Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

03.01.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Зважаючи на те, що відповідачем не виконуються зобов`язання за договорами позики, позивач просив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] загальну суму боргу за договорами позики в розмірі 290 000 грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 63412 грн. 69 коп. та 3% річних в розмірі 26123 грн. 83 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3795 грн. 37 коп. судового збору. 17.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження по справі. 19.03.2025 ухвалою суду розгляд справи призначено по суті, закрито підготовче судове засідання. 19.03.2025 представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності та просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу. Позивач надав заяву про розгляд справи без участі. В судовому засіданні відповідач вказав про те, що особа позикодаця йому невідома, мав проблеми у 2018 році, але кошти в позивача не отримував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні вказав про те, що оригінали розписок відсутні, немає можливості заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач не отримував кошти у позивача, підписи схожі, але не його, [PERSON] заперечував щодо нарахування інфляційної складової та 3% річних та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 01.06.2018 [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти в розмірі 70 000 грн. та зобов`язався повернути до 01.09.2018 за договором позики ( а.с.14). 01.07.2018 [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000 грн. 00 коп. та зобов`язався повернути у строк до 01.12.2018 за договором позики ( а.с. 15). 01.07.2018 [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти в сумі 70 000 грн. 00 коп. та зобов`язався повернути у строк до 01.11.2018 за договором позики ( а.с. 16). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Згідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до п.19 Прикінцевих і перехідних положень України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Суд вважає важливими доводи відповідача, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Відповідач заперечував щодо отримання у позику грошових коштів у позивача, разом з тим, не надав докази повернення боргу чи оскарження боргових зобов`язань. Надані позивачем докази відповідач не спростував. Щодо заявленого строку позовної давності, суд відхиляє вимоги даної заяви, зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду не пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки починаючи з 12.03.2020 на всій території України відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено карантин, який завершився 30 червня 2023 року, а починаючи з 24.02.2022 на всій території України оголошено військовий стан. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Позивач звертаючись до суду просив стягнути 290 000 грн. відповідно до розписок, а також інфляційну складову та 3% річних. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином інфляційна складова боргу та 3% річних за невиконання зобов`язань підлягають нарахуванню за період з дати невиконання відповідачем зобов`язань до встановлення карантинних заходів, тобто до 11.03.2020. Відповідно до розписки 01.06.2018 (а.с.14) на суму боргу в розмірі 70 000 грн. строк виконання якої настав 01.09.2018 та тривав до 11.03.2020, інфляційна складова боргу склала 7074 грн. 74 коп. Згідно до розписки від 01.07.2018 (а.с.15) на суму боргу в розмірі 150 000 грн. строк виконання настав 01.12.2018 та тривав до 11.03.2020, інфляційна складова боргу склала 7170 грн. 96 коп. Відповідно до розписки від 01.07.2018 (а.с.16) на суму боргу в розмірі 70 000 грн. строк виконання зобов`язання настав 01.11.2018 та тривав до 11.03.2020, інфляційна складова боргу склала 4373 грн. 30 коп. 3% річних відповідно до розписки 01.06.2018 (а.с.14) на суму боргу в розмірі 70 000 грн. строк виконання якої настав 01.09.2018 та тривав до 11.03.2020 складає 3203 грн. 54 коп. 3% річних згідно до розписки від 01.07.2018 (а.с.15) на суму боргу в розмірі 150 000 грн. строк виконання настав 01.12.2018 та тривав до 11.03.2020 складає 5742 грн. 81 коп. 3% річних відповідно до розписки від 01.07.2018 року (а.с.16) на суму боргу в розмірі 70 000 грн. строк виконання зобов`язання настав 01.11.201 та тривав до 11.03.2020 складає 2852 грн. 59 коп. Суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів за договорами позики в загальному розмірі 290 000 грн., інфляційної складової в сумі 18619,00 грн., 3% річних в розмірі 11798 грн. 94 коп. Позовні вимоги щодо стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних в період дії карантинних заходів та військового стану задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При задоволенні позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3795 грн. 37 коп.

Outcome: partial