Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що на підставі ордеру на жиле приміщення № 144150 від 24.01.1991 року за рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м. Харкова № 8/1 від 15.01.1991 року позивачу була надана квартира [ADDRESS] . Ордер був наданий на ім`я позивача на сім`ю із двох осіб: [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , які на той час перебували у шлюбі. Позивач посилається на те, що починаючи з квітня 1997 року відповідач пішов з родини та з того часу не проживає в спірній квартирі, вказаною квартирою не цікавиться та плату за комунальні послуги не сплачує, його особисті речі у квартирі відсутні. Факт не проживання відповідача за адресою місця його реєстрації, також підтверджується актами складеними за участі представників житлово-експлуатаційної дільниці та сусідів від 14.05.1998 року, 21.10.2008 року та 15.06.2024 року в яких зазначено, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає починаючи з квітня 1997 року по теперішній час. 09.06.1998 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова 09.06.1998 року, актовий запис № 302. 21.08.1999 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.06.2024 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач зазначає, що фактичне місце проживання відповідача їй не відоме, оскільки починаючи з 1997 року жодних стосунків з відповідачем вона не підтримує. Відповідач спірним житлом не цікавиться та не приймає участі у його утриманні. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача за вказаною адресою змушує її сплачувати за нього комунальні послуги. Жодних перешкод у користуванні квартирою відповідачу не створювалось. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. На стадії підготовчого провадження, ухвалою суду від 21.10.2024 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Харківську міську раду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування позивач підтримала повністю та просила їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Протягом встановленого судом строку для подання відзиву, відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Письмових пояснень від третьої особи щодо суті позовних вимог до суду не надходило. Суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до положень ст. ст. 274-279 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] . Вказана квартира не приватизована та належить територіальній громаді м. Харкова. Розпорядженням Харківського міського голови від 26.04.2024 року № 120 про перейменування об`єктів топонімії міста Харкова, вулицю Ростовська перейменовано на вулицю Юрія Савчина. Спірна квартира була надана позивачу на підставі ордеру на жиле приміщення № 144150 від 24.01.1991 року за рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м. Харкова № 8/1 від 15.01.1991 року. Ордер був наданий на ім`я позивача на сім`ю з двох осіб: [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , які на той час перебували у шлюбі. На протязі тривалого часу відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] , квартирою не цікавиться та плату за комунальні послуги не сплачує. 09.06.1998 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова 09.06.1998 року, актовий запис № 302. 21.08.1999 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.06.2024 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Факт не проживання відповідача за адресою місця його реєстрації, також підтверджується актами складеними за участі представників житлово-експлуатаційної дільниці та сусідів від 14.05.1998 року, 21.10.2008 року та 15.06.2024 року в яких зазначено, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає починаючи з квітня 1997 року по теперішній час. Особисті речі [PERSON] в квартирі відсутні. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Згідно відповіді КНП «Міська поліклініка № 9» Харківської міської ради № 407 від 31.05.2024 року, [PERSON] декларацію з лікарем за місцем реєстрації не укладав. Будь-які докази, які б давали підстави вважати, що відповідачу чинилися перешкоди у користуванні спірною квартирою, матеріали справи не містять. З викладеного вище вбачається, що відповідач спірним житлом не цікавиться та не приймає участі в його утриманні. Позивач разом з членами сім`ї самостійно підтримує квартиру у житловому стані, оплачує комунальні послуги, у тому числі і за відповідача, що підтверджується доданими до позову рахунками про сплату за житлово комунальні послуги. З огляду на вище викладені обставини за наданими до позову доказами, суд приходить до висновку, що відповідач зареєстрований в спірній квартирі, однак не проживає за вище вказаною адресою без поважних причин на протязі тривалого часу, починаючи з 1997 року. Вказана поведінка свідчить про відсутність у відповідача інтересу до вказаного житла. Згідно ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~68\~Житлового кодексу\~України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 61 Житлового кодексу\~України передбачено,\~що користування\~жилим приміщенням\~у будинках\~державного і\~громадського житлового\~фонду здійснюється\~відповідно до\~договору найму\~жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не проживає разом з позивачем за місцем своєї реєстрації більше шести місяців, спільне господарство з позивачем не веде, участі в утриманні житла не приймає, а тому в силу його формальної реєстрації у спірній квартирі, покладає на позивача додатковий тягар по сплаті за комунальні послуги, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою за місцем своєї реєстрації. За таких обставин по справі суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це лише внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. При цьому, реєстрація місця проживання не пов`язана з будь-якими іншими правами особи. Рішення суду про позбавлення відповідача права користування вказаним житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою, а тому додатково зазначати про це у судовому рішенні не потрібно. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». За подання позовної заяви в 2024 році позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved