року о 13:20 год. в м. Київ на вул. Берковцецька, 6Д, керуючи автомобілем Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль KIA SOUL, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2022 року по справі № 759/5976/22. Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки KIA SOUL д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 33 969,20 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , не була застрахована, ПрAT «CК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до МТСБУ. На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі понесених витрат, що складають 33 969,20 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати з оплати судового збору в розмірі 3 028, 20 грн. Ухвалою судді від 29 січня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання, у якому просив розглянути справу без участі представника позивача, позов підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] 14 травня 2022 року о 13:20 год. в м. Київ на вул. Берковцецька, 6Д, керуючи автомобілем Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль KIA SOUL, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2022 року по справі № 759/5976/22. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2022 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу KIA SOUL д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Протоколом огляду транспортного засобу від 17 травня 2022, визначено перелік та характер пошкоджень автомобіля KIA SOUL, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки KIA SOUL, д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 33 969, 20 грн. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Як зазначає Верховний Суд України в листі від 19.07.2011 р., перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України № 6-112ц13 від 25.12.2013 р. Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіцієнту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу тощо, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» набуло права зворотної вимоги до відповідача у справі (та його страховика ОСЦПВВНТЗ у межах страхової суми із вирахуванням франшизи). Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Prado, д.н.з. [NUMBER] , не була застрахована, отже ПрAT «CК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до [PERSON] . Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 33 969, 20 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] . Матеріалами справи встановлено всі складові деліктного зобов`язання, як щодо розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, так і щодо суб`єкта правопорушення, відповідача по справі [PERSON] , та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу матеріальними збитками. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved