Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

30 травня 2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 лютого 2020 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через різність характерів та поглядів на життя, відсутність спільних інтересів, через що втратили почуття любові і поваги один до одного. Проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Враховуючи викладене, позивачка просить суд шлюб розірвати та судові витрати покласти на відповідача. Згідно з ухвалою Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 20 грудня 2024 року справу передано за підсудністю до Татарбунарського районного суду Одеської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Згідно з ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивачки [PERSON] адвоката Зайця К.В. надійшла заява про розгляду справи у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали повністю (вх. №1594/25-Вх 01.04.2025). Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать підтвердження про отримання судового виклику в матеріалах справи. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 15 лютого 2020 року Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 66); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 6). Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 29 травня 2024 року на підставі актового запису № 363, вчиненого Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - а.с. 6-зворот Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач у судове засідання не з`явився та відзиву на позовну заяву не подав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд доходить висновку, що вимога позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved