Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вважає, що строк пропущений нею з поважних причин. Так, на день смерті [PERSON] проживала в Любецькому психоневрологічному інтернаті, до цього разом із нею в квартирі [ADDRESS] , і їй не було відомо про існування заповіту до грудня 2024 року, після того як вона його знайшла. З серпня 2024 по грудень 2024 вона здійснювала догляд за своєю матір`ю [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Вважає що спір про право на спадщину відсутній, а тому вона має право на додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою головуючого судді від 13.01.2025 за вказаною позовною заявою було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.02.2024, яке закрито, з призначенням першого судового засідання на 10.03.2025, яке відкладалось на 31.03.2025. 05.02.2025 представником відповідача Чернігівської міської ради наданий відзив, згідно з якого, вони не погоджуються з позовною заявою, вважають наведені доводи позивачкою недоведеними. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки під час вивчення позовної заяви дивним здається проживання за однією адресою ( [ADDRESS] ), позивача та спадкодавця у справі довгий час, при цьому незнання позивачем про заповіт, який був складений ще у 2010 році. Навіть після смерті спадкодавця 1 травня 2023 року позивач зазначає, що знайшла заповіт лише у грудні 2024 року. Вважає, що догляд позивачкою за тяжкохворою матір`ю, з наданої медичної документації, не відповідає періоду пропущеного нею строку. Таким чином, питання встановлення факту незнання позивачем про наявність заповіту та догляд за матір`ю, як причини для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини зводиться виключно до слів позивача та її суб`єктивної оцінки. Отже, не доведено наявність поважних причин пропуску законодавчо встановленого строку на прийняття спадщини. Понесені стороною позивача документально підтвердженні судові витрати просять залишити за цією ж стороною (а.с.43-45). 10.02.2025 від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що позиція відповідача суперечить матеріалам справи, зокрема довідці № 61 від 20 грудня 2024 року, відповідно до якої позивачка з 1 серпня 2024 року по 10 грудня 2024 року доглядала тяжкохвору матір, а також актуальним правовим висновкам Верховного Суду, зокрема правовій позиції Великої Палати у справі № 686/5757/23 від 26 червня 2024 року, яка підлягає застосуванню та в якій зазначено, що необізнаність про заповіт є поважною причиною пропуску строку, якщо заповіт є єдиною підставою спадкування. Згідно зі статтею 1272 ЦК України суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, якщо спадкоємець пропустив строк з поважних причин. У даному випадку позивачка наводить дві основні причини: незнання про існування заповіту та необхідність догляду за тяжкохворою матір`ю. Відповідач стверджує, що позивачка не надала достатніх підтверджень поважних причин пропуску строку. Позивачка надала всі необхідні документи, які підтверджують її аргументи, зокрема заповіт від 24 березня 2010 року, медичні документи про хвороби матері, свідоцтво про смерть спадкодавця, довідку про догляд за тяжкохворою матір`ю. Ці документи підтверджують, що позивачка діяла в межах об`єктивних обставин, які унеможливили її своєчасне звернення до нотаріуса. Відповідач не враховує положення статті 1272 ЦК України, яка прямо передбачає можливість визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у разі наявності поважних причин. Просить суд відхилити відзив Чернігівської міської ради та задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.52-53). Позивачка та її представник адвокат Шолох О. В. в судові засідання не з`явились, надали заяву про проведення судового засідання без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду справи без їх участі, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Чернігівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до такого. Так, згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.12.2024, [PERSON] померла [INFO] у м. Чернігові (а. с. 10). На день смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та позивачкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 17.12.2024 № 9142 (а.с.9, зворот). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіла належну їй на праві особистої приватної власності квартиру в [ADDRESS] - [PERSON] .. Заповіт посвідчений 24.03.2010 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г. (а.с.5-6). 19.12.2024 приватним нотаріусом Бєгаєвою О.О. розглянуте усне звернення [PERSON] та повідомлено їй про пропуск строку звернення з заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись з позовною заявою до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.33, зворот). Таким чином, позивачка дійсно пропустила строк на прийняття спадщини у строк шість місяців з 01.05.2024 по 01.11. 2024 року. 31.02.2025 третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалась (а.с.41). На підтвердження доводів захворювання матері позивачки, родинні стосунки між якими підтверджені свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.54), надана медична документація щодо обстежень [PERSON] , датовані 20.02.2024, 26.02.2024 28.03.2024, який не охоплює період шестимісячного строку, на що посилається позивач, та просить прийняти до уваги представник відповідача, але дійсно свідчить про наявність хворобливого стану її матері - [PERSON] . Натомість, 20.12.2024 Яблунівською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області видана довідка, відповідно до якої [PERSON] дійсно проживала в [ADDRESS] без реєстрації в період з 01.08.2024 по 10.12.2024 і здійснювала нагляд за своєю мамою [PERSON] (а.с.33). Відомості про інших спадкоємців за законом чи за заповітом у органах нотаріату та у суду відсутні. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що зазначено у ст.\~1220, 1222, 1270 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила ч.3 ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними,\~\~непереборними,\~\~істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивачка посилається на незнання про існування заповіту та необхідність, у певний період, догляду за своєю тяжкохворою матір`ю. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини\~визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.\~\~Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд також зауважує, що свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача і як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Будь-які відомості про оспорювання заповіту складеного [PERSON] 24.03.2010,\~ суду не надані. Суд приймає до уваги доводи позивача та його представника щодо незнання про наявність заповіту та відсутність обізнаності про його існування, а також те що [PERSON] відповідно до довідки перебувала в період часу з 01.08.2024 по 10.12.2024 в іншому місті і здійснювала нагляд за своєю мамою, що ніким не спростовано, являються тими об`єктивними обставинами, що перешкодили їй вчасно подати заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки вона не входила до кола можливих спадкоємців за законом і після отримання повідомлення про смерть [PERSON] , за відсутності заповіту, у неї не було б підстав для звернення до нотаріальної контори. Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог\~ст. 1272 ЦК України\~їй необхідно визначити додатковий\~строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] . У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved