Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася 25 квітня 2024 року до суду з цією заявою за участю заінтересованих осіб: Служби у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області, [PERSON] , та просить встановити факт, що [PERSON] , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2005, який було розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області 06.11.2019. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю по даний час та повністю знаходиться на її утриманні та самостійному вихованні. [PERSON] виїхав за межі країни, зв`язок із сином не підтримує, аліменти на утримання не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 112 223,84 грн. На теперішній час, виникла необхідність оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, його вільному переміщенні, в тому числі і за кордон для відпочинку та оздоровлення, на оформлення яких потрібна згода батька, який проживає окремо, тому заявник вимушена звернутися до суду з вказаними вимогами. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої на заявлених вимогах наполягала та справу просила розглянути за її відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи заінтересованої особи суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник Служби у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2005, який було розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області 06.11.2019, справа № 505/3052/19. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.05.2012, актовий запис № 249. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам виданим Подільським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 9158/21.19-31 від 02.04.2024, у [PERSON] утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 01.04.2024 становить у розмірі 112 223,84 грн. Відповідно до висновку про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , виданого Службою у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 21.03.2024, встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно довідки виданої ОСББ «Затишний дім-1» за № 1-5-03-24, вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] з ними не проживає і не відвідує сина з 2018 року. У ч. 2 ст.\~8\~Конституції України закріплено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Згідно із ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ст.\~315\~ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст.\~319\~ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови №5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснив,що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №363/214/17-ц виклав правовий висновок та зазначив, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою 20 листопада 1959 року резолюцією Генеральної Асамблеї ООН, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право. У суду не має підстав сумніватися в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає, що заявником доведений факт самостійного виховання та самостійного утримання нею неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Відомості, які б спростовували даний висновок, у суду відсутні. Факт, який просить встановити заявник [PERSON] є юридичним, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника як матері неповнолітньої дитини, що їй потрібно для захисту прав та інтересів дитини. Іншого позасудового порядку встановлення такого факту, передбаченого законом, немає. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеним та встановленим факт, що [PERSON] , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного вище,

Outcome: approved