Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Дергачівська окружна прокуратура Харківської області звернулося до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державного агенства лісових ресурсів України до [PERSON] , ТОВ «Нива СП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в якому просили витребувати на користь власника ХОВА з володіння [PERSON] та ТОВ «Нива СП» земельну ділянку площею 0,5378 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5378 га з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0406, укладений 01.11.2020 між [PERSON] та ТОВ «Нива СП», зареєстрований 22.12.2022 реєстратором Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області Заяц М.М. (номер запису про інше речове право 48825782), скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,5378 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки. В обгрунтування позовних вимог вказує, що Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 за №352 затверджено проєкт організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське», загальною площею 1030,2494 га, в тому числі: на території Протопопівської сільської ради - 890,9787 га, з них ріллі - 652,6099 га, пасовищ - 211,1841 га, сіножаті - 27,1847 га; на території Вільшанської сільської ради - 139, 2707 га, з них: ріллі - 118,4645 га, пасовищ - 20,8062 га та передано власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству (згідно списку, що додається) земельні ділянки в приватну власність (в розмірах, згідно додатку) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 873, 0093, з них: ріллі -656,0158 га, пасовищ - 194,1200 га, сіножаті - 22,8735 га, відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське». Відповідно до списку громадян-власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), громадянину [PERSON] виділено на підставі зазначеного розпорядження земельну ділянку площею 2,7305, з них ріллі - 2,1303; пасовищ 0,5378; сіножаті - 0,0624. На підставі вказаного розпорядження громадянином [PERSON] отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №023834, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010669300157. Вказаним державним актом посвідчено право власності на три земельні ділянки: - земельна ділянка з кадастровим номером: 632281000:01:000:0724, площею 0,0624 га; - земельна ділянка з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0406, площею 0,5378 га; - земельна ділянка з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0123, площею 2,1303 га. Таким чином, станом на теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0406, площею 0,5378 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.04.2024 №373505897 та Поземельною книгою на земельну ділянку з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0406. Позивач вказує, що окружною прокуратурою встановлено, що вищезазначена земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 сформована та вибула у приватну власність на підставі рішення Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 №352 всупереч вимогам земельного і лісового законодавства, оскільки в силу положень ст. ст. 20, 57, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка належить до земель державної власності лісогосподарського призначення та повинна використовуватись для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Відповідно до інформації філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» від 16.02.2024 №225/285 згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (1990 року) земельна ділянка з кадастровим номером 632281000:01:000:0406 перебуває в межах кварталу №136 виділ №9 Мерчанського лісництва Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України». З вказаного періоду і по теперішній час зміни площі земель відповідного кварталу та виділу не відбувались, що посвідчується в тому числі, Планшетом лісокористування №5 від 1990 року. ДП «Ліси України» не отримувало рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про вилучення, припинення права постійного користування, про передачу прав на вказану земельну ділянку. Крім того, ДП «Ліси України» не здійснювало відмову або припинення права постійного користування на дану земельну ділянку не отримувало грошових коштів з відшкодування втрат лісогосподарського виробництва. Водночас, відповідно до інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» згідно матеріалів лісовпорядкування 2006 року та 2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 знаходиться в межах кв. 136 виділ 9 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 з межами лісництва становить 0,5378 га, з загальної площі ділянки 0,5378 га. Зазначає, що Українське Державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання Укрдержліспроект засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція входить до складу ВО Укрдержліспроект. Відповідно до п. 3.2.8 статуту ВО Укрдержліспроект ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція (як відповідний підрозділ), окрім інших функцій, забезпечує при лісовпорядкуванні лісового фонду формування повидільних й інтегрованих банків даних, які містять лісотаксаційну, топографо-геодезичну і картографічну інформацію, з наступним формуванням і веденням державного лісового кадастру. Отже, інформація, надана ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція щодо факту накладення спірної земельної ділянки на землі ДП Жовтневе лісове господарство (нині ДП Ліси України) є належним підтвердженням вказаних обставин, надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів. Таким чином, відомості щодо розташування земель лісового фонду, надані ВО «Укрдержліспроект», як єдиним на території України суб`єктом, що виконує лісовпорядні роботи, є належними доказами щодо розташування таких земельних ділянок, оскільки об`єднання володіє інформацією про лісовпорядкування. Прокуратурою встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406, площею 0,5378 га, відноситься до земель лісогосподарського призначення. Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.01.2024, земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406, розташована за межами населених пунктів на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області. Таким чином, згідно з наведеними приписами вилучення спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України», і передання у власність таких ділянок належало до повноважень Харківської обласної державної адміністрації. Враховуючи те, що Харківською обласною державною (військовою) адміністрацією рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки лісогосподарського призначення не приймалося, то перебування у приватній власності земельної ділянки з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0406, що належить до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства суперечить наведеним вимогам законодавства. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Законодавчо визначеним розпорядником та органом, що реалізує права власника на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, є Харківська обласна військова (державна) адміністрація. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Земельна ділянка лісогосподарського призначення площею 0,5378 га, що перебуває на праві постійного користування у Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» (квартал 136 виділ 9 Мерчанського лісництва) вибула з державної власності у приватну власність [PERSON] внаслідок прийняття Дергачівською районною державною адміністрацією розпорядження від 27.02.2004 №2352 з порушенням вимог ч. 2 ст. 20, ч. 3,4 ст. 142, ч. 2 ст. 149, п. «ґ» ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст 56, ч. 5 ст. 116, ч. З ст. 122 ЗК України. Відтак відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади - Харківської обласної військової (державної) адміністрації - означає, що держава, як власник, волю на відчуження цієї ділянки не виявляла. Таким чином, земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення. І оскільки держава в особі Харківської обласної військової (державної) адміністрації не розпорядилася земельною ділянкою у передбачений законом спосіб, Дергачівська районна державна адміністрація відчужила її без вираження на це волі власника. Оскільки спірна земельна ділянка, з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 площею 0,5378 га, яка на даний час належить [PERSON] , сформована за рахунок земель лісового фонду державної власності та вибула із державної власності внаслідок прийняття незаконного розпорядження Дергачівськоїрайонної державної адміністрації від 27.02.2004 №352 - існують всі правові підстави для витребування її з незаконного володіння відповідача на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України, оскільки повернення земельної ділянки лісового фонду із приватної власності, безумовно становить державний та суспільний інтерес. Отже, держава як власник спірного майна делегувала Дергачівській районній державній адміністрації повноваження щодо здійснення права комунальної власності від імені територіальної громади, в її інтересах, виключно у спосіб тау межах повноважень, передбачених законом. Разом з тим, здійснення Дергачівською районною державною адміністрацією своїх повноважень, зокрема розпорядження землею не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, дає підстави для витребування державою її майна від добросовісного набувача відповідно до ст. 387 ЦК України. Отже, у цьому випадку, правильним способом захисту порушеного права є звернення до суду з віндикаційним позовом в порядку, визначеному ст ст. 387, 388 Цивільного кодексу України. Крім того, окружною прокуратурою встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 перебуває в оренді у ТОВ «Нива СП» на підставі договору оренди від 01.01.2020. Оскільки Дергачівська районна державна адміністрація не була уповноваженим органом на прийняття рішення щодо відчуження земельно ділянки лісового фонду, то і відповідач на підставі такого рішення у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку не набув, а отже і не міг у подальшому передати її в користування іншим особам. Враховуючи, що державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку за [PERSON] проведено на підставі незаконного рішення Дергачівської районної державної адміністрації, то вищевказаний договір оренди земельної ділянки є недійсним з моменту його укладення, у зв`язку з тим, що земельна ділянка вибула з власності територіальної громади незаконно, з допущенням порушень вимог чинного законодавства, то укладений договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсними в судовому порядку, в зв`язку з чим спірна земельна ділянка підлягає витребуванню (поверненню) на користь Харківської обласної державної адміінстрації. Витребування спірної земельної ділянки ще й у орендаря, який виступає володільцем та користувачем земельної ділянки, тобто останнім набувачем, відповідатиме меті віндикаційного позову, спрямованого на захист прав власника майна. Державній реєстрації підлягає як право власності, так і похідні від права власності речові права на нерухоме майно. Разом із тим, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду про задоволення віндикаційного позову лише щодо останнього власника ніяким чином не може призвести до зміни чи скасування запису про похідні від права власності речові права на вказане майно, яким розпорядилася особа, яка не мала права цього робити, оскільки є володіючим невласником. Таким чином, повернення земельної ділянки у володіння власника (титульного володільця) в повній мірі не відбувається, якщо існують зареєстровані обмеження щодо володіння таким майном у вигляді запису про похідне від права власності право користування земельною ділянкою, й земельна ділянка не повертається у фактичне володіння з можливістю власника нею як користуватися, так і розпоряджатися. На цей час, тимчасовим володільцем спірної земельної ділянки виступає ФГ «Нива СП». Витребування спірної ділянки тільки від її нинішнього власника ( [PERSON] ) не призведе до поновлення прав держави, оскільки перехід права власності за рішенням суду автоматично не припиняє договору оренди та, тим більше, не зобов`язує орендаря повернути об`єкт оренди його законному власнику. Отже, врахувавши те, що на теперішній час спірна земельна ділянка перебуває у користуванні на умовах оренди, остання має бути витребувана ще й від теперішнього володільця (ТОВ «НИВА СП») з підстав, передбачених ч. 1ст. 388 ЦК України, оскільки вибула з володіння поза волею власника. З урахуванням того, що [PERSON] не набув правомочностей власника, у зв`язку з чим не був уповноваженим передавати земельну ділянку з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406, договір оренди земельної ділянки суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, спрямований на незаконне заволодіння майном (на той час) держави, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Враховуючи, що вищезгадана спірна земельна ділянка, в даний період, мала б перебувати у власності Харківської обласної державної адміністрації, тому витребування земельної ділянки з незаконного володіння відповідачів та визнання договору оренди недійсним дозволить відновити права та інтереси єдиного правомочного власника спірної земельної ділянки. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Спірна земельна ділянка не є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення комунальної власності, а відноситься до земель лісового фонду державної форми власності, що підтверджується матеріалами лісовпорядкування. Зазначене вказує на те, що Дергачівська районна державна адміністрація не була розпорядником даних земель, а отже не мала повноважень на розпорядження нею. Зазначає, що прийняття Дергачівською районною державною адміністрацією рішення поза межами наданих їй повноважень, призвело до проведення державної реєстрації спірної земельної ділянки в ДЗК як земельної ділянки комунальної форми власності з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Таким чином, захистити право власника на земельну ділянку лісового фонду можливо лише за сукупності наступних способів захисту: витребування земельної ділянки з незаконного володіння та скасування державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), n. 50, Series A № 98). ЄСПЛ у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення. Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. Піддаючи аналізу пропорційність втручання з дотриманням основоположних принципів ст. 1 Першого протоколу Конвенції у справі «Хамер проти Бельгії», ЄСПЛ вперше зазначив, що навколишнє середовище, не будучи безпосередньо зазначеним у Конвенції, тим не менш являє собою цінність, в збереженні якої зацікавлені як суспільство, так і публічна влада і економічні імперативи та навіть деякі основні права не повинні превалювати над екологічними міркуваннями, особливо якщо держава прийняла законодавство з цього питання. Щодо строків позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган. З листа від Харківської обласної військової (державної) адміністрації від 02.05.2024, на повідомлення прокурора вбачається, що Харківська ОВА про вилучення зазначених у листах земельних ділянок із земель державної власності та передачі їх у приватну власність дізналася лише після отримання відповідного повідомлення від Дергачівської окружної прокуратури від 21.02.2024 № 57-112-649вих-24. Крім того, варто зазначити, що Харківська ОВА не приймала рішення про розпорядження земельними ділянками лісового фонду в межах кварталу 136 виділу 9 Мерчанського лісництва Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України», а тому не була обізнаною про порушення вимог земельного та лісового законодавства за даним фактом. Також, як вбачається з листа Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» від 16.02.2024, про протиправне вилучення даних земельних ділянок їм стало відомо за результатами розгляду листа окружної прокуратури від 31.01.2024 №57-112-319вих-24. У той же час, про необхідність захисту прав та інтересів держави в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2024 році шляхом аналізу Публічної кадастрової карти та Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так за наслідками вказаного вивчення окружною прокуратурою розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №42024222080000023 від 05.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Зважаючи на викладене, установлений ст. 257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності щодо захисту права власності в судовому порядку позивачами не пропущено. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у земельних правовідносинах діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи ці повноваження, вказані органи вступають у правовідносини з юридичними та фізичними особами. Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України). Порушення інтересів держави полягає в безпідставному вибутті із володіння держави земельної ділянки лісового фонду, а саме незаконній передачі у власність суб`єкту господарювання земельної ділянки державного лісового фонду, чим підривається авторитет держави в особі органів виконавчої влади, які уповноваженні на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території. Звернення прокурора до суду у спірних правовідносинах спрямоване саме на припинення незаконної діяльності органів місцевого самоврядування та зміцнення авторитету держави, а також відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників, оскільки прийняття незаконних рішень органами виконавчої влади порушує рівновагу у соціально-економічних відносинах та негативно впливає на зміцнення їх авторитету у суспільстві. До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абз. 3 п.12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (абз.1 п.12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України). Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 5 ч. І ст. 31 Ж України до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, зокрема, передання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території. Вилучення спірної земельної ділянки, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП «Жовтневе лісове господарство», і передача у власність такої ділянки, на теперішній час належить до повноважень Харківської обласної військової (державної) адміністрації. Вилучення з порушенням земельного законодавства земель лісового фонду, зміна їх цільового призначення та передача у приватну власність без належних на те законодавчих підстав, загрожує порушенню використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та порушує інтереси держави в особі Харківської обласної військової (державної) адміністрації. Відповідно до Указу Президента України №№ 64/2022 від 24.02.2022, дію якого неодноразово продовжено низкою Указів, в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку утворено на базі існуючих районних державних адміністрацій відповідні районні військові адміністрації. У зв`язку з утворенням районних військових адміністрацій відповідні районні державні адміністрації та голови таких адміністрацій набувають статусу відповідних районних військових адміністрацій та начальників таких військових адміністрацій. Відповідно до п. 26 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Враховуючи набуття Харківською обласною державною адміністрацією статусу військової та продовження дії воєнного стану в Україні, уповноваженим органом у спірних правовідносинах є Харківська обласна військова (державна) адміністрація. Для здійснення представництва інтересів держави не має значення, з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) орган державної влади не здійснив захист державних інтересів. Важливо лише те, що такий захист не здійснено. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим. Листом № 57-112-649вих24 від 21.02.2024 окружною прокуратурою в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» повідомлено Харківську обласну військову (державну) адміністрацію про виявлені порушення. У відповідь на вказане повідомлення з Харківської обласної військової (державної) адміністрації надійшов лист від 08.03.204, в якому адміністрація повідомила, що питання дотримання вимог земельного законодавства в частині використання земель лісогосподарського призначення не відноситься до повноважень юридичного департаменту Харківської обласної військової адміністрації. Таким чином, не зважаючи на те, що окружною прокуратурою повідомлено Харківську обласну військову (державну) адміністрацію про виявлені порушення, та маючи відповідні повноваження щодо їх усунення, відповідні заходи до цього часу не вжито, що вказує на бездіяльність вказаного органу. Крім того, відповідно до п. п. 1, 3 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 №521, Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства, до основних завдань якого належить реалізація державної політики у сфері лісового та мисливського господарства. Згідно з п.7 цього Положення Державне агентство лісових ресурсів України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. За змістом п. 4 вказаного Положення Управління відповідно до покладених на них завдань: здійснюють державний контроль за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо ведення лісового господарства (крім державного контролю з карантину рослин та у сфері захисту рослин); організовують збір інформації для ведення лісовпорядкування, обліку лісів, державного лісового кадастру та державного кадастру мисливських тварин, що перебувають на території України; забезпечують організацію ведення лісовпорядкування та впорядкування мисливських угідь; погоджують в установленому порядку надання лісів у постійне користування, а також лісів державної та комунальної власності в довгострокове тимчасове користування; затверджують матеріали лісовпорядкування. Позивач зазначає, що до моменту звернення до суду, прокурор звертався до Державного агентства Лісових ресурсів України із запитом щодо вжиття заходів представницького характеру (лист від 21.02.2024 №57-112-648вих24). На теперішній час відповідь на вказаний лист до окружної прокуратури не надійшла, що свідчить про бездіяльність компетентного органу. Разом з тим, відсутність претензійно-позовної роботи з боку компетентних органів свідчить про нездійснення останніми покладених на них законом обов`язку із захисту державних інтересів у сфері раціонального використання і охорони земель. Отже, у цьому випадку встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, оскільки уповноваженим органом відповідні заходи з метою захисту інтересів держави не вживаються, а отже прокурор є не альтернативним, а єдиним суб`єктом, який наділений повноваженнями щодо захисту' інтересів держави, що становить виключний випадок, коли останній має не тільки право, але й обов`язок звернутися до суду для захисту її інтересів. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 № 1003 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства лісових ресурсів, у тому числі і ДП «Жовтневе лісове господарство». Пунктами 4, 5 вказаної Постанови погоджено з пропозицією Державного агентства лісових ресурсів щодо утворення державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та приєднання до нього спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств. Також установлено, що державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником: майна, прав та обов`язків спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, що реорганізуються; права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, затверджених матеріалів лісовпорядкування тощо. Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 № 856 «Про припинення державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення» ДП «Жовтневе лісове господарство» припинено шляхом реорганізації, а саме - приєднання до державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», визначено, що державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків ДП «Жовтневе лісове господарство». Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 10.01.2023 №92 затверджено передавальний акт державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» відповідно до якого правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов`язків ДП «Жовтневе лісове господарство» переходить до державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Враховуючи, що розгляд вказаної справи безумовно вплине на права та обов`язки ДП «Ліси України», ця особа залучена до розгляду справи як третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Посить задовольнити позовні вимоги. Представником відповідача ТОВ «Нива СП» адвокатом Янковським С.А. надано до суду відзив на на позовну заяву, в яких він просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, звернувшись до суду лише у 2024 році, оскільки [PERSON] отримав державний акт серії ХР №023834 ще 27.12.2006 року на підставі Розпорядження голови Дергачівської райдержадміністрації №352 від 27.09.2004 року, а договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Нива СП» та [PERSON] у 22.12.2020. Тобто, з моменту винесення Розпорядження, набуття права власності на земельну ділянку та укладання договору пройшло більш ніж три роки, що є підставою для застосування ч. 4 ст. 267 ЦК України. Наголошує про недоведеність прокурором підстав для представництва інтересів держави у цій справі. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що прокурор перед зверненням до суду перевірив, що захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження Позивач не довів, не підтвердив належними та допустимими доказами обставини, за якими можливе витребування оспорюваної земельної ділянки з володіння [PERSON] . Всі доводи та зазначення у позові ґрунтуються на припущеннях та хибних даних позивача. Щодо стягнення з відповідачів суми судового збору сплаченого органом прокуратури, зазначає наступне, що відповідно до Постанови Верховного Суду від 08.05.2024 у справі № 240/17530/23 вказано про наступне: «З урахуванням наведеного об`єднана палата КАС ВС дійшла висновку про те, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень. Якщо позивачем є суб`єкт владних повноважень, незалежно від результату розгляду справи не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 серпня 2022 року у справі № 826/16473/15». Просить застосувати до позовної заяви наслідки спливу строку позовної давності, а також відмовити позивачам в позовних вимогах в повному обсязі та закрити провадження у справі. Прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області у відповіді на відзив зазначила, що перебіг позовної давності починається з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі. Вказує, що трьохмічний строк позовної давності щодо захисту права власності в судовому порядку позивачами не пропущено, оскільки про порушення своїх прав Харківська ОВА та державне агентство лісових ресурсів України, в інтересах яких прокурором пред`явлено позов, дізналися про порушення своїх прав лише у 2024 році. Щодо представниитва прокуратурою інтересів держави в суді вказала, що прокуратура повноважна представляти інтереси держави у суді якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Звернення прокурора до суду у спірних правовідносинах спрямоване саме на припинення незаконної діяльності органів місцевого самоврядування та зміцнення авторитету держави, а також відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників, оскільки прийняття незаконних рішень органами виконавчої влади порушує рівновагу у соціально-економічних відносинах та негативно впливає на зміцнення їх авторитету у суспільстві. Оскільки Дергачівська районна державна адміністрація не була уповноваженим органом на прийняття рішення щодо відчуження земельно ділянки лісового фонду, то і [PERSON] на підставі такого рішення у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку не набув, а отже і не міг у подальшому передати її в користування іншим особам. Враховуючи, що державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку за [PERSON] проведено на підставі незаконного рішення Дергачівської районної державної адміністрації, то вищевказаний договір оренди земельної ділянки є недійсним з моменту його укладення. Таким чином, у зв`язку з тим, що земельна ділянка вибула з власності територіальної громади незаконно, з допущенням порушень вимог чинного законодавства, то укладений договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсними в судовому порядку, в зв`язку з чим спірна земельна ділянка підлягає витребуванню (поверненню) на користь Харківської обласної державної адміінстрації. Зазначає, що вищезгадана спірна земельна ділянка, в даний період, мала б перебувати у власності Харківської обласної державної адміністрації, тому витребування земельної ділянки з незаконного володіння відповідачів та визнання договору оренди недійсним дозволить відновити права та інтереси єдиного правомочного власника спірної земельної ділянки. Щодо стягнення судового збору пояснює, що постанова Касаційного адміністративного суду на якупосилається представник відповідача була ухвалена у адміністративній справі та стосується правовідносин між двома суб`єктами владних повноважень, що в свою чергу не має жодного відношення до цивільних правовідносин між сторонами, які є предметом зазначеного позову. У зв`язку з чим, у разі задоволення позовних вимог прокурора, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у справі. Просить позовну заяву керівника Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України до [PERSON] , ТОВ "Нива" про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406; визнання недійсним договору/ оренди; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації/ земельної ділянки -задовольнити в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив Застосувати до позовної заяви наслідки спливу строку позовної давності, а токож відмовити у позовних вимогах в повному обсязі та закрити провадження у справі. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник Дергачівської окружної прокуратури Харківської області у судове засідання з`явилася, просила позвну заяву керівника Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України до [PERSON] , ТОВ «Нива» про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406; визнання недійсним договору/ оренди; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації/ земельної ділянки задовольнити в повному обсязі. Позивач представник\~Харківської обласної\~державної (військової)\~адміністрації у\~судове засідання\~не з`явився,\~повідомлявся своєчасно\~та належним\~чином,\~копію ухвали\~суду про\~відкриття провадження\~у справі\~та копії\~позовної заяви\~з додатками\~отримав, про що свідчать поштові зворотні поштові повідомлення про вручення судових повісток та документів, також є користувачем Електронного суду, усі документи у справі отримував у електронному вигляді, про що свідчать відповідні довідки про доставку одержувачу електронних листів (т.1: а.с. 116, 164, 193, 205, 215, 255, т. 2: а.с. 6-11). Позивач представник Державного агенства лісових ресурсів України у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками отримав, про що свідчать поштові зворотні поштові повідомлення про вручення судових повісток та документів, також є користувачем Електронного суду, усі документи у справі отримував у електронному вигляді, про що свідчать відповідні довідки про доставку одержувачу електронних листів (т. 1: а.с. 118, 160, 166, 192, 214, 254, т.2: а.с. 12-15). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволення позовних вимог. Представник відповідача ТОВ «Нива СП» адвокат Янковський С.А. у суовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві та на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» у судове засідання не з`явився, є користувачем Електронного суду, отримував судові повістки, копії усіх документів, долучених до справи у електронному вигляді, про що свідчать довідки сформовані АСДС у автоматичному режимі, а також зворотні поштові повідомлення про вручення судової кореспондеції (а.с. 160, 165, 178, 195, 206, 212, 216-243, 250, т. 2: а.с. 16-22). Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, серед іншого - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 №352 затверджено проект організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське», загальною площею 1030,2494 га, в тому числі: на території Протопопівської сільської ради - 890,9787 га, з них ріллі - 652,6099 га, пасовищ - 211,1841 га, сіножаті - 27,1847 га; на території Вільшанської сільської ради - 139, 2707 га, з них: ріллі - 118,4645 га, пасовищ - 20,8062 га та передано власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству (згідно списку, що додається) земельні ділянки в приватну власність (в розмірах, згідно додатку) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 873, 0093, з них: ріллі - 656,0158 га, пасовищ - 194,1200 га, сіножаті - 22,8735 га, відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське». Відповідно до списку громадян-власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), громадянину [PERSON] виділено на підставі зазначеного розпорядження земельну ділянку площею 2,7305, з них ріллі - 2,1303; пасовищ 0,5378; сіножаті - 0,0624. На підставі вказаного розпорядження громадянином [PERSON] отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №023834, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010669300157 Вказаним державним актом посвідчено право власності на три земельні ділянки: - земельна ділянка з кадастровим номером: 632281000:01:000:0724, площею 0,0624 га; - земельна ділянка з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0406, площею 0,5378 га; - земельна ділянка з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0123, площею 2,1303 га. Станом на теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0406, площею 0,5378 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.04.2024 №373505897 та Поземельною книгою на земельну ділянку з кадастровим номером: 6322081000:01:000:0406 (а.с. 46). Згідно зі ст. ст. 18, 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, кожна з яких має особливий правовий режим. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про землеустрій», в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою , у встановленому законодавством порядку. Згідно з вимогами ч. 1, 2, 4 ст. 20 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автрномної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Згідно ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу) відчуження земельних ділянок. Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання у користування. Відповідно до частини другої статті 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (ч. 2 ст. 3 ЗК України). За основним цільовим призначенням земельне законодавство передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України). Відповідно до ст. 5 Закону України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Статтями 56, 57 ЗК України передбачено, що землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необгрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої ст. 164 ЗК України ). Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а ч. 2 цієї інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц та від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц, Верховний Суд України у постановах від 27.01.2015 у справі № 21-570 ацс14, від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 25.01.2015 у справі № 6- 224цс14 та Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15- ц, від 13.06.2018 справі № 278/1735/15ц, від 15.^)1.2019 у справі № 907/459/17, від 19.06.2019 у справі № 911/604/18, від 21.04.z021 у справі № 707/2196/15-ц, від 04.08.2021 у справі № 925/889/19. Ця судова практика є незмінною. Таким чином, якщо державне лісогосподарське підприємство не оформило державний акт на право постійного користування землями лісогосподарського призначення, якими фактично користується, то документами, що посвідчують таке право є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, зокрема планшети лісовпорядкування (плани лісонасаджень). Це відповідає сталій практиці Верховного Суду, як приклад, така позиція викладена у постанові від 20.01.2021 у справі № 369/473/15. Відповідно до інформації філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» від 16.02.2024 №225/285 згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (1990 року) земельна ділянка з кадастровим номером 632281000:01:000:0406 перебуває в межах кварталу МІ36 виділ №9 Мерчанського лісництва Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» (а.с. 82-83). Відповідно до інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» згідно матеріалів лісовпорядкування 2006 року та 2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 знаходиться в межах кв. 136 виділ 9 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 з межами лісництва становить 0,5378 га, з загальної площі ділянки 0,5378 га (а.с. 74-75). Отже, інформація, надана ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція щодо факту накладення спірної земельної ділянки на землі ДП Жовтневе лісове господарство (нині ДП «Ліси України») є належним підтвердженням вказаних обставин, надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів. Оскільки спірна земельна ділянка, з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 площею 0,5378 га, яка на даний час належить [PERSON] , сформована за рахунок земель лісового фонду державної власності та вибула із державної власності внаслідок прийняття незаконного розпорядження Дергачівськоїрайонної державної адміністрації від 27.02.2004 №352 - існують всі правові підстави для витребування її з незаконного володіння відповідача на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України, оскільки повернення земельної ділянки лісового фонду із приватної власності, безумовно становить державний та суспільний інтерес. Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, держава як власник спірного майна делегувала Дергачівській районній державній адміністрації повноваження щодо здійснення права комунальної власності від імені територіальної громади, в її інтересах, виключно у спосіб тау межах повноважень, передбачених законом. Разом з тим, здійснення Дергачівською районною державною адміністрацією своїх повноважень, зокрема розпорядження землею не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, дає підстави для витребування державою її майна від добросовісного набувача відповідно до ст. 387 ЦК України. Окружною прокуратурою встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0406 перебуває в оренді у ТОВ «Нива СП» на підставі договору оренди від 01.01.2020 (а.с. 46-59). Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про оренду землі» та ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 27 цього Закону передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності відповідно до закону. За своєю правовою природою право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування цим майном. Орендар як володілець і користувач земельною ділянкою фактично утримує її у себе та виконує щодо неї всі правомочності власника, а також використовує всі властивості землі для задоволення своїх потреб. Оскільки Дергачівська районна державна адміністрація не була уповноваженим органом на прийняття рішення щодо відчуження земельно ділянки лісового фонду, то і відповідачці на підставі такого рішення у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку не набув, а отже і не міг у подальшому передати її в користування іншим особам. Таким чином, враховуючи, що державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку за [PERSON] проведено на підставі незаконного рішення Дергачівської районної державної адміністрації, то вищевказаний договір оренди земельної ділянки є недійсним з моменту його укладення. Таким чином, у зв`язку з тим, що земельна ділянка вибула з власності територіальної громади незаконно, з допущенням порушень вимог чинного законодавства, то укладений договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсними в судовому порядку, в зв`язку з чим спірна земельна ділянка підлягає витребуванню (поверненню) на користь Харківської обласної державної адміністрації. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У той же час, у п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України визначено, що право володіння припиняється, у тому числі, у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Витребування спірної ділянки тільки від її нинішнього власника ( [PERSON] ) не призведе до поновлення прав держави, оскільки перехід права власності за рішенням суду автоматично не припиняє договору оренди та, тим більше, не зобов`язує орендаря повернути об`єкт оренди його законному власнику. Отже, врахувавши те, що на теперішній час спірна земельна ділянка перебуває у користуванні на умовах оренди, остання має бути витребувана ще й від теперішнього володільця (ТОВ «НИВА СП») з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України, оскільки вибула з володіння поза волею власника. Подібну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 17.11.2021 у справі № 672/386/20, від 12.01.2022 у справі № 687/425/20 та від 23.02.2022 у справі № 672/362/20. За такого, ефективним способом захисту порушених інтересів держави у даному випадку є витребування спірної земельної ділянки як у [PERSON] , так і у фактичного її володільця ТОВ «Нива СП» на підставі ст. 388 ЦК України. Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257, ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган. На віндикаційні позови держави в особі органів державної влади поширюється загальна позовна давність (пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Прокурор зазначає, що Харківська ОДВА не приймала рішення про виділення цієї земельної ділянки [PERSON] , а отже і не знала про порушення вимог законодавства при вирішенні питання щодо виділу цієї земельної ділянки; філія «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» довідалася про цю обставину у лютому 2024 року після отримання листа від прокуратури, а прокуратурі стало відомо про це у 2024 році шляхом аналізу Публічної кадастрової карти та Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.25 позову), а отже вважає, що строк позовної давності не пропущено. Статтею 47 ЛК України передбачено, що лісовпорядкування в лісах усіх форм власності сумарною площею 100 гектарів і більше для кожного з постійних користувачів і власників лісів є обов`язковим на всій території України та здійснюється один раз на 10 років державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Лісовпорядкування в лісах усіх форм власності сумарною площею до 100 гектарів для кожного з постійних лісокористувачів і власників лісів є обов`язковим на всій території України та здійснюється один раз на 20 років підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності за єдиною системою у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З листа філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» вбачається, що ДП «Жовтневе лісове господарство» проведено Базове лісовпорядкування у 1990 році та у подальшому у 2006 році; станом на період 2004 року час виділення земельної ділянки діяли матеріали Базового лісовпорядкування 1990 року (а.с. 82). Прокурором також не доведено наявності інших чинників, що, відповідно до вищенаведених висновків Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (п.80 постанови), мають враховуватися при визначенні розумності строку подання прокурором позову чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Європейський суд з прав людини у справі «Dacia S.R.L.» проти Молдови» від 18 березня 2008 року (Dacia S.R.L. v. Moldova, заява № 3052/04) встановив, що припис Цивільного кодексу Молдови, згідно з яким позовна давність не поширювалася на позови державних організацій про повернення державного майна з незаконного володіння інших організацій чи громадян сам по собі суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у справі не було надано жодних аргументів на обґрунтування чому державні організації у цих випадках мають бути звільнені від обов`язку додержуватися установлених строків давності, котрі б в аналогічних ситуаціях перешкодили розгляду позовів, поданих приватними особами чи компаніями. Це, на думку Європейського суду з прав людини, потенційно може призводити до руйнування багатьох усталених правовідносин і надає дискримінаційну перевагу державі без будь-якої переконливої підстави (§ 76). Європейський суд з прав людини констатував, що зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або повинні були б стати остаточними, якби строк позовної давності було застосовано без дискримінації на користь держави, є несумісним із принципом правової визначеності (§ 77). Посилання прокурора, що про порушення законодавства при виділенні [PERSON] цієї земельної ділянки йому стало відомо лише у 2024 році шляхом аналізу Публічної кадастрової карти та Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд не розцінює як поважну причину не звертатися до суду з відповідним позовом протягом 20 років. Відповідачами заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності і суд вважає, що наявні підстави для застосування таких наслідків. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed