Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

В.о. керівника Краматорської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є громадянкою російської федерації, що підтверджується даними про посвідку на постійне проживання. В порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , [INFO] позивач набула в приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 1412900000:07:000:2071 площею 0,1100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Краматорської міської ради Донецької області. У зв`язку із тим, що відповідач порушила чинне законодавство України та не відчужила земельну ділянку протягом року, позивач просить припинити відповідачу право власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2023 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1412900000:07:000:2071 площею 0,1100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території м. Краматорськ Донецької області зареєстровано за громадянкою російської федерації [PERSON] (посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] від 13.12.2011 року) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.08.2018 року державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Фареник О.О., зареєстрованого у спадковому реєстрі за номером 2-2636. З метою встановлення постійного або тимчасового проживання на території України [PERSON] , Краматорська окружна прокуратура звернулася до Управління Державної міграційної служби України у Донецькій області з запитом за вих. №53/2-3396 вих-24 від 10.10.2024 року. Листом Головного управління ДМС у Донецькій області від 22.10.2024 №1401.3.2-4185/14.2-24 у відповідь на запит від 10.10.2024 №53/2-3396ВИХ-24 повідомлено, що за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області, згідно бази даних ЄІАС УМП ДМС України, [PERSON] , [INFO] , не значиться. Згідно обліків РТГ ІІІ «Реєстрація місця проживання» ЄІАС УМП ДМС України відомості щодо факту реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання на території Донецької області [PERSON] , відсутні. З питань набуття громадянства України та оформлення посвідки на тимчасове або постійне проживання, [PERSON] не зверталася. Підтвердити факт документування [PERSON] , [INFO] , посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] від 13.12.2011 року, не вбачається за можливо, оскільки відповідні архівні матеріали управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства знаходяться на тимчасово окупованій території, а саме у приміщенні ГУ ДМС у Донецькій області у місті Донецьку. Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №10-5-0.63-2845/2-24 від 04.09.2024 року, за результатами розгляду листів від 20.08.2024 року №53/2-2762вих-24, від 21.08.2024 року №№53/2-2771вих-24, 53/2-2772вих-24 про надання інформації щодо вжиття заходів з конфіскації земельних ділянок, розташованих на території Краматорської міської ради повідомлено, що у зв?язку з обмеженим фінансування коштів на судові витрати, Головне управління не зверталося до суду та не планує звертатися найближчим часом з позовом про конфіскацію земельної ділянки з кадастровим номером 1412900000:07:000:2071, яка належить на праві власності громадянці російської федерації [PERSON] . Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтями 19, 144 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб покладено обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України. Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що саме Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності. Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до пункту 37 постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Згідно п. п. 38, 39, 43 вказаної постанови, бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Судом встановлено бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, щодо невжиття заходів щодо конфіскації земельної ділянки, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду, що підтверджується листом №10-5-0.63-2845/2-24 від 04.09.2024 року, у зв`язку з чим представництво інтересів держави в суді у даній справі здійснюється прокурором. Згідно ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права приватної власності на землю є громадяни України та юридичні особи. Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Згідно ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Судом встановлено, що порушення інтересів держави у даній справі полягає в тому, що громадянка російської федерації [PERSON] , набувши 08.08.2018 року спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення у власність в порядку спадкування за законом, вимоги закону щодо її відчуження протягом одного року не виконала, у зв`язку з чим наявні законні підстави для припинення її права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку доказам у справі, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 4542 грн.

Outcome: approved