Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

У лютому\~2025\~року Поліський\~національнийуніверситет\~звернувся до суду з позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 01 жовтня 2022 року між Поліським національним університетом та [PERSON] було укладено договір № 492 про навчання у закладі вищої освіти. Згідно з п. 2.1 Договору позивач взяв на себе зобов`язання зарахувати відповідача на навчання після виконання після виконання вимог умов прийому, здійснити за рахунок коштів відповідача його підготовку за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 205 «Лісове господарство» для здобуття ступеня вищої освіти магістр. Відповідно до п.3.1.2, 3.1.5 Договору відповідач зобов`язався виконувати освітню програму, індивідуальний навчальний план, досягти визначених освітньою програмою результатів навчання, своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та порядку, встановленому Договором. На підставі наказу ректора університету № 1085/ст від 26 вересня 2022 року «Про зарахування на навчання», відповідача було зараховано з 01 жовтня 2022 року до університету студентом 1-го курсу освітнього ступеня магістр, денної форми, здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб за спеціальністю 205 «Лісове господарство» терміном навчання з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2023 року. Загальна вартість освітньої послуги без врахування індексу інфляції становить 37125 гривень. Відповідач повинен був сплатити протягом 5 календарних днів після видання наказу на зарахування за І семестр 2022/2023 навчального року 9900 гривень; до 01 лютого 2023 року повинен був сплатити за ІІ семестр 2022/2023 навчального року 14850 гривень, до 25 серпня 2023 року сплатити за 1 семестр 2023/2024 навчального року 12375 грн. (без врахування індексу інфляції). 18 жовтня 2022 року відповідач повністю сплатив за І семестр, за ІІ семестр сплатив частково, 12.04.2023 - 4000 грн., 06.07.2023 - 3680 грн., чим порушив п 2.1, п.5.4, п.5.6, п.5.7 Договору, у зв`язку з чим наказом ректора № 817/ст від 11 липня 2023 року був відрахований з 10 липня 2023 року зі складу студентів університету. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 14 лютого 2025 року має заборгованість, яка складається з: 9991 гривень сума основного боргу; 480,39 гривень 3% річних; 1250,79 гривень інфляційні втрати. Враховуючи вищевикладене,\~просили суд стягнути з [PERSON] на користь Поліського національного\~університетузаборгованість за договором №492 від 01.10.2022 про навчання у закладі вищої освіти в розмірі 9991 грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 480,39 грн., інфляційні втрати в розмірі 1250,79 грн., та судовий збір в сумі 3028,00 грн. Ухвалою\~судді від\~18.02.2025\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін на\~06.03.2025\~о 09:10\~год., розгляд якого відкладено на 15 год. 20 хв. 24.03.2025. Представником Поліського національного університету надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги позивач підтримує повністю. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Належним чином повідомлений про день та час розгляду справи відповідач у судові засідання: 06.03.2025 та 24.03.2025 не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши подані\~докази,\~суд дійшов\~наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що наказом № 1085/ст від 26 вересня 2022 року «Про зарахування на навчання» [PERSON] зараховано з 01 жовтня 2022 року студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти, за спеціальністю 205 «Лісове господарство» ОС «Магістр» за кошти фізичних та/або юридичних осіб (а.с. 12). 01 жовтня 2022 року між Поліським національним університетом та [PERSON] було укладено договір № 492 про навчання у закладі вищої освіти. Згідно з п. 1.2 Договору позивач взяв на себе зобов`язання зарахувати відповідача на навчання після виконання вимог умов прийому, здійснити за рахунок коштів відповідача його підготовку за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 205 «Лісове господарство» для здобуття ступеня вищої освіти магістр. Відповідно до п.3.1.2, 3.1.5 Договору відповідач зобов`язався виконувати освітню програму, індивідуальний навчальний план, досягти визначених освітньою програмою результатів навчання, своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та порядку, встановленому Договором (а.с. 14-15). Відповідно до наказу № 817/ст від 11 липня 2023, [PERSON] з 10 липня 2023 року відраховано зі складу студентів 1 курсу освітнього ступеня магістр денної форми навчання освітньо-професійної програми «Лісове господарство» спеціальності 205 «Лісове господарство» факультету лісового господарства та екології, який навчається на умовах фінансування за рахунок коштів фізичних осіб, за невиконання вимог навчального плану та умов договору про навчання у закладі вищої освіти (а.с. 16). Згідно довідки №82/25/01-16 від 13.02.2025, заборгованість [PERSON] за навчання станом на дату відрахування (10.07.2023) становить 9991,00 грн. (а.с.13) Позивач звертався до відповідача з вимогою погасити вищевказаний борг, що вбачається з копії претензії №2447/01-17 від 23.10.2024, однак вимога залишилася без реагування з боку відповідача. Отже судом встановлено, що між сторонами склалися, зобов`язальні правовідносини, що регулюються нормами ЦК України Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, включаючи виготовлення документа про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору №492 від 01.10.2022 та довідки №82/25/01-16 від 13.02.2025 суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості правильним. Розрахунки суми інфляційних збитків в сумі 1250,79 грн та 3 % річних в сумі 480,39 грн також відповідають вимогам законодавства та суд вважає їх правильними. Враховуючи, що відповідач не подав до суду доказів та не навів переконливих доказів правомірності своїх дій по простроченню виконання своїх зобов`язань за договором, суд вважає за можливе позов задовольнити і вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача сплачений платіжною інструкцією №34 від 25.01.2024 судовий збір в сумі 3028,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved