Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

21 лютого 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Придніпровського районного суду м.Черкаси зі спільною заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, що укладений між заявниками 02.08.2013 та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №934. Обгрунтовуючи заяву, заявники зазначають, що 02 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації зроблено запис за №934. Перебуваючи у шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Як стверджують заявники, через певний час їх спільне життя розладналося, що фактично призвело до розриву між ними шлюбних стосунків; у зв`язку із різними світоглядами та розбіжностями щодо сімейного життя та виховання дітей, між заявниками виникають суперечки та непорозуміння, що призвели до конфліктів, а також стійкої обопільної неприязні. Крім того, у спільній заяві про розірвання шлюбу заявники зазначають, що на даний час вони проживають окремо, спільно домашнього господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують і їх шлюб фактично носить формальний характер. Також заявники зазначають, що вони досягли згоди щодо участі у вихованні та в утриманні їх спільних дітей, уклавши нотаріально посвідчений договір. \~ \~ \~ \~Підсумовуючи викладене, заявники вказують, що примирення між ними не можливе, а тому просять суд розірвати шлюб щоб кожен з них міг розпочати власне нове життя. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2025 року відкрито провадження за спільною заявою [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами окремого провадження; призначено розгляд справи о 14 год 00 хв 24 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Факт належного повідомлення заявників про день, час та місце розгляду справи підтверджується наступним. У вступній частині спільної заяви заявниками вказано адреси їх проживання: [ADDRESS] ( [PERSON] ) та [ADDRESS] ( [PERSON] ). Також означена інформація про місце реєстрації проживання заявників підтверджується і відповідями із Єдиного державного демографічного реєстру №1140519 та 1140540 від 24.02.2025 (а.с.15,16). У зв`язку із цим, суд здійснив направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі разом із судовою повісткою про виклик у судове засідання на адреси реєстрації місць проживання заявників (а.с.21, 25). Проте 11 та 14 березня 2025 року вказані вище документи повернулися до суду із зазначенням підстав їх повернення оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта», щодо кожного із поштових відправлень: адресат відсутній за вказаною адресою (дата штемпелів: 07.03.2025 та 11.03.2025). Пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на те, що саме 07 та 11 березня 2025 року проставлено оператором поштового зв`язку у поштових повідомленнях відмітку про відсутність заявників за адресою реєстрації їх місць проживання, беручи до уваги, що заявники не повідомили суду іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, тому суд дійшов висновку про належне повідомлення заявників про дату (24 березня 2025 року), час (14 год 00 хв) і місце ( [ADDRESS] ) судового засідання. Водночас заявники, у п.2 прохальної частини спільної заяви про розірвання шлюбу, зазначили про те, що розгляд заяви просять суд провести у їх відсутність (а.с.4 зворот). У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про наявність процесуальної можливості здійснити розгляд спільної заяви подружжя: [PERSON] та [PERSON] , яке має дітей, у відсутність заявників, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, заявили клопотання про розгляд заяви у їх відсутність, а також не відкликати спільну заяву про розірвання шлюбу до спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію заявників, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] 02 серпня 2013 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №934, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції 02 серпня 2013 року (а.с.5). Із безпосередньо досліджених судом копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , що видане 24 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, а також серії [NUMBER] , що видане 21 березня 2018 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, суд встановив, що, перебуваючи у шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.9,11). Також судом встановлено, що 20.02.2025 між заявниками укладений договір про визначення порядку сплати аліментів, визначення місця проживання дітей, додаткових витрат на утримання дітей, участі батьків у вихованні та утриманні дітей, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В., відповідно до якого між заявниками як батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] добровільно визначено з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, означений правочин містить домовленість між заявниками щодо розміру та порядку сплати аліментів на утримання дітей тим з батьків, хто буде проживати окремо (а.с.12-13). Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 109\~цього Кодексу. Частинами 1,3,4 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що заявники не мають згоди на продовження шлюбу, примирятися подружжя не бажає. Крім того, судом також встановлено, що спільна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі як [PERSON] , так і [PERSON] , а також те, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Водночас права дітей заявників також не будуть порушені внаслідок розірвання шлюбу, оскільки умовами договору про визначення порядку сплати аліментів, визначення місця проживання дітей, додаткових витрат на утримання дітей, участі батьків у вихованні та утриманні дітей, що 20.02.2025 посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В., його сторонами обумовлено як участь [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей, так і розмір та порядок ним сплати аліментів на їх утримання. Також судом дотримано строк, протягом якого заявники мали право відкликати спільну заяву про розірвання шлюбу один місяць від дня подачі заяви (ч.4 ст.109 СК України), однак не вчинили такі дії, а відповідно і підтвердили свою волю на розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Водночас ч.8 ст.294 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Означені положення процесуального законодавства кореспондуються із нормами матеріального права, зокрема, що містяться у диспозиції ст.113 СК України, згідно якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявник [PERSON] , яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, у прохальній частині спільної заяви подружжя, яке має дітей, не виявила волі на зміну прізвища після розірвання шлюбу, тому суд не вбачає правових підстав для відновлення заявнику [PERSON] дошлюбного прізвища. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що спільна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу є обгрунтованою та вмотивованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч.7 ст. 294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку із цим розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Outcome: approved