Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Сідько С.І. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . 05 березня 2018 року ПЕРШОЮ ПОЛТАВСЬКОЮ ДЕРЖАВНОЮ НОТАРІАЛЬНОЮ КОНТОРОЮ було заведено спадкову справу № 70/2019 після померлої [INFO] [PERSON] , на підставі заяви про прийняття спадщини від імені позивача. У вищевказаній спадковій справі, до якої також долучена спадкова справа, заведена 30.01.2019 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. та була передана за належністю до ПЕРШОЇ ПОЛТАВСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. [PERSON] є спадкоємцем за законом на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України. Наявність родинних відносин між позивачем та спадкодавцем може бути підтверджено свідоцтвом про народження позивача. Крім позивача, на спірне спадкове майно претендували: [PERSON] , [INFO] (чоловік спадкодавця); [PERSON] , [INFO] (син спадкодавця). Відповідно до заочного рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2021 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири встановлено, що згідно правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом №52/5 від 18.10.2000, розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки судом не встановлено відомостей про державну реєстрацію розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , шлюб між ними на момент смерті останньої не було розірвано. Отже після смерті [PERSON] до першої черги на спадкування за законом увійшли позивач та відповідач, як діти спадкодавця, [PERSON] як чоловік спадкодавця та [PERSON] яка є матір`ю спадкодавця. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2021 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка була набута за час шлюбу з [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, виходячи із вищевикладеного, спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] має бути розподілена наступним чином: за [PERSON] визнано 3/6 (або 1/2) частини квартири; [PERSON] 2/6 частини квартири (з урахуванням від якої відмовилася [PERSON] ); [PERSON] 1/6 частини квартири. 20 лютого 2021 року представник позивача [PERSON] в інтересах останнього звернулась до ПЕРШОЇ ПОЛТАВСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ щодо оформлення спадкових прав за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] матері [PERSON] . Однак, постановою від 20.12.2021 №735/02-31 державним нотаріусом ПЕРШОЇ ПОЛТАВСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Т. Рой було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи викладене вище, представник позивача просить визнати за [PERSON] , в порядку спадкування право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.10.2023 відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Витребувано у державного нотаріуса ПЕРШОЇ ПОЛТАВСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Т.В. Рой належним чином завірену копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2025 закрито підготовче засідання у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Сідько С.І. у судове засідання не з`явилися. Представник подала до суду про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з тим, що відповідачі не з`явилися в судове засідання, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2019 [PERSON] померла [INFO] в м. Золотоноша Черкаської області. Згідно свідоцтва про народження померлої, [PERSON] народилася [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] . Прізвище [PERSON] при народженні - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.06.1988. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2009 у справі № 2-1763/2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за № 70/2019 заведена у ПЕРШІЙ ПОЛТАВСЬКІЙ ДЕРЖАВНІЙ НОТАРІАЛЬНІЙ КОНТОРІ. 01 березня 2019 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 337311644 від 28.06.2023 [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частина квартири [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу №388 від 01.02.2008, посвідчений Золотоніською міською державною нотаріальною конторою. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2021 у справі № 695/3722/19 визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , яка набута за час шлюбу з [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно заяви [PERSON] від 31.01.2019 № 55 остання від спадщини за законом, після смерті [INFO] [PERSON] відмовилася на користь сина спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . Як встановлено матеріалами справи, після смерті [INFO] [PERSON] залишилося спадкове майно, частина якого складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Виходячи із викладеного вище, спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] має бути розподілена наступним чином: за [PERSON] 1/2 частини квартири; за [PERSON] 1/3 частини квартири (з урахуванням частини, від якої відмовилася [PERSON] ); за [PERSON] 1/6 частини квартири. З постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2023, виданою державним нотаріусом ПЕРШОЇ ПОЛТАВСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Тетяною Рой, вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Згідно загальних норм, закріплених у ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. П. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. На підставі ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Однак, суд приходить до переконання, що вказана обставина не може бути підставою для позбавлення спадкоємця його спадкових прав чи підставою вважати, що спадкодавець не набув відповідних прав на вказане майно. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Таким чином, суд приходить до переконання, що 1/6 частина квартири [ADDRESS] входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved