Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Заявник у листопаді 2024 року звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] з 2009 року на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог заяви зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , а заявник є племінником її чоловіка\~ [PERSON] (рідний брат матері заявника, також померлого [INFO] ). [PERSON] після смерті свого чоловіка (дядька заявника) проживала через свій похилий вік та відсутності будь яких родичів разом з заявником та його дружиною за адресою [ADDRESS] . Проведенням поховання та витрати на це ніс заявник. Інших спадкоємців померла немає. Заявник звернувся до Приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, йому було відмовлено, оскільки відсутні родинні відносини з померлою. За таких обставин просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник заявника в судовому засіданні просив заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась. Заслухавши заявника, представника заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов, підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження заявника [PERSON] , [INFO] його матір`ю є [PERSON] , [INFO] (а.с.5), а її батьками (тобто дідусем та бабусею заявника) [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). [PERSON] та [PERSON] також були батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Тобто, рідним братом матері заявника був [PERSON] , [INFO] , а відповідно дядьком заявника. Відповідно до Свідоцтва про одруження [PERSON] одружився 09.11.2004 р. з [PERSON] , [INFO] , громадянкою рф, і після одруження вона отримала прізвище [PERSON] (а.с.12). Проживало подружжя за адресою [ADDRESS] (а.с.9,9зв). [INFO] помер дядько заявника [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про смерть (а.с.13). Як стверджувала сторона заявника, свідки\~ [PERSON] , [PERSON] , після смерті свого чоловіка (дядька заявника) [PERSON] проживала через свій похилий вік та відсутності будь яких родичів разом з заявником та його дружиною за адресою [ADDRESS] , власником домоволодіння є дружина заявника (а.с.16-24, 6). Факт спільного проживання померлої із заявником та його дружиною, окрім свідків підтверджується і фотосвітлинами (а.с.25-28) [INFO] \~ [PERSON] померла (а.с.10). Проведенням поховання та витрати на це ніс заявник, що підтверджується доказами (а.с.15). Інших спадкоємців померла немає. Заявник усно звернувся до Приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак йому було відмовлено, оскільки відсутні родинні відносини з померлою. За ухвалою суду отримано від державної нотаріальної контори інформацію про те, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до статті 315 ЦПК України суд може встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав. Згідно з вимогами частини 2статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини 3статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Встановлення такого факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому реалізувати право на спадкування. Тобто, заявник зможе прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку черговості четвертої черги. Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положенням ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно дост.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до пункту 1 роз`ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 від "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем заявнику необхідно встановити для оформлення спадщини. Отже, під час судового розгляду встановлено, що заявник, як того вимагає положення ч.3 ст. 1268 ЦК України, проживав з 2009 року постійно зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved