Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.11.2024 звернулася в Деснянський районний суд м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства, потребує постійної сторонньої допомоги. Вказувала, що відповідач проживає окремо, не допомагає доглядати за донькою, має можливість надати матеріальну допомогу. В поданій до суду позовній заяві, посилаючись на норми ст. ст. 198, 200 СК України, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на весь період непрацездатності. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.11.2024 справу за позовом [PERSON] передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.12.2024 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 20.01.2025 подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що протягом всього часу до досягнення дитиною 18 років відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання [PERSON] , 2006 року народження, не відмовляється від надання допомоги непрацездатній доньці і після досягнення повноліття, але вважає заявлений розмір аліментів несправедливим та необґрунтованим. Вказував, що сам за станом здоров`я потребує постійного обстеження та лікування, на його утриманні перебуває непрацездатна мати, яка за станом здоров`я потребує лікування. В поданому до суду відзиві на позовну заяву просив частково задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його видів доходів. Позивач 27.01.2025 подала до суду відповідь на відзив, вважає, що відповідачем не доведено факт перебування на його утриманні непрацездатної матері. Просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач та представник позивача повністю підтримали вимоги позовної заяви та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала обставини, що викладені в поданому до суду відзиву на позовну заяву та просила визначити аліменти в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить таких до висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивач [PERSON] . Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією є особою з інвалідністю 1-Б групи, потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. В силу норм ст. 198 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: непрацездатність дочки, сина; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, донька відповідача [PERSON] , 2006 року народження, хоча і є повнолітньою, але є особою з інвалідністю, є непрацездатною та дійсно потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки суд виходить з такого. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , 1986 року народження, є працездатним, має стабільний заробіток, інші аліментні зобов`язання відсутні. Рівень доходів відповідача є таким, що надає йому можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатній повнолітній доньці. При вирішенні питання щодо розміру утримання, суд враховує стан здоров`я відповідача, необхідність періодичного медичного обстеження та лікування. Також дослідженими матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] дійсно надає матеріальну допомогу своїй матері [PERSON] , 1950 року народження, але це не дає суду підстави вважати, що остання знаходиться на його утриманні. З огляду на зазначене, враховуючи встановлені судом обставини, а також обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище сторін по справі, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої непрацездатної доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. Тому позовній вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial