Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.03.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір № 240494-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого позичальнику надано грошові кошти в сумі 18 000,00 грн строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15013889 % за кожен день користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором в повній мірі не виконав, здійснив лише часткову оплату за договором на загальну суму 6 039,00 грн. Станом на 14.09.2024 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 65\~155,92 грн., що складається з 15 150,85 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту; 48\~374,62 грн сума прострочених платежів по процентах, 1\~630,45 грн суми прострочених платежів по комісії, які просить стягнути з відповідача, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовому клопотанні просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 162). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 10.03.2025 пояснив, що він дійсно 21.03.2023 уклав договір з ТОВ «Бізнес позика», який особисто підписав та був ознайомлений з його умовами. Позовні вимоги визнає частково: погоджується з нарахованою сумою по тілу кредиту та комісії, але не погоджується з нарахованими відсотками, оскільки вважає їх занадто високими та просив оголосити перерву з метою отримання ним правової допомоги для того, щоб обґрунтувати та спростувати нараховану суму заборгованості по відсоткам. Судом оголошено перерву до 25.03.2025. 25.03.2025 відповідач до суду не з`явився, доказів на заперечення щодо заборгованості по відсоткам не надав. В поданій ним до суду заяві не заперечував проти проведення судового розгляду у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 21.03.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір № 240494-КС-004 про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 18 000,00 грн строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15013889 % за кожен день користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Крім того, договором визначено, що комісія за надання кредиту становить 2700,00 грн. та сторонами в п. 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. (а.с.33-41) ТОВ «Бізнес позика», свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти, що підтверджується інформаційною довідкою від 13.09.2024 про те, що на сайті ТОВ «Платежі Онлайн» через платіжний сервіс «Платон» був проведений платіж відповідачу на картку в сумі 18 000,00 грн (а.с. 64). Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором становить: 65\~155,92 грн., що складається з 15 150,85 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту; 48\~374,62 грн сума прострочених платежів по процентах, 1\~630,45 грн суми прострочених платежів по комісії (а.с. 19-27). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З урахуванням викладеного, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами. Прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Бізнес\~позика» виконало своєчасно і повністю, надавши кредитні кошти в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України позивачем надані докази, які підтверджують порушення умов договору і відповідачем вони не спростовані. В матеріалах справи відсутні докази щодо оспорювання кредитного договору чи невизнання відповідачем відсотків, зазначених в договорі, який він підписав та не заперечував проти ознайомлення з ним. Тому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що банком нараховані зависокі відсотки. Будь-яких доказів на спростування позовних вимог та їх обґрунтування відповідач суду не надав, незважаючи на те, що суд, враховуючи положення ст.6 Конвенції з прав людини, сприяв відповідачу, оголосивши перерву та надавши достатньо часу для підготовки на надання спростувань та обґрунтувань доводів щодо нарахованих відсотків. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та суми боргу, яка вказана в позовній заяві Отже, враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 65\~155,92 грн., а також судовий збір, сплачений банком при подачі позову до суду (а.с.1), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved