Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2011 року [PERSON] та [PERSON] , перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Починаючи із 2016 року, сторони припинили відносини і стали проживати окремо. Дитина весь цей час проживає разом із матір?ю. 19.03.2020 заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області у справа № 178/1764/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено, постановлено стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття, починаючи стягнення з 11 листопада 2019 року. На підставі зазначеного судового рішення 19.03.2020 р. видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам?янському районі Дніпропетровської області, ВП № [NUMBER]. У подальшому позивач почав проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , та у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . 06 червня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Із цього часу позивач проживає разом із [PERSON] та дочкою [PERSON] однією сім?єю, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та повністю отримує свою дружину та дочку. Оскільки судове рішення про стягнення аліментів на користь відповідачки [PERSON] від 19.03.2020 виносились без урахування наявності у позивача інших дітей, та оскільки сімейний стан позивача змінився після винесення першого судового рішення про стягнення з нього аліментів від 19.03.2020 року, а саме позивач одружився, а також виховує та утримує ще одну дитину, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки через ситуацію, яка склалась, не здатен обслуговувати заборгованість, що стрімко зростає, та вчасно сплачувати поточні аліменті платежі у розмірі частки від доходу на кожну дитину, що разом складає 50% від його сукупного щомісячного доходу. Відповідачка та її представник згідно заяви просить слухати справу без їх участі; проти позову заперечили в підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 2011 року [PERSON] та [PERSON] , перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Починаючи із 2016 року, сторони припинили відносини і стали проживати окремо. Дитина весь цей час проживає разом із матір?ю. 19.03.2020 заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області у справа № 178/1764/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено, постановлено стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття, починаючи стягнення з 11 листопада 2019 року. На підставі зазначеного судового рішення 19.03.2020 р. видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам?янському районі Дніпропетровської області, ВП № [NUMBER]. У подальшому позивач почав проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , та у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . 06 червня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06.06.2020 Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 110. Із цього часу позивач проживає разом із [PERSON] та дочкою [PERSON] однією сім?єю, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та повністю отримує свою дружину та дочку. Відповідно до статті 18 (далі - Конвенція) батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України). Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, суд може прийняти рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів, якщо буде встановлено зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів, або те, що вони витрачаються не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що стягуються в недоцільно великому розмірі. Водночас, одного факту нецільового витрачання аліментів недостатньо для постановлення судом рішення про зменшення розміру аліментів, оскільки це порушувало б права дитини. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в справі № 552/3611/19 від 17 травня 2021 року. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Щодо доводів позивача про перебування на його утриманні [PERSON] , [INFO] , яка є донькою позивача і перебуває на повному його забезпеченні, теж не підтверджені належними доказами ні при поданні позову, ні при судовому розгляді. В матеріалах справи наявне лише сідоцтво про народження [PERSON] у якому позивача не зазначено батьком. Рішення про встановлення батьківства між позивачем та [PERSON] матеріали справи не містять. Суду не надано жодних доказів про утримання [PERSON] , наявність чи відсутність інших осіб, що зобов`язані утримувати [PERSON] в силу закону. Ураховуючи вище викладене, норми чинного законодавства,

Outcome: dismissed