Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 29.07.2024 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "КХФ-Петрашівське" про витребування майна з незаконного володіння. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . До складу спадщини ввійшло право на земельну частку (пай). Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 30.01.2019 у справі №523/10083/18. Однак, рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.09.2007 за [PERSON] визнано право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На підставі зазначеного рішення суду [PERSON] виділив земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №955219, а також зареєстрував право власності на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Постановою Вінницького апеляційного суду від 27.06.2019 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.09.2007 року скасовано та відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Не зважаючи на те, що підстава набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку відпала, позивач не може оформити спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений після смерті спадкодавця. Враховуючи викладене, позивач просила суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 0523484200:01:001:0049, площею 1, 9675 га, що розташовану на території Погребищенської територіальної громади (раніше Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області). Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 справу передано на розгляд судді Бойку А.В. (а.с.34). Ухвалою суду від 02.08.2024 задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Бойка А.В. (а.с.36-37, т.1). На підставі\~протоколу автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~12.08.2024\~ справу\~передано на\~розгляд судді\~Гуцолу М.П.\~(а.с.38,т.1). З метою визначення підсудності суддею здійснено запит до Погребищенської міської ради про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] (а.с. 39, т.1). 27.08.2024 судом отримана відповідь, відповідно до якої за відомостями Реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40, т.1). Ухвалою суду від 28.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, витребувано у Погребищенській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи №192/2020, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 41, т.1). 05.09.2024 на адресу суду надійшла копія спадкової справи №192/2020, заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 49-61, т.1). 24.09.2024 через канцелярію суду надійшла заява представника позивача-адвоката Скалецького О.О. про долучення до матеріалів справи рішення суду у справі №143/54/23 від 31.05.2024 (а.с. 62-71, т.1). 24.09.2024 розгляд справи відкладено через відсутність відповідача та третьої особи. 16.10.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача- адвоката Царківського О.Ю. 21.10.2024 до суду надійшло клопотання\~ТОВ "КХФ-Петрашівське"\~про поновлення\~процесуальних строків\~для подачі\~письмових пояснень\~(а.с.\~91,т.1). 31.10.2024 до суду подано письмові пояснення ТОВ "КХФ-Петрашівське", відповідно до яких представник ТОВ "КХФ-Петрашівське" адвокат Красномовець Н.П. просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю з наступних підстав: - відповідно до Договору оренди землі від 12.02.2020 земельну ділянку, площею 1, 9675 га, кадастровий номер 0523484200:01:001:0049, що розташовану на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Ланецького». 01.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ланецького» та Товариством з обмеженою відповідальністю "КХФ-Петрашівське" укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до якого суборендар ТОВ "КХФ-Петрашівське" прийняло в суборенду земельну ділянку, площею 1, 9675 га, кадастровий номер 0523484200:01:001:0049. 07.03.2024 між [PERSON] та [PERSON] , яка діє по довіреності від імені [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав власником земельної ділянки, площею 1, 9675 га, кадастровий номер 0523484200:01:001:0049 є [PERSON] . Ухвалою суду\~від 07.11.2024\~задоволено клопотання\~представника ТОВ\~"КХФ-Петрашівське"\~ адвоката\~Красномовець Н.П.\~про поновлення\~строку на\~подання пояснень\~третьої особи\~щодо позову,\~поновлено ТОВ\~"КХФ-Петрашівське"\~пропущений процесуальний\~строк на\~подання пояснень\~щодо позову\~та прийнято\~подані пояснення\~до розгляду.\~Також задоволено\~клопотання представника\~позивача-\~адвоката Скалецького\~О.О.\~про залучення\~співвідповідача у\~справі \~та залучено\~до участі\~у справі\~№143/676/24\~у якості\~співвідповідача по\~справі \~ [PERSON] (а.с.\~134-135,т.1). 25.11.2025\~на адресу\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву\~ [PERSON] ,\~відповідно до\~якого відповідач\~просила відмовити\~у задоволенні\~позову повністю,\~оскільки вона\~є власником\~спірної земельної\~ділянки відповідно\~до договору\~купівлі-продажу\~земельної ділянки\~від 07.03.2024,\~що посвідчений\~приватним нотаріусом\~Вінницького міського\~нотаріального округу\~Павлюк І.І.\~на момент\~купівлі-продажу\~нею земельної\~ділянки будь-яких\~заборон на\~продаж земельної\~ділянки не\~було(а.с.142-159,т.1). Ухвалою суду\~від 27.11.2024\~задоволено заяву\~ [PERSON] та\~залучено її\~до участі\~у справі\~в якості\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~(а.с.\~167,т.1). 11.02.2025\~через канцелярію\~суду подано\~клопотання представника\~відповідача [PERSON] -\~адвоката Царківського\~О.Ю.\~про долучення\~доказів до\~матеріалів справи,\~зокрема довідки\~Погребищенської міської\~ради від\~09.12.2024\~№18-92,\~яке задоволено\~протокольною ухвалою\~суду (а.с.\~194-196,т.1). Ухвалою суду\~від 11.02.2025\~закрито підготовче\~провадження у\~справі та\~справу призначено\~до судового\~розгляду по\~суті (а.с.\~199,т.1). Представник позивача- адвокат Скалецький О.О. у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, а саме витребуванні з незаконного володіння відповідача [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки площею 1, 9675 га, кадастровий номер 0523484200:01:001:0049 з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача\~ [PERSON] -\~адвокат Царківський\~О.Ю.у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що власником спірної земельної ділянки на даний момент є відповідач [PERSON] , однак позовні вимоги змінені не були та представник позивача просить витребувати земельну ділянку у відповідача [PERSON] . Також адвокат Царківський О.Ю. зауважив, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] є рідною сестрою позивача та також має право на спадщину, а відтак мала б звернутися з позовом разом із позивачем. Представник відповідача [PERSON] адвокат Стороженко С.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Свої заперечення мотивував тим, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем та власником спірної земельної ділянки, а відтак вимога щодо витребування земельної ділянки, яка є власності [PERSON] задоволенню не підлягає. Представник ТОВ "КХФ-Петрашівське" адвокат Красномовець Н.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримавши позиції представників відповідачів- адвокатів Царківського О.Ю. та Стороженка С.С. Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 25, т.2). Розглянувши матеріали справи, заслухавши позиції сторін, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00026586957 (а.с. 54, т.1). До складу спадщини ввійшло право на земельну частку (пай), що належав [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0226992 (а.с. 13, т.1). Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 30.01.2019 у справі №523/10083/18 (а.с. 26, т.1). Однак, рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.09.2007 за [PERSON] визнано право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с. 18, т.1). На підставі зазначеного рішення суду [PERSON] виділив земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №955219, а також зареєстрував право власності на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 22, 23-25, т.1). Постановою Вінницького апеляційного суду від 27.06.2019 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.09.2007 року скасовано та відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом (а.с. 29-31, т.1). Позивач позбавлена можливості оформити спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений після смерті спадкодавця (оголошення про втрату, а.с. 32, т.1, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а.с. 11, т.1). 12.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ланецького» та [PERSON] укладено Договір оренди землі та земельну ділянку, площею 1, 9675 га, кадастровий номер 0523484200:01:001:0049, що розташована на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Ланецького» (договір, а.с. 98-102, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а.с. 109-110). 01.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ланецького» та Товариством з обмеженою відповідальністю "КХФ-Петрашівське" укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до якого суборендар "КХФ-Петрашівське" прийняло в суборенду земельну ділянку, площею 1, 9675 га, кадастровий номер 0523484200:01:001:0049 ( договір, а.с. 104-108, т.1, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а.с. 103, т.1). 01.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ланецького та [PERSON] укладено договір про передачу переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення (а.с. 111-112, т.1). 07.03.2024 між [PERSON] та [PERSON] , яка діє по довіреності від імені [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. (а.с. 113-116, т.1). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав власником земельної ділянки, площею 1, 9675 га, кадастровий номер 0523484200:01:001:0049 є [PERSON] (а.с. 117, т.1). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Частинами першою та другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). Земля є унікальним обмеженим природним та базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності, які є одними із фундаментальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі. Власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №522/7636/14-ц вказано, що за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. У постановах\~Верховного Суду\~від 22\~вересня 2021\~року у\~справі №\~463/3724/18,\~від 24\~листопада 2021\~року у\~справі №\~761/11593/13-ц,\~від 11\~січня 2023\~року у\~справі №354/738/14\~сформульовано правовий\~висновок про\~те,\~що власник\~з дотриманням\~положень статей\~387\~і 388\~ЦК України\~може витребувати\~належне йому\~майно від\~особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Близькі за змістом висновки сформульовані також у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17. Установивши, що у цій справі відповідачами залучені і попередній власник земельної ділянки [PERSON] , і [PERSON] , яка володіє спірної земельною ділянкою на даний час, суд зауважує, що представником позивача заявлена вимога щодо витребування земельної ділянки саме у відповідача [PERSON] . Під час судових дебатів представник позивача- адвокат Скалецький О.О. повідомив суд, що ним допущена технічна помилка та просив суд витребувати спірну земельну ділянку з володіння відповідача [PERSON] , однак до закінчення підготовчого провадження у справі дії щодо зміни позовних вимог представником позивача вчинені не були. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору та у задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed