Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною вище позовною заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, являється батьком доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що з 2014 року позивачка перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . [INFO] по 2018 рік. За час спільного проживання народилась спільна дитина - донька [PERSON] . [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №388 від 29 квітня 2016 року. Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27.04.2016р. Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, згідно якого зазначено: в графі «мати» - [PERSON] , тобто Заявник; в графі «батько» - [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини відомості про батька « [PERSON] », записані на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. За час життя цивільного чоловіка ми не встигли подати заяву про визнання його батьком дитини. Із самого народження дитини та по день смерті її батька позивач та померлий разом виховували дитину, утримували її та він виконував усі обов`язки батька дитини передбачені сімейним законодавством. 10.09.2016 року Заявник з [PERSON] похрестили спільну доньку - [PERSON] , [INFO] в храмі Святого Миколая (Варваровка), що підтверджуються свідоцтвом про хрестини. У вказаному свідоцтві записано хрещеним батьком: [PERSON] та [PERSON] , а хрещеною матір`ю: [PERSON] та [PERSON] . Крім того численні фотографії разом з дитиною підтверджують спільний побут та проживання. [INFO] [PERSON] , [INFO] загинув під час захисту України від збройного нападу Російської Федерації, військових дій. Смерть [PERSON] підтверджується Довідкою про причини смерті №298 та Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 21.06.2023р. Після смерті [PERSON] із близьких родичів залишилась його матй - [PERSON] [INFO] та наша спільна донька - [PERSON] [INFO] . Для оформлення спадщини, яка залишилася після чоловіка, позивач змушена звернутись до суду для того, щоб встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, являється батьком доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовну заяву з її уточненнями та просили його задовольнити та встановити факт батьківства. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Представник Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) подав заяву про слухання справи за його відсутності. Представник [INFO] повідомлявся належним чином про слухання справи, до суду не з`явився, заперечень не подавав. Вислухавши учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125,130 Сімейного кодексу України. У разі, якщо встановлення юридичного файлу пов`язане з вирішенням спору про право, особа має звернутися до суду в порядку позовного провадження (ч. 3 п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.1995, ст.ст.315-318 ЦПК України). Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Судом встановлено, що з 2014 року позивачка перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . [INFO] по 2018 рік. За час спільного проживання народилась спільна дитина - донька [PERSON] . [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №388 від 29 квітня 2016 року. [INFO] [PERSON] , [INFO] загинув під час захисту України від збройного нападу Російської Федерації, військових дій. Смерть [PERSON] підтверджується Довідкою про причини смерті №298 та Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 21.06.2023р. Факт батьківства померлого [PERSON] відносно дитини [PERSON] . [INFO] , підтверджується Висновком експерта №СЕ-19/115-24/18711-БД від 25.11.2024р., яким підтверджено батьківство загиблого військовослужбовця [PERSON] , відносно дитини [PERSON] . [INFO] , з ймовірністю 99,9999%. Факт ведення спільного побуту та святкування родинних свят також підтверджується копіями фотокарток. Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст. 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 червня 2006 року №3 роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання батьківства. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). Пунктом 15 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. В силу ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надаючи оцінку доказам суд враховує, що внесене зі слів матері [PERSON] в свідоцтві про народження дитини [PERSON] , [INFO] прізвище ім`я та по батькові батька дитини, повністю співпадає з ПІБ [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . В даному випадку має місце спір не лише за право на спадкове майно, а і за виплату належної сину загиблого частки коштів між родичами загиблого, а саме між позивачем та відповідачем - матір`ю загиблого [PERSON] . Встановлення факту батьківства має для позивача юридичне значення, оскільки це відповідатиме інтересам дитини, дасть змогу їй юридично закріпити відомості про батька дитини, який загинув обороняючи свою державу та відповідно оформити у передбаченому чинним законодавством спадкове майно після померлого. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] , у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved