Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 03.10.2024\~адвокат Чабан\~Р.Л.\~в інтересах\~ [PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 16.07.2011 [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2014 у справі №161/4732/14-ц. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не цікавиться його здоров`ям та успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не створює умов для отримання освіти. Тим самим відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно. Дитина знаходиться на його повному утриманні та проживає з ним. Позивач просив суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та покласти на неї судові витрати. У судовому засіданні позивач додатково пояснив, що звернувся до суду з цим позовом щоб досягти справедливості. Оскільки матір зловживає алкоголем, то є ймовірність, що вона захворіє і сину доведеться її утримувати шляхом сплати аліментів, а він хоче убезпечити дитину від цього гіпотетичного обов`язку. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача та третьої особи Відповідачка правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. У підготовчому засіданні відповідачка не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. Представник виконавчого комітету Луцької міської ради - Шульган Ф.П. у судовому засіданні пояснив, що позбавлення матері батьківських прав є недоцільним та не відповідає якнайкращим інтересам дитини, оскільки унеможливить спілкування дитини з неповнорідним братом, який проживає разом з матір`ю. Просив відмовити в задоволенні позову. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 08.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою від 19.11.2024 замінено третю особу зі Служби у справах дітей Луцької міської ради на Виконавчий комітет Луцької міської ради. Протокольною ухвалою від 28.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 24.03.2025 суд проголосив скорочене рішення по суті спору. ІV.Фактичні обставини справи Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.03.2021, а.с. 9). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2014 у справі №161/4732/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12-13). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2024 у справі №161/18420/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 3\~000 грн щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 03.10.2024 (а.с. 68-69). Місце проживання [PERSON] визначене з батьком (рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради №499-6 від 16.06.2021, а.с. 17). Дитина фактично проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] (довідка про реєстрацію місця проживання особи №29308, а.с. 11, Інформація про участь батьків у вихованні та утриманні дитини №01-22/201 від 24.09.2024, а.с. 15, акт обстеження умов проживання від 19.09.2024, а.с. 14). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] повідомила, що домовилася зі [PERSON] про те, що їх спільний син буде проживати у нього. Згідно рішення суду присуджено стягувати з неї аліменти на утримання сина в розмірі 3 тис. грн. щомісячно. Однак, вона домовилася з колишнім чоловіком, що погоджується на позбавлення батьківських прав, але не буде сплачувати аліменти. Батько спроможний самостійно забезпечувати сина, а у неї немає постійної роботи, окрім того, на її утриманні перебуває ще один син. Вона любить [PERSON] , привітала його з Днем народження. Приходила до сина в навчальний заклад, знає в якому класі він навчається, була присутня на святі Першого дзвоника. Давид приходить до неї додому, проводить час разом з меншим братом. Вона купувала сину одяг, останній раз придбала кросівки та спортивний костюм. Визнає, що у неї були проблеми з алкоголем, але це було в минулому. Нещодавно мала їхати на роботу за кордон, але змінила плани, оскільки має бути присутня в судовому засіданні (витяг з протоколу №1 від 10.01.2025, а.с. 76). В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що з мамою зустрічається час від часу, вона цікавиться як у нього справи. Він дружить зі своїм неповнорідним братом Рафаелем, який проживає з матір`ю, приходить до нього в гості та інколи ночує. На день народження матір його не вітає, нічого не дарує. З бабусею у нього гарні відносини. Знає з приводу чого викликали в суд, відноситься нейтрально до того чи позбавлять матір батьківських прав щодо нього. Служба у справах дітей Луцької міської ради вважає, що [PERSON] недоцільно позбавляти батьківських прав відносно її дитини [PERSON] (висновок «Про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » №16 від 13.01.2025, а.с. 62-63). V.Мотиви суду та застосоване законодавство Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.021991 №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 даної статті мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №553/2563/15-ц). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі№ 753/2025/19). Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі №638/16622/17 зробив висновок, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26.07.2021 року у справі №638/15336/18, від 07.02.2022 у справі №759/3554/20, від 10.11.2023 у справі №401/1944/22, від 15.11.2023 у справі №932/2483/21, від 23.10.2024 у справі №464/2040/23). Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12.02.2024 у справі №202/1931/22, від 28.02.2024 у справі № 303/4697/22, від 23.10.2024 у справі №464/2040/23). У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо. Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23.10.2024 у справі №464/2040/23). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який суд може йти лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері або батька як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Відповідачка, як мати, спілкується з дитиною, забезпечує її матеріально, бере участь у вихованні не достатньою мірою. Однак, самі по собі ці факти не можуть бути підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення відповідачки батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже буде нести в собі негативний вплив на її свідомість та не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Дитина товаришує з неповноріднім братом (іншим сином відповідачки), любить бабусю (матір відповідачки), спілкується з ними, приходить до них додому і відповідно має контакт та спілкування з матір`ю, яка проживає разом з ними. Після ініціювання\~судового процесу\~поведінка відповідачки\~змінилася в\~кращу сторону.\~Так,\~вона почала телефонувати до сина, розмовляти з ним, цікавитися його справами. Відтак, налагодження відносин між матір`ю та дитиною є можливим та реальним. Збереження зв`язку з матір`ю якраз відповідатиме інтересам дитини. Обставини свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини або інші обставини, які могли б бути підставою позбавлення її батьківських прав, не доведені. Гостра соціальна необхідність в застосуванні такого крайного заходу впливу відсутня. Отже, в задоволенні позову слід відмовити. VI.Судові витрати Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: dismissed