Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

03.10.2024 позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 21,5 кв.м. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98/208 від 14.08.1998 придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Під час укладення вказаного договору позивачу не було відомо, що дана угода має бути нотаріально посвідчена. Указує, що між нею та продавцем було досягнуто згоди щодо всіх умов договору, а тому, на її думку, набула право власності на квартиру правомірно. Позивач володіє всією квартирою, доглядає за нею, сплачує рахунки за отримання комунальних послуг, здійснює поточний ремонт. Однак, 23.03.2022 унаслідок влучання боєприпасів та їх уламків постраждав приватний будинок, де фактично проживає позивач із чоловіком, за адресою: [ADDRESS] . Під час пожежі згорів не тільки будинок, а й усе майно, що в ньому знаходилося, у тому числі і оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98/208 від 14.08.1998. Таким чином, правовстановлюючий документ на спірну квартиру втрачений, що перешкоджає [PERSON] вільно користуватися, розпоряджатися та володіти власним майном. Ухвалою судді від 04.10.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 14.10.2024 відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.11.2024. 27.11.2024 підготовче засідання відкладено на 20.01.2025 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 20.01.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 21.02.2025. 21.02.2025 розгляд справи відкладено на 25.03.2025 у зв`язку з неявкою відповідачів. У судове засідання 25.03.2025 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомили. Позивач у поданій через канцелярію суду просила розглядати справу за її відсутності, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі відзиву не подали. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.08.1998 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98/208 набула право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-14). Із інформаційної довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 12.01.2023 № 109 убачається, що згідно матеріалів архівних даних станом на 31.12.2012 в м. Чернігові, КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради зареєстровано право власності за [PERSON] на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] в цілому на підставі правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу від 14.08.1998 № 98/208 (а.с. 15). Як убачається із технічного паспорта, виготовленого 04.12.2023 (замовник [PERSON] ), вищевказана квартира складається з: коридору, площею 1,7 кв.м, санвузла, площею 2,2 кв.м, кухні, площею 4,9 кв.м, житлової кімнати, площею 11,3 кв.м, балкону, площею 1,0 кв.м, вбудованої шафи, площею 0,2 кв.м, всього по квартирі загальна площа 21,3 кв.м (а.с. 16-18). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухового майна інформація про реєстрацію права власності на спірку квартиру відсутня, про що свідчить інформаційна довідка від 26.06.2024 № 384363917 (а.с. 23). Місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (дата реєстрації 09.02.1989), про що свідчить відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 835294 від 09.10.2024 (а.с. 31). Разом з тим, із довідки від 06.06.2024 № 12.2.1.-18/240, виданої виконкомом Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; у вказаному житловому будинку разом з нею проживає її чоловік [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). 30.08.2024 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В. з питань посвідчення договору дарування належної їй квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що для посвідчення договору дарування не було надано оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на вищевказану квартиру (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2024 за вих. № 310/02-31 на а.с. 25). У позовній заяві [PERSON] зазначає, що 23.03.2022 унаслідок влучення боєприпасів та їх уламків постраждав приватний будинок, де фактично проживає позивач із чоловіком, за адресою: [ADDRESS] . Під час пожежі згорів не тільки будинок, а й усе майно, що в ньому знаходилося, у тому числі і оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98/208 від 14.08.1998. На підтвердження указаних обставин позивач надала: - копію акта про пожежу від 16.05.2022, за змістом якого пожежа виникла 23.03.2022 у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; під час пожежі знищено житловий будинок, майно та домашні речі, прямі збитки від пожежі 3\~000\~000,00 грн; ймовірна причина пожежі вибух внаслідок потрапляння боєприпасів, їх уламків під час бойових дій (а.с. 19); - копію акта обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації № 421 від 16.05.2022, в якому комісія з обстеження зробила висновок «будинок повністю згорів» (а.с. 20); - копію довідки, видану чоловіку позивача [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , про те, що останній залучений як потерпілий у кримінальному провадженні № 22022270000000010 від 28.02.2022 за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 438 Кримінального кодексу України (а.с. 21). Таким чином, правовстановлюючий документ на спірну квартиру втрачений, що перешкоджає [PERSON] вільно користуватися, розпоряджатися та володіти власним майном. Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13,41 Конституції України). Відповідно до частин першої та другої статті 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Зі змісту статті 321\~ЦК України убачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно положень до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 14.08.1998 позивач на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98/208 придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-14). 23.03.2022 унаслідок влучення боєприпасів та їх уламків постраждав приватний будинок, де фактично проживає [PERSON] із чоловіком, за адресою: [ADDRESS] . Під час пожежі згорів не тільки будинок, а й усе майно, що в ньому знаходилося, тобто правовстановлюючий документ на вищезазначену квартиру позивачем було втрачено. Позивач указує, що отримати дублікат договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98/208 від 14.08.1998 не має можливості, оскільки підприємство, що видало цей документ (ТОВ «Чернігівська універсальна товарна компанія «Джі-Ай-Пі», код ЄДРПОУ 21405681), припинило свою діяльність 06.01.2006 у зв`язку з визнанням її банкрутом, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 37 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. У правовій позиції від 18.02.2015, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-244 цс14 також зазначено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. З`ясувавши обставини справи, на які посилалась [PERSON] , як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, беручи до уваги, що позивач втратила правовстановлюючий документ та позбавлена можливості отримати дублікат в позасудовому порядку, наявні підстави для задоволення позову. Згідно\~зі статтею 141\~ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved