Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У грудні 2024 року представник АТ «Акцент-Банк» Шкапенко Олександр Віталійович звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 28 грудня 2020 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної заяви відповідачу було надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява про приєднання разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, яким визначені всі основні умови кредитування. При цьому позивач посилався постанови Верховного Суду, зокрема від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 02 грудня 2020 року по справі №284/157/20. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав [PERSON] кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Однак відповідач не виконував належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 13 грудня 2024 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 21722,93 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 12593,55 грн, та заборгованості за відсотками - 9129,38 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив його задовольнити. Ухвалою судді від 06 січня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 04 лютого 2025 року, яке було відкладене на 04 березня 2025 року, а у подальшому у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача про дату судового засідання - на 27 березня 2025 року. У судове засідання 27 березня 2025 року учасники судового процесу не з`явилися. До позовної заяви представник позивача додав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (звор. а.с. 42). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду повернулася повістка з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 64). Згідно з положеннями ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, з огляду на положення ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом установлено, що 28 грудня 2020 року між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» укладено кредитний договір (далі - Договір) шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Підписавши Анкету-Заяву відповідач погодився, що ця підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», між ним та банком становлять договір про надання банківських послуг, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 9). Також, 28 грудня 2020 року [PERSON] простим електронним підписом підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 10). Даним документом були визначені наступні умови кредитування: кредитний ліміт - до 200000,00 грн, строк кредитування - 240 місяців, пільгова процентна ставка - 0,000001%, базова процентна ставка - 3,9% (картка «Універсальна»), 3,7% (картка «Універсальна Gold») та 3,4% (картка «Зелена»). Також до позову додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» (а.с. 24-30, 31), які не містять підписів відповідача [PERSON] . Згідно довідки за картами, [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки: № [NUMBER] зі строком дії до грудня 2031 року та № [NUMBER] зі строком дії до липня 2027 року (а.с. 21). Відповідно до довідки за лімітами, [PERSON] 28 грудня 2020 року установлено кредитний ліміт в розмірі 2000,00 грн, який у подальшому, 29 березня 2024 року, було збільшено до 12600,00 грн (а.с. 22). Згідно виписки по картці [PERSON] , останній користувався наданим кредитом шляхом зняття готівки, здійснення покупок у магазинах тощо (а.с. 11-20). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28 грудня 2020 року станом на 13 грудня 2024 року заборгованість [PERSON] становить 21722,93 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 12593,55 грн, та заборгованості за відсотками - 9129,38 грн (звор. а.с. 6-8). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти позивача, які в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд за наявністю на те правових підстав, стягує з відповідача, як боржника на користь позивача в примусовому порядку суму непогашеного тіла кредиту. Однак суд не погоджується із визначеною позивачем сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту)в розмірі 12593,55 грн з таких підстав. Відповідно до виписки по картці [PERSON] , відповідачем за період з 28 грудня 2020 року по 27 березня 2024 року було використано шляхом зняття готівки в банкоматах, оплатою послуг, перерахуванням тощо 53801,29 грн, а на погашення заборгованості відповідачем було внесено 55073,75 грн. Дана сума розрахована шляхом арифметичних підрахунків по колонці виписки «Сума у валюті карти», по якій позивачем обраховувався залишок після операції, тобто заборгованість. Саме така сума (55073,75 грн) відповідно до виписки по картці [PERSON] визначена позивачем як сума зарахувань за період з 28 грудня 2020 року по 27 березня 2024 року, а отже ця сума і береться судом для розрахунків заборгованості. Судом не враховуються включені позивачем в рахунок заборгованості суми відсотків за використання кредитного ліміту на загальну суму 9129,38 грн, оскільки анкетою - заявою, підписаною відповідачем, дані платежі не передбачені. А Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» та Умови і правила надання банківських послуг, як було встановлено, відповідач не підписував. Крім того судом не враховуються в рахунок заборгованості проведені операції 04 грудня 2023 року, 06 грудня 2023 року та 02 березня 2024 року на суми 163,27 грн, 81,64 грн та 129,17 грн відповідно, оскільки не містять інформації в колонці «Деталі операції», що позбавляє суд можливості встановити, що їх здійснював саме відповідач, а не позивач. Також, судом не враховуються в рахунок заборгованості списання коштів за: регулярний платіж на страховку № 72.55.0000002302 - 9,56 грн; послугу «Безпечний ліміт» - 37,12 грн; операції «ABNK» - 365,00 грн; щомісячні платежі за кредитними договорами «Розстрочка миттєва» - 6398,93 грн; списання 03 грудня 2021 року, яке не містить деталізації операції - 211,56 грн; та регулярне списання за кредитом Розстрочка миттєва та погашення кредиту Розстрочка миттєва - на загальну суму 13192,16 грн, оскільки анкетою-заявою, підписаною відповідачем, дані платежі не передбачені, а Витяг з Тарифів та Умови і правила надання банківських послуг, як було установлено, відповідач не підписував. Отже, сума заборгованості має становити різницю між фактично отриманими та виплаченими коштами на погашення заборгованості. Тобто, у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, оскільки він фактично використав 53801,29 грн, а повернув 55073,75, що є більшим на 1272,46 грн. Також суд вважає, що позов у частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом не підлягає задоволенню з таких підстав. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 28 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)». Судом установлено, що в Анкеті-заяві від 28 грудня 2020 року строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена. Також судом установлено, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент Банк» та витяг з Тарифів не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28 грудня 2020 року шляхом підписання Анкети-заяви. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив. Суд не приймає посилання позивача у позові на підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» за допомогою електронного підпису та на постанови Верховного Суду, зокрема від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 02 грудня 2020 року по справі №284/157/20 з огляду на наступне. Так, у справі № 524/5556/19 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, оскільки оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20 дійшов висновку, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Судом установлено, що відповідач підписав наданий позивачем до позову Паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису шляхом підтвердження ОТП 1361 з номера [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 10). Проте у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. При цьому Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховий Суд відступила від висновків Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладеному у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, враховуючи вищезазначене, вимоги позовної заяви про стягнення відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати слід покласти на позивача АТ «Акцент-Банк». На підставі вищевикладеного, та

Outcome: dismissed