Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме у будинку за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до вказаних осіб, а також місця їх проживання (перебування) та переслідувати їх у будь-який спосіб; заборонити вести листування (поштові листи електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах) здійснювати дзвінки та вести телефонні переговори з вищевказаними особами, або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати вищевказаних осіб, якщо вони за власним бажанням перебувають в місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. В обґрунтування вимог заяви представник заявниці зазначила, що з 26 серпня 2005 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , місце реєстрації Вишгородоцька сільська рада Лановецького району Тернопільської області, актовий запис за №3. У період шлюбу в них народилося 5 дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає житловому в будинку за адресою: [ADDRESS] , який на праві власності належить [PERSON] . Між заявницею та її чоловіком склались неприязні стосунки через те, що він упродовж тривалого часу вчиняє стосовно неї психологічне, фізичне та економічне насильство, шляхом систематичних принижень намагається зробити її життя нестерпним. [PERSON] перебуваючи за місцем їхнього спільного проживання, неодноразово був у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв насильство у сім`ї відносно дружини, під час якого чинив щодо неї моральний та психологічний тиск, ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою. Заявниця постійно напружена, схвильована, перебуває у стресовому стані, їй страшно перебувати вдома, вона хвилюється за своє життя та здоров`я своїх дітей, у зв`язку з цим неодноразово зверталася в правоохоронні органи за захистом. Разом з тим, своїми протиправними діями [PERSON] спричиняє непоправну шкоду психологічному здоров`ю дітям, оскільки діти постійно є свідками фізичної та психологічної агресії батька в результаті чого перебувають у постійній емоційній напрузі та страху перед ним. Фізичне насильство відображається в тому, що чоловік неодноразово піднімав на неї руку, погрожував вбити або завдати шкоду здоров`ю. Психологічне насильство полягає в тому, що він при спілкуванні з [PERSON] веде себе агресивно по відношенню до неї, обзиває нецензурними лайками, погрожує розправою, погрожує застосувати силу, безпідставно обмежує у користуванні власним майном, зокрема чинить перешкоди у користуванні житлом, меблями, речами домашнього вжитку. За вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] та невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст.173-2, 184 КУпАП України, що стверджується доданими до заяви постановами Лановецького районного суду Тернопільської області, також відносно нього як кривдника органами поліції виносилися термінові заборонні приписи. Проте, ані виклики поліції, ані притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, не вплинули на поведінку останнього. Його поведінка стає дедалі агресивнішою, внаслідок чого довірителька постійно перебуває у стані стресу та страху за своє життя та здоров`я. Враховуючи тривалість та системність протиправної поведінки її чоловіка, а також той факт, що він продовжує агресивні дії по відношенню до неї та дітей, не бажає змінювати свою поведінку, довірителька переконана у продовженні та повторному вчиненні психологічного насильства відносно неї, а тому вважає неможливим спільне проживання з [PERSON] . З урахуванням наведеного просить застосувати відносно [PERSON] обмежувальний припис, посилаючись на те, що останній має інше місце для проживання (житло яке належить його матері) розташоване за адресою: с.Тарасівка, Золочівський район Львівська область. Ухвалою судді від 07 березня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Заявниця\~\~ [PERSON] , представник заявниці адвокат Радосюк О.І. в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, від представника заявниці до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання, що відповідає змісту ч.11\~ст.128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України). Отож, неявка заінтересованої особи не перешкоджає вирішенню заяви про видачу обмежувального припису. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 серпня 2005 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Вишгородоцькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області зроблено відповідний актовий запис за № 3 та видано свідоцтво про шлюб. Заявниця разом із дітьми мешкає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Житло на праві власності належить [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 грудня 2023 року державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори Джус С.З., зареєстрованого в реєстрі №1-1018 та Витягу з Державного реєстру речових прав індексний номер 357632603, сформованого 08 грудня 2023 року державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори Джус С.З. Від даного шлюбу в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 17 лютого 2006 року Вишгородоцькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 06 червня 2008 року Вишгородоцькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 31 травня 2007 року Вишгородоцькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 08 грудня 2009 року Вишгородоцькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 19 квітня 2011 року Вишгородоцькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області. [PERSON] неодноразово притягувався постановами Лановецького районного суду Тернопільської області до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно дружини, в тому числі, в присутності своїх неповнолітніх дітей, що підтверджується постановами суду в справі № 602/287/22 від 11 травня 2022 року за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184 КУпАП, № 602/155/23 від 14 березня 2023року за ч.2 ст.173-2 КУпАП, №602/1101/22 від 08 лютого 2023 року, №602/1159/23 від 11 грудня 2023 року, №602/564/23 від 20 липня 2023 року, №602/893/23 від 20 жовтня 2023 року, №602/109/24 від 25 березня 2024 року, №602/1195/23 від 05 січня 2024 року, №602/118/24 від 21 лютого 2024 року, №602/81/24 від 21 лютого 2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1\~ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За змістом п. 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Стаття 26 зазначеного Закону\~визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно із ч. 3\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Звертаючись до суду, представник заявниці обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно [PERSON] нормами\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відтак, суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, встановив, що [PERSON] , який заявниці приходиться чоловіком, неодноразово вчиняв щодо дружини домашнє насильство психологічного та фізичного, порушував вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника, що вбачається із змісту вищенаведених постанов Лановецького районного суду Тернопільської області. В той же час, долученими до матеріалів справи доказами не встановлено вчинення [PERSON] домашнього насильства економічного характеру щодо [PERSON] . Всі ці дії в сукупності, а також невиконання [PERSON] термінового заборонного припису, вказують на те, що заінтересована особа продовжує вчиняти домашнє насильство щодо [PERSON] , зокрема в присутності неповнолітньої дитини [PERSON] , що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, перебував в нетверезому стані в присутності неповнолітніх дітей - [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та стало причиною її звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Таким чином,\~\~ [PERSON] , як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування\~\~ [PERSON] застосованих судом заходів впливу до нього, порушення вимог термінових заборонних приписів, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником щодо неї психологічного насильства. Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи, які встановлено судом в ході заслуховування пояснень заявниці та під час дослідження письмових доказів. Тривалість протиправної поведінки\~\~ [PERSON] щодо [PERSON] є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з тим, суд вважає, що на цьому етапі передчасно встановлювати заборону строком на шість місяців. Для виправлення кривдника та усвідомлення ним своїх дій, а також з принципу пропорційності, достатнім часом для видачі обмежувального припису є три місяці з дня винесення рішення суду. Окрім того, суд не знаходить підстав для задоволення заявленої в частині заборони [PERSON] вести листування (поштові листи електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах) здійснювати дзвінки та вести телефонні переговори з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають в місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. З огляду на вказані обставини, суд, враховуючи принцип пропорційності, приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява представника [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Слід видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на строк 3 (три) місяці, яким встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме у будинку за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , наближатися на відстань ближче 100 метрів до заявниці та неповнолітніх дітей, а також місця їх проживання (перебування), а саме до будинку за адресою: [ADDRESS] , та переслідувати їх у будь-який спосіб; заборонити [PERSON] , вести листування (поштові листи електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах) здійснювати дзвінки та вести телефонні переговори з заявницею, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У задоволенні решти вимог заяви представника заявниці [PERSON] [PERSON] суд відмовляє, оскільки докази на обґрунтування таких обставин в матеріалах справи відсутні. ЄСПЛ вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). На підставі викладеного,

Outcome: partial