Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кворум» (далі - ТДВ «СК «Кворум», відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія «Делівері» (далі - ТОВ ЛК «Делівері», третя особи), у якому просить суд стягнути з ТДВ «СК «Кворум» на користь [PERSON] 74 548,80 грн., у тому числі, 69 148,80 грн. страхового відшкодування і 5 400,00 грн. - витрат на проведення оцінки розміру матеріального збитку, а також 12 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу - після подачі окремої заяви. Позов обґрунтовувала тим, що [PERSON] уклала два договори на виготовлення меблів - договір № 01/05/19 від 08.05.2019 року та договір № 02/05/19 від 08.05.2019 року з Фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Виготовлені меблі доставлялися ТОВ ЛК «Делівері», що підтверджується квитанцією № 1470065445 від 09.10.2019 року про прийом вантажу. Після отримання меблів у місті Києві позивачем було встановлено, що меблі суттєво пошкоджені, що зафіксовано у заяві від 17.10.2019 року. Пошкодження перелічені у заяві. Вважаючи, що у пошкодженнях винний перевізник, позивач звернулася до нього з претензією про відшкодування шкоди, однак перевізник, підтвердивши отримання заяви від 17.10.2019 року, проти відшкодування заперечив, надавши відповідь № 324-19 від 29.10.2019 року, що пошкодження виникли не з його вини, а з вини виробника. Для розмежування вини виробника та перевізника позивачка звернулася за експертизою, уклавши договір від 29.10.2019 року № ED-1725-6-1419.19 про проведення експертного дослідження. Згідно з копією виконаного експертного висновку від 02.12.2019 року № ED-1725-6-1419.19 слідує: - розмір матеріальної шкоди, завданої виробам, виготовленим за договором № 01/05/19 від 08.05.2019 року, визначений у сумі 61 345,20 грн., у тому числі, за недоліками виробництва - 24 538,08 грн., внаслідок механічних пошкоджень при транспортуванні - 36 807,12 грн.; - розмір матеріальної шкоди, завданої виробам, виготовленим за договором № 02/05/19 від 08.05.2019 року, визначений у сумі 53 902,80 грн., у тому числі, за недоліками виробництва - 21 561,12 грн., внаслідок механічних пошкоджень при транспортуванні - 32 341,68 грн. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22.06.2023 року у справі № 301/154/20 позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 49 699, 20 грн., з яких: 46 099,20 грн. - збитки завдані недоліками виробництва меблів; 3 600,00 грн. - витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку. Натомість щодо вимог про стягнення з відповідача ТОВ «ЛК «Делівері» збитків, завданих внаслідок пошкодження меблів при транспортуванні, суд відмовив, оскільки вантаж з належними позивачці меблями був застрахований у ТДВ «СК «Кворум», тому позивачка, як страхувальник, у разі настання страхового випадку має право на отримання від ТДВ «СК «Кворум» страхового відшкодування. Позивач зазначає, що заявила про настання страхового випадку 17.10.2019 року, однак страхова компанія жодних дій з оформлення страхового випадку і виплати страхового відшкодування не вчинила. З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути із ТДВ «СК «Кворум» на свою користь 69 148,80 грн. - страхового відшкодування, 5 400,00 грн. - витрат на проведення оцінки розміру матеріального збитку, усього - 74 548,80 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТДВ «СК «Кворум», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ ЛК «Делівері», про стягнення страхового відшкодування та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.11.2024 року. ТОВ «ЛК «Делівері» подало до суду письмові пояснення, у яких проти позовних вимог заперечило, просило суд відмовити у їх задоволенні. Зазначало, що вантаж був відправлений в кількості 12 вантажних місць, вага вантажу - 693,00 кг. Цінність вантажу вказана вантажовідправником [PERSON] - 200 000,00 грн., вантаж застрахований. 16.10.2019 року вантаж по квитанції № 1470065445 було доставлено до пункту призначення - на склад ТОВ «Делівері» № 21 у м. Києві. Таким чином, обов`язок експедитора щодо перевезення вантажу з м. Мукачево до м. Києва було виконано належним чином, у відповідності із нормами діючого законодавства України щодо вантажних перевезень, Договору та Правил Відповідача. При видачі вантажу по квитанції № 1470065445 жодних розбіжностей сторонами зафіксовано не було. Крім того, позивачем отримано вантаж без претензій щодо цілісності, кількості та товарного вигляду вантажу, що підтверджується Актом отримання вантажу від 31.10.2019 року № 08300000094142, вартість послуг перевезення не оплачена. Згодом з`ясувалось, що вантаж пошкоджений у зв?язку із неналежним пакуванням. Отже, пошкодження вантажу стало унаслідок неналежного його пакування з боку вантажовідправника. 27.10.2024 року до суду надійшло заперечення позивача проти пояснень третьої особи, у якому, зокрема, зазначено, що є неправдивими твердження третьої особи про те, що при видачі вантажу по квитанції № 1470065445 жодних розбіжностей сторонами зафіксовано не було. Так, позивач подала до перевізника заяву про ушкодження, а також звернулася за відшкодуванням шкоди до страхової компанії, тому саме перевізник був зацікавлений провести розслідування заяви позивача належним чином, оформити усі необхідні документи і підтвердити чи спростувати наявність пошкоджень. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2024 року відкладено розгляд справи на 09.03.2025 року. 25.11.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Указував, що відповідно до договору страхування позивачем було застраховано вантаж - фурнітура-меблі (які вже були запаковані відправником [PERSON] ) на загальну страхову суму 200 000,00 грн. За здійснення страхування позивачем було сплачено 800,00 грн. страхового платежу. Згідно п. 6. Публічного договору надання транспортно-експедиторських послуг третьої особи ТОВ «Делівері» визначені вимоги до пакування вантажів. Замовник відповідає за всі наслідки неправильної упаковки вантажів (бій, поломка, деформація, протікання і т.д.), а також застосування упаковки, яка не відповідає особливостям вантажу, його масі або встановленим стандартам і технічним умовам. Експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Тобто, відповідальність за належне забезпечення збереженості вантажу під час його підготовки до перевезення несе вантажовідправник. Відповідач вважає, що є підтвердженим той факт, що на перевезення вантаж був переданий без належного упакування та з пошкодженнями. Збитки отримані з таких обставин не підлягають відшкодуванню. Відповідно до підпункту 4.3.7 частини 2 Договору страхування, не підлягають відшкодуванню Страховиком збитки, що виникли внаслідок: неповного або невідповідного для даного виду вантажу пакування, закупорювання або маркування вантажу з порушенням стандартів, технічних умов, або відправлення вантажу в пошкодженому стані, невідповідного розміщення або кріплення вантажів. Враховуючи обставини, відповідач не визнає вимоги позивача щодо виплати страхового відшкодування, вважає, що відсутні підстави такої виплати. 23.11.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначала, що саме перевізник був зобов`язаний організувати належний контроль за пакуванням і за наявності підстав заявити з цього приводу претензії або відмовити у перевезенні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позові, та на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у поясненнях на позов. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 08.05.2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договори на виконання робіт №№ 01/05/19, 02/05/19, згідно умов яких ФОП [PERSON] , як виконавець, зобов`язався виконати роботи з виготовлення продукції (спального гарнітуру) у відповідності до технічних завдань, а позивачка, як замовник, зобов`язалась оплатити вартість таких робіт. Згідно з висновком експертного товарознавчого дослідження рухомого майна (меблів) № ED-1725-6-1419.19 від 02.12.2019 р., розмір матеріальної шкоди завданої позивачці з боку відповідача ФОП [PERSON] внаслідок допущених недоліків виробництва меблів, складає 46 099,20 грн., а розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці з боку відповідача ТОВ «ЛК «Делівері» внаслідок механічних пошкоджень меблів при транспортуванні, складає 69 148,80 грн. За виготовлення вказаного висновку позивачкою сплачено 9 000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до квитанції про прийом вантажу № 170065445 від 09.10.2019 року, вантаж у вигляді меблів, який доставлявся позивачці, був застрахований у ТДВ «СК «Кворум» згідно договору добровільного страхування вантажу та багажу (вантажобагажу), укладеного на підставі ліцензії серії АЕ № 641851 від 16.04.2015 року, Правил добровільного страхування вантажу та багажу (вантажобагажу) № 0915134 від 16.04.2015 року та Закону України «Про страхування». Страхова сума складає 200 000,00 грн. Відповідно до ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Дана норма кореспондується зі ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність». Згідно з ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Згідно із статтею 934 ЦК України та статтею 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування експедитор несе відповідальність, в тому числі за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору як за власні. Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальним правилом збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 354 ГК України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 1 ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ч. 1 ст. 980 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Отже, юридична особа - страхувальник під час укладення із суб`єктом страхової діяльності (страховиком) договору страхування цивільної відповідальності, що може настати під час здійснення нею підприємницької діяльності, розраховує на добросовісність страховика у разі настання страхового випадку щодо виконання ним обов`язку з виплати на користь страхувальника або на користь третьої особи-потерпілого (вигодонабувача) страхового відшкодування, яке повністю (частково) покриє збитки (шкоду), завдані настанням страхового випадку. Матеріали справи місять витяг з договору страхування ТДВ «СК «Кворум». У п. 3.2 частини 2 цього договору визначено, що страховим випадком є пошкодження, загибель та або втрата вантажу внаслідок подій, які передбачені цим Полісом, що мали місце під час дії Полісу страхування і не підпадають під виключення або обмеження страхування. У п. 3.3 Страховими ризиками за цим полісом є всі ризики, окрім зазначених в Розділі 4 цього Полісу. Відповідно до п. 4.3.2 частини 2 договору страхування, не підлягають відшкодуванню страховиком збитки, що виникли внаслідок неповного або невідповідного для даного виду вантажу пакування, закупорювання або маркування вантажу з порушенням стандартів, технічних умов, або відправлення вантажу в пошкодженому стані , невідповідного розміщення або кріплення вантажів. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, заяви про виплату страхового відшкодування [PERSON] від 17.10.2019 року, причиною написання такої заяви стало пошкодження меблів перевізником, які не придатні для подальшого використання. В подальшому виявилось, що вантаж пошкоджений у зв?язку із неналежним пакуванням. Також даний факт підтверджує наданим позивачем в матеріали справи висновком № ED-1725-6-1419.19 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме, меблів, складений судовим експертом Цепа Ю.В. від 02.12.2019 року. В даному висновку судового експерта зазначено (арк.3) «При зовнішньому огляді майна в складському приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Віскозна, встановлено, що елементи спального гарнітуру упаковані в ущільнюючий матеріал та обтягнуті поліетиленовою плівкою. Фіксуюча металева стрічка відсутня. Кути меблевого гарнітуру не захищені від тертя та сколів». Відповідно до п. 5.2., 5.10 Наказу № 363 від 14.10.1997 року Міністерства транспорту України «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» до упаковки ставляться такі вимоги: - вид упаковки має відповідати особливостям вантажу; - упаковка має забезпечувати повне збереження вантажу під час його транспортування з урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт. Згідно п. 6. Публічного договору надання транспортно-експедиторських послуг третьої особи ТОВ «Делівері» визначені вимоги до пакування вантажів. Упаковка вантажу повинна відповідати вимогам, встановленими Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом Україні, затвердженими Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року, із змінами та доповненнями, Державними стандартами України, а також Правилами. Вимоги до упаковки: вид упаковки має відповідати особливостям вантажу; упаковка повинна забезпечувати повне збереження вантажу під час його транспортування з урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт; упаковка повинна відповідати кліматичним умовам; упаковка повинна враховувати можливість перевантаження вантажу в дорозі, температурний режим і вологість, пору року (погодні умови). Замовник відповідає за всі наслідки неправильної упаковки вантажів (бій, поломка, деформація, протікання і т.д.), а також застосування упаковки, яка не відповідає особливостям вантажу, його масі або встановленим стандартам і технічним умовам. Експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Тобто, відповідальність за належне забезпечення збереженості вантажу під час його підготовки до перевезення несе вантажовідправник. Виходячи з положень договору та правил саме замовник відповідає за всі наслідки неправильної упаковки вантажів, натомість експедитор не несе відповідальності за збереження при транспортуванні вантажу, який був поданий вантажовідправником до перевезення в стані, що не відповідає правилам перевезення, і який не приведений у відповідний стан у строк, який забезпечує своєчасне його відправлення до пункту призначення. Також, виходячи з правил страхування, страховим випадком є, зокрема, пошкодження застрахованого вантажу внаслідок настання страхових ризиків, якщо є прямий безпосередній зв`язок між настанням цих подій (страхових ризиків) і пошкодженням застрахованого вантажу. При цьому не підлягають відшкодуванню страховиком збитки, що виникли внаслідок неповного або невідповідного для даного виду вантажу пакування, закупорювання або маркування вантажу з порушенням стандартів, технічних умов, або відправлення вантажу в пошкодженому стані, невідповідного розміщення або кріплення вантажів. Виходячи з вище встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту настання страхового випадку з належним йому вантажем за повідомленими ним відповідачу обставинами, а тому обов`язок відповідача ТДВ «СК «Кворум» по здійсненню страхового відшкодування, який виникає у разі наявності цивільної відповідальності відповідача ТОВ «Делівері», також відсутній, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed