Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

18.12.2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 30 січня 1993 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що Центральний відділ реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї Міністерства юстиції України, зробив відповідний запис № 294 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та подружніх стосунків не підтримують. Подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому просить суд позовні вимоги про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем задовольнити. 19.12.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 10.01.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. 06.03.2025 позивачем подано до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 06.03.2025 від відповідача до суду надійшла заява де відповідач у справі зазначила, що визнає усі вимоги позивача викладені у позовній заяві про розірвання шлюбу. Просила розгляд справи проводити без її участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача, оскільки їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду справи судом було встановлено, що 30 січня 1993 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї Міністерства юстиції України між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб про що зроблено актовий запис №294. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається із позовної заяви, сторони не бажають надалі перебувати у зареєстрованому шлюбі та наявність такого шлюбу суперечить їх інтересам. Наведене свідчить про те, що подальше спільне проживання сторін у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, а тому шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved