Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем та просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яка постійно і на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом депутата. У грудні 2023 року з метою оформлення права на спадкове майно заявник звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку. Заявник вважає, що вона прийняла спадщину, так як на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом з нею і не відмовлялась від спадщини. Інші спадкоємці, окрім заявника, у спадкодавця відсутні. Таким чином, зважаючи на викладене, заявниця звернулася до суду із заявою задля встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, який необхідний їй для вирішення питання щодо оформлення спадщини, у зв`язку із чим просила задовольнити вказану заяву. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2024 року провадження в справі було відкрито в порядку окремого провадження із призначенням судового засідання. У судовому засіданні 11 вересня 2024 року було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка проживає у гуртожитку близько 40 років та є сусідкою заявника та її померлої матері, повідомила суду, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з моменту купівлі у 2016 році кімнати у гуртожитку. [PERSON] доглядала за матір`ю, жили вони добре. Зазначила, що на момент смерті [PERSON] її донька [PERSON] проживала разом з нею. Свідок [PERSON] , проживаючи у гуртожитку з 2004 року та працюючи там сантехніком, повідомив суду, що кожного дня під час обходів бачив заявника, бачив як вона виходить з кімнати. З померлою не спілкувався та рідко бачив, знав, що остання хворіла. Заявник та її представник у судове засідання 18 лютого 2025 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв, клопотань станом на час винесення рішення суду не надано. Представник заінтересовані особи Вишневої міської ради Бучанського району Київської області у судове засідання 18 лютого 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі за наявними матеріалами відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вислухавши думку осіб, які брали участь у розгляді справи дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 1978 року, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис від 23 листопада 1978 року №\~77. Батьками особи вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що остання 09 жовтня 2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 65 років, про що 12 травня 2020 року складено відповідний актовий запис №\~276. Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади №\~2023/009892292 від 02 грудня 2023 року, [PERSON] зареєстрована та проживає з 04 липня 2019 року за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується також відповідною відміткою про зареєстроване місце проживачння у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] . Відповідно до Акта №\~1/4-29 від 04 січня 2024 року, складеного депутатом Вишневої міської ради Гриценком В.Е., [PERSON] дійсно проживала з матір`ю [PERSON] до моменту її смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 грудня 2022 року, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєва І.А. відмовила [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом через сплив строку для прийняття спадщини. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У відповідності до\~ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно\~статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.\~Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved