Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У липні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошової компенсації замість частки у спільному майні. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За час проживання у шлюбі сторонами придбано у спільну часткову власність в рівних частках квартиру [ADDRESS] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.10.2017 року по справі № 404/3745/17 шлюб між сторонами було розірвано та рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2018 року по справі №404/4656/17 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх малолітніх дітей у сумі 1000, 00 грн на кожну дитину щомісячно. Вказує, що після розірвання шлюбу через неприязне ставлення до неї з боку відповідача спільне проживання у одному житловому приміщенні стало неможливим, а оскільки [PERSON] відмовився продати спільну квартиру та поділити гроші чи сплатити їй вартість її частки, була позбавлена можливості придбати власне житло та змушена тимчасово переїхати з дітьми до міста Березівка Одеської області до своїх батьків, які надали їй та дітям притулок. Таким чином, з 2017 року користуватись та розпоряджатись належною їй часткою у квартирі не може. Відповідач натомість уклав новий шлюб та проживає разом з новою дружиною у їх спільній квартирі. Вважає, що такий стан речей порушує її права та законні інтереси, у зв`язку з чим змушена звернутися за їх захистом до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання. 29.09.2020 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, залишеної без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 28.01.2021 року у заяві про забезпечення позову відмовлено. 14.12.2020 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву. Представник [PERSON] 11.02.2021 року на електронну адресу Кіровського районного суду м. Кіровограда направив письмові пояснення. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.02.2021 року, за клопотанням представника позивача, по справі призначено судово будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам експертам Кропивницького відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.04.2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2021 року зупинено провадження у справі. Через канцелярію суду 05.08.2022 року надійшов висновок експерта від 19.07.2022 року № 1102/1103/21-27. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2023 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання. 11.04.2023 року до суду представником позивача направлено заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість належної їй 1/2 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] в сумі 384 888 (триста вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім), 00 грн. Встановити порядок виконання даного рішення, згідно з яким з дня виплати [PERSON] [PERSON] грошової компенсації замість належної їй 1/2 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] право власності [PERSON] на дану частку припиняється. Дане рішення з квитанцією про оплату на банківський рахунок [PERSON] грошової компенсації є підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилась, представником позивача в системі «Електронний суд» сформовано заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання також направив заяву щодо розгляду справи у їх відсутності, раніше подану заяву про визнання позовних вимог підтримав. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення заявлених вимог, з наступного. У п.п. 1, 3 ст.\~129\~Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 4\~ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.10.2017 року по справі № 404/3745/17 шлюб між сторонами було розірвано та рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2018 року по справі №404/4656/17 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх малолітніх дітей у сумі 1000, 00 грн на кожну дитину щомісячно. За час проживання у шлюбі сторонами придбано у спільну часткову власність в рівних частках (по частці) квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.09.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1558, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за 44338679 від 23.09.2015 року. Пунктом 11 договору купівлі-продажу від 23.09.2015 року визначено, що спірна квартира придбана сторонами за взаємною згодою в рівних частках (по частці) кожний, за особисті кошти кожного з них, в результаті чого квартира стала особистою приватною власністю кожного з них у зазначених вище частках. Посилаючись на те, що спільне користування даною квартирою та проживання у ній сторін є неможливим з огляду на розірвання шлюбу між ними, виділ частки позивача у розмірі 1/2 також є неможливим, натомість відповідач фактично вже тривалий час одноосібно без жодної компенсації користується спільною квартирою, чим порушує право власності позивача та в зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом у цій справі про стягнення на її користь компенсації вартості 1/2 частки цієї квартири з припиненням за нею права власності на вказану частку. Враховуючи вище викладене, оскільки дана квартира стала об`єктом спільної часткової власності сторін, даний спір підлягає вирішенню виходячи з положень ЦК України, що регулює відносини спільної часткової власності. Згідно з ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій цієї статті. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.\~356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 3 ст.\~358\~ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За змістом ч. 1 ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Як встановлено пунктом 152 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року № 488, квартири у житлових будинках квартирного типу можуть бути поділені, якщо їх окремі частини, що утворяться в результаті поділу, будуть складатися з ізольованої сукупності цілих житлових і допоміжних (кухня, санвузол тощо) приміщень, які матимуть окремий вихід на сходову клітку, коридор або вулицю та не матимуть сполучення з іншою частиною квартири. При цьому не допускається, щоб у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна частини одного приміщення належали до різних новоутворених об`єктів (пункт 156 Порядку). Після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку ст. 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.\~364\~ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Згідно висновку за №1102/1103/21-27 від 19.07.2022 року за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи експертом визначено, що враховуючи неможливість виділити в натурі кожному із співвласників відокремлену частину квартири з самостійним виходом та комплексом взаємопов`язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини, який включає (як мінімум): житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу, можливо зазначити про відсутність технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в окремий об`єкт нерухомості частку квартири [ADDRESS] . Ринкова вартість 1/2 частки квартири [ADDRESS] за порівняльним методичним підходом в цінах станом на дату проведення експертизи складає 384 888,00 грн. (триста вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім грн. 00 коп). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року в справі №209/3085/20 відступила від сформульованого, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 13.01.2016 року у справі №6-2925цс15 і Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2019 року у справі №371/1369/15-ц висновку про те, що для вирішення питання про застосування ч. 2 ст.\~364\~ЦК України юридичне значення має те, чи сплачує співвласник-відповідач, який володіє та користується спільним майном, матеріальну компенсацію позивачці за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, чи спроможний співвласник-відповідач виплатити співвласникові-позивачеві грошову компенсацію вартості його частки, і чи не буде така виплата надмірним тягарем. Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зазначила, що платоспроможність відповідача не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивачка. У разі задоволення цього позову відповідач стає одноосібним власником речі. Тому його не можна вважати неплатоспроможним. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачці сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). За правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на змагальність судового процесу та передбачений процесуальним законом обов`язок сторони довести обставини, які входять до предмету доказування у справі і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, саме на позивача покладається обов`язок довести неможливість надання їй у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності, неможливість виділу у натурі частки із спільного майна без втрати його цільового призначення та розмір компенсації. На відповідача, натомість, покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем доведено неможливість надання їй у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності, неможливість виділу у натурі частки із спільного майна без втрати його цільового призначення, а також доведено розмір компенсації. Відповідач у своїй заяві від 07.02.2023 року визнав позов та не заперечував щодо стягнення з нього частки грошової компенсації замість частки у спільному майні в розмірі визначеної згідно висновку експерта. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість належної їй частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі 384 888,00 грн. Припинити право власності [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] з дня виплати грошової компенсації [PERSON] в розмірі 384 888,00 грн. Разом з тим, за наявності судового рішення про припинення права власності на частку квартири [ADDRESS] , яке набрало законної сили та відповідно до ст.\~18\~ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, решта позовних вимог позивача в судовому порядку не потребується, відтак у цій частині вимог необхідно відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 6 864,40 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. З огляду на визнання позову відповідачем у справі до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст.141 та ч. 1 ст. 142\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору 50 відсотків, а саме 1 924,44 грн та повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 1 924,44 грн.

Outcome: partial