Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Представник позивача - адвокат Андрійчук Л.І. звернулась до суду з позовом до ПП «Злагода-Агро» та СТОВ «Діброва і К», в якому просила визнати недійсним договір оренди землі №134 від 01.09.2021 року, укладений між [PERSON] та ПП «Злагода-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1821781400:01:000:0182 загальною площею 3,0632 га, а також визнати недійсним договір суборенди землі №04/05 від 03.05.2023 року, укладений між ПП «Злагода-Агро» та СТОВ «Діброва і К» щодо вказаної земельної ділянки та скасувати записи №60554286 від 23.09.2021 року та №67603151 від 15.05.2023 року про державну реєстрацію права оренди ПП «Злагода-Агро» та права суборенди СТОВ «Діброва і К» на вказану земельну ділянку. Позивач вимоги мотивує тим, що [PERSON] є сином та спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з цим позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1821781400:01:000:0182 загальною площею 3,0632 га, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області (раніше Будо-Бобрицька сільська рада Ємільчинського району Житомирської області). В жовтні 2022 року позивач дізнався про те, що ПП «Злагода-Агро» користується його земельною ділянкою на підставі договору оренди землі №134 від 01.09.2021 року, який укладений між ПП «Злагода-Агро» та [PERSON] . Зазначений договір оренди землі особисто батьком позивача не укладався та не підписувався, акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду згідно вищевказаного договору також не складався та не підписувався, довіреностей на складання зазначених документів батько позивача не надавав. Станом на дату укладення договору 01.09.2021 року [PERSON] перебував в приватному будинку для людей похилого віку і за час перебування останнього ніхто не провідував. З приводу підроблення офіційних документів 05.10.2022 року [PERSON] звернувся до поліції із відповідною заявою та відділенням поліції №1 Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області. 26.12.2022 року внесено відомості до ЄРДР №12022065540000082 за ч.1 ст.358 КК України. Також, 01.12.2023 року СД ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області за заявою [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України щодо використання завідомо підроблених документів, а саме вищевказаного договору оренди для проведення державної реєстрації договорів суборенди землі №04/05 від 03.05.2023 року. Дане кримінальне провадження об`єднане із кримінальним провадженням №12022065540000082 від 26.12.2022 року. У даному кримінальному провадженні проведена почеркознавча експертиза, за наслідками якої Житомирським НДЕКЦ МВС України складений висновок експерта, відповідно до якого встановлено, що підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис» поля «Орендодавець» договору оренди землі №134 від 01.09.2021 року виконаний ймовірно не [PERSON] , а іншою особою. У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду. Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки на його думку позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] перебував у спеціалізованому закладі, а також, що він не мав відвідувачів, перебуваючи там. Також представник відповідача вважає, що висновок почеркознавчої експертизи не може вважатися беззаперечним доказом, що підтверджує факт не виконання підпису [PERSON] , оскільки вказаний висновок містить лише припущення, а не категоричний стверджувалььний висновок. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПП «Злагода-Агро» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача СТОВ «Діброва і К» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань, заяв суду не надіслав. В судове засідання представники третіх осіб: Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області, Гладковицької сільської рада Коростенського району Житомирської області, Стриївська сільська рада Звягельського району Житомирської області в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, прчини неявки суду не повідомили. Матеріалами справи встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №739107 [PERSON] є власником земельних ділянок площею 3,06 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0182 та площею 0,73 га, кадастровий номер 1821781400:05:000:0169, які розташовані на території Будо-Бобрицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 12). 01.09.2021 року між [PERSON] (орендодавець) та ПП «Злагода-Агро» (орендар) укладено договір оренди землі №134, згідно пунктів 1, 2, 6 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходяться в адміністративних межах Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області площею 3,0632 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0182, строк дії договору 10 років. Вказаний договір оренди землі має нерозбірливі підписи в графах «Орендодавець» та «Орендар» (а.с. 13-19). [PERSON] помер [INFO] в с. Станішівці Житомирського району Житомирської області, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Барашівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області. (а.с. 21). Як вбачається із ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за ззаповітом, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його син [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 3,0632 га, яка розташована на території Будо-Бобрицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, кадастровий номер 1821781400:01:000:0182. (а.с. 22). Відповідно до ксерокопії довідки ФОП [PERSON] №4 від 12.03.2024 року, [PERSON] перебував в приватному будинку для людей похилого віку, що обслуговує ФОП [PERSON] з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року. За час перебування його ніхто не провідував та його життям не цікавився. (а.с. 24). З ксерокопії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2023 року слідує, що рішенням державного реєстратора Стриївської сільської ради Житомирської області Шатіло Д.В. №67603151 від 15.05.2023 року зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 3,0632 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0182, орендар ПП «Злагода-Агро», а рішенням державного реєстратора Гладковицької сільської ради Житомирської області Левківської О.М. №67603151 від 15.05.2023 року зареєстровано право суборенди вказаної земельної ділянки, суборендар СТОВ «Діброва і К». (а.с. 30-32). Згідно ксерокопії заяви [PERSON] від 05.10.2022 року, адресованої прокурору, останній повідомив про те, що ПП «Злагода-Агро» шахрайськими діями заволоділо його земельною ділянкою та просив внести відомості за вказаною заявою до ЄРДР. (а.с. 33). Як вбачається з витягу з ЄРДР, 26.12.2022 року внесено відомості до ЄРДР за №12022065540000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, про те, що невстановлені особи в період 2018 року підробили документи від імені [PERSON] та його підпис, на підставі яких ПП «Злагода Плюс» та ПП «Злагода Агро» використовують його земельні ділянки загальною площею 3.86 га, які розташовані в с. Будо-Бобриця Барашівської територіальної громади Звягельського району. 01.12.2023 року внесено відомості за ч.4 ст.358 КК України про те, що до ВП №1 Звягельського РВП надійшла ухвала Ємільчинського районного суду про внесення відомостей до ЄРДР щодо використання невстановленими особами ПП «Злагода-Агро» та СТОВ «Діброва-К» завідомо підроблених документів, а саме договорів оренди землі, підробили договір суборенди земельних ділянок від імені [PERSON] (а.с. 34-35). Згідно ксерокопії листа №СЕД-106354-2024 від 26.12.2024 року т.в.о. начальника СД ВП №1 Звягельського РВП, представнику потерпілого [PERSON] - адвокату Андрійчук Л.І. надано дозвіл на використання у цивільному судочинстві копій матеріалів кримінального провадження, а саме копії договору оренди землі №134 від 01.09.2021 року. (а.с. 36). За висновками почеркознавчої експертизи №СЕ-19/106-24/16835-ПЧ від 25.11.2024 року, проведеної на підставі постанови начальника СД ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області від 08.06.2023 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12022065540000082, підпис від імені [PERSON] у зрафі «Підпис» поля «Орендодавець» договору оренди землі №134 від 01.09.2021 року виконаний ймовірно не [PERSON] , а іншою особою. (а.с. 71-80). Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно частини третьої цієї статті відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відносини щодо оренди землі, зокрема визначення, процедура укладення, вимоги до форми та змісту, підстави та порядок припинення договору оренди землі, урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У ст.6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). У статті 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з вимогами ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А згідно з ч.3 цієї статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» . Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Таким чином, до кола повноважень реєстратора входить перевірка повноважень особи заявника, дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження. Відповідно до положень ч.3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину потрібна не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Отже, волевиявлення є способом, яким внутрішня воля особи дістає свій вираз зовні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 757/39249/17-ц (провадження №61-8680св21) зазначено: «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Верховний суд у постанові від 21.12.2021 у цивільній справі №629/2764/18-ц наголосив, що порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. У постанові від 16.06.2020 Велика Палата Верховного Суду у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) зробила висновок, що за частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 11, 17, 19, 46 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Згідно правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі №6-127 цс13 - «Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору». Відповідно до правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 у справі №6-162 цс13- «договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору». Не підписання договору оренди його стороною чи уповноваженою стороною особою, свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору, так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов. Судом встановлено, що [PERSON] договір оренди землі №134 від 01.09.2021 року із ПП «Злагода-Агро» не підписував, оскільки згідно довідки ФОП [PERSON] №4 від 12.03.2024 року на момент укладення вказаного договору [PERSON] перебував в приватному будинку для людей похилого віку і протягом усього часу його перебування в ньому, з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року, його ніхто не відвідував, а згідно висновків почеркознавчої експертизи - підпис від імені [PERSON] у зрафі «Підпис» поля «Орендодавець» договору оренди землі №134 від 01.09.2021 року виконаний ймовірно не [PERSON], а іншою особою, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що з істотними умовами зазначеного договору оренди землі з ПП «Злагода-Агро» [PERSON] не погоджувався, а тому спірний договір не є укладеним. У постанові від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі № 6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. У постанові від 05.08.2020 року у справі №125/702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Реєстрація права оренди на земельну ділянку, коли договір оренди власник ділянки фактично не підписував, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Зважаючи на те, що [PERSON] не укладав спірного договору оренди землі з ПП «Злагода-Агро», суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договорів оренди землі та договорів суборенди землі. На підставі наведеного,

Outcome: partial