Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з неї на користь неповнолітньої доньки [PERSON] з 1/4 до 1/6 її доходу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після ухвалення рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року про стягнення з неї на утримання доньки аліментів у розмірі 1/4 від її доходу, змінилися обставини, у зв`язку з чим просить зменшити розмірі аліментів до 1/6. Так, позивач вказує, що на її утриманні також перебуває ще одна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , виховання двох дітей потребує значних витрат і після виплати аліментів у присудженому розмірі їй важко забезпечувати не лише себе, а й другу дитину. Також позивач зазначає, що стан її здоров`я суттєво погіршився та згідно з медичним показаннями вона потребує значного медичного втручання. Крім цього, позивач посилається, що її дохід як фізичної особи-підприємця є нестабільним і нерегулярним, а тому виплата аліментів у розмірі 1/4 від її доходу ставить під загрозу її фінансове становище. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 14 жовтня 2024 року від позивача надійшла заява на виконання вимогу хвали суду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/17364/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06 листопада 2024 року, залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації у м. Києві. 30 жовтня 2024 року представник відповідача - адвокат Верещак І.Т. подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позовних вимогах. Заперечення проти позову ґрунтуються на тому, що [PERSON] тривалий час матеріально не забезпечує своїх неповнолітніх доньок, їх утримує бабуся і дідусь, і лише після отримання судового рішення позивач сплатила аліменти у розмірі 11 184,33 грн. Щодо стану здоров`я позивача, представник зауважила, що проходження обстеження у приватних клініках свідчить про гарний матеріальний стан позивача. Також представник зазначила, що [PERSON] отримувала за неповнолітніх дітей пенсію по втраті годувальника у розмірі 18 000 грн. та витрачала її на свої потреби, відмовлялася перераховувати кошти доньці або бабусі, на утриманні якої вони знаходилися, у зв`язку з чим відповідач звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві щодо перерахунку пенсії на її ім`я. За наслідками цього звернення ГУ ПФУ в м. Києві припинило виплати по втраті годувальника до з`ясування обставин. У підготовчому засіданні представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначила, що погіршення її стану здоров`я напряму впливає на її можливість отримувати дохід, оскільки вона є самозайнятою особою, що призвело до погіршення її матеріального становища. Ухвалою суду від 06 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі № 753/17364//24, призначено справу до судового розгляду по суті на 04 грудня 2024 року. У судовому засіданні 04 грудня 2024 року з огляду на суб`єктний склад учасників та заперечення позивача проти участі адвоката Верещак І.Т. у розгляді справи як представника відповідача, доручено Службі у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації залучити до участі у справі законного представника дитини. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як слідує з матеріалів справи, Дарницьким районним судом міста Києва 14 травня 2024 року у справі № 753/22043/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх її доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Як передбачено ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. В частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтями 150, 180 СК України становлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 24 липня 2025 у [PERSON] була наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з листопада 2023 року по липень 2024 року у розмірі 31 687,56 грн. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є доведена в суді як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. За змістом положень ст. 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Дослідивши надані позивачем докази суд дійшов висновку, що позивач не надала достатніх доказів погіршення свого матеріального стану після винесення судового рішення про стягнення аліментів. Так, з наданих суду доказів слідує, що у 2023 році сукупний дохід позивача становив 215 190,05 грн., натомість у 2024 році - 187 230,64 грн., що не свідчить про істотність зміни такого стану, який би давав можливість зменшити присуджений до стягнення розмір аліментів. Щодо стану здоров`я позивача, суд зауважує, що сам по собі стан здоров`я позивача не може бути вирішальним при зменшенні розміру аліментів, оскільки такий стан здоров`я безпосередньо має впливати на погіршення матеріального стану позивача. З матеріалів справи слідує, що позивач є особою працездатного віку, відомостей про наявність якихось обмежень у роботі у зв`язку із виявленими у неї захворюваннями позивач не надала. Не надано позивачем і доказів того факту, що її стан здоров`я свідчить про непрацездатність, зменшення її доходів саме внаслідок захворювання, як і доказів того, що через погіршення стану здоров`я вона несе значні додаткові витрати на лікування чи оздоровлення. Позивачем також не надано доказів відсутності у неї нерухомого чи рухомого майна, не отримання нею державної та соціальної допомоги. При вирішенні спору суд враховує і підтверджений належними доказами стан здоров`я дитини, початок нею навчання у ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом» на денній формі навчання, фактичне її проживання з бабусею і дідусем, які є пенсіонерами, неотримання належної їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Виходячи з диспозиції ст. 192 СК України, зменшення розміру аліментів є правом суду, а не його обов`язком, тобто, навіть за умови доведеності факту зміни матеріального стану платника аліментів, суд, який розглядає справу, може не задовольняти вимоги останнього про зменшення розміру аліментів, зважаючи на інші обставини справи, зокрема, у разі, якщо зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам малолітніх дітей, які мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи, що позивач доказів погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, а наведені позивачем обставини в обґрунтування заявлених вимог, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, який не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України, беручи до уваги, що зменшення розміру аліментів за встановлених у цій справі обставин не відповідатиме інтересам дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed