Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Представник позивача адвокат Білецька Інна Миколаївна 26.12.2024 звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Павлівської сільської ради, в якому просить визначити [PERSON] додатковий двомісячний строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знала про існування заповіту. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 29 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо [PERSON] , яка померла [INFO] . Витребувано з Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області інформацію про осіб, які фактично проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , на день смерті спадкодавця [PERSON] . Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача, здійснено заміну відповідача Павлівської сільської ради на належних відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач та його представник у підготовче судове засідання не прибули. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали повністю. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №35, виданим 10 травня 2024 року виконавчим комітетом Павлівської сільської ради. За життя [PERSON] залишила заповіт, що був посвідчений старостою Павлівської сільської ради, с. Завидів Іваничівського району Волинської області [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі за №2-24. Спадкоємцем зазначеного у заповіті майна є позивач у справі [PERSON] . До складу спадщини увійшла земельна ділянка, що знаходиться у с. Завидів Володимирського (раніше Іваничівського) району Волинської області. Наявність спадкового майна померлої підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2021, зареєстрованого у реєстрі за №2682, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №293214651 від 29.12.2021. Статтею 1217\~ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з вимогами ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зі змісту постанови державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області Кононенко Л.С. № 522/02-31 від 19.11.2024 слідує, що позивач [PERSON] у визначений ст.1270 ЦК України строк заяву про прийняття спадщини не подала, за однією адресою разом із спадкодавцем зареєстрована не була, у зв`язку з чим їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру №80088656 від 13.02.2025, наданою на виконання ухвали суду від 29.01.2025. Разом з цим, судовим розглядом встановлено, що відповідачі у справі були зареєстровані за однією адресою разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті, тобто фактично прийняли спадщину, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Згідно зі ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У визначений законом строк позивач не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , мотивуючи це тим, що їй не було відомо про наявність заповіту. Вирішуючи питання щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після померлого, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Підсумовуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на те, що на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого для її прийняття, [PERSON] не могла у встановлений законодавством строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки була необізнана про наявність заповіту на її ім`я, суд дійшов висновку, що причини пропуску позивачем строку на прийняття спадщини є поважними. При цьому слід зауважити, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати «свободу заповіту» як фундаментальний принцип спадкового права (постанова Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17). Під свободою заповіту слід розуміти, в тому числі, право заповідача на визначення майбутньої юридичної долі свого майна на свій розсуд. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, наявність заповіту на користь позивача, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявлена вимога ґрунтується на законі та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved