Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Обгрунтовуючи подану заяву посилалася на те, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі до 25 лютого 2009 року. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Оскільки після розлучення син залишився проживати із нею, відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . У 2024 році син вступив на навчання до Харківського національного університету Повітряних Сил ім.І.Кожедуба, строк навчання до 30 червня 2028 року. Самостійно матеріально забезпечити сина в повному обсязі вона не може. Відповідач працездатний, не має на утриманні інших осіб, має задовільний стан здоров`я, стабільну роботу та дохід, тому вважає, що сплата ним аліментів на утримання сина в розмірі частини від усіх видів його заробітку та доходу дозволить їй забезпечити утримання сина. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до 30.06.2028 року (дати закінчення навчання). Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. На розгляд справи позивач [PERSON] не з`явилася, просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явився, надавши відзив, в якому вказував, що він вдруге одружився, має на утриманні двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] - [INFO] . На даний час він офіційно не працює. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] є курсантом денної форми навчання в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І. Кожедуба та перебуває на повному державному забезпеченні (утриманні), на час навчання у військовому навчальному закладі він забезпечується місцем проживання, а саме, ліжко-місцем у гуртожитку (у місці тимчасової дислокації факультету протиповітряної оборони Сухопутних військ Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба). Курсанти здійснюють відвідування та навчання у військовому навчальному закладі згідно розпорядку дня та розкладу занять за очною формою навчання. Крім того, [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні (утриманні) в університеті. При цьому термін «повне державне забезпечення (утримання)» передбачає грошове, речове забезпечення, харчування, продовольче, житлове і соціальне забезпечення та пільги. Окрім цього, позивач не довела, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 3/2523 від 13 грудня 2024 року повнолітній [PERSON] є курсантом та перебуває на військовій службі в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І Кожедуба. Період навчання: з 31 липня 2024 року по червень 2028 року. Як вбачається з довідки № 119/11-16/04 від 05.12.2024 року, виданої старостою Сосонського старостинського округу, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] і знаходиться на її повному утриманні. За відомостями з копії трудової книжки відповідач [PERSON] не працює, звільнений 08 листопада 2024 року з роботи за угодою сторін. Згідно інформації про доходи сторін, наданої Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сума нарахованого доходу позивачки [PERSON] за І-ІІІ квартал 2024 року склала 77 300 грн., відповідача [PERSON] в 2024 році склала 590 грн. Інші відомості про розмір доходів сторін суду не надані. Відповідач [PERSON] з 26 червня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] - [INFO] . Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховнім Судом у постанові від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17), Верховний Суд, скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позову в аналогічній справі вказав, що «при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання, встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність в них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо)». Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз досліджених судом доказів свідчить про те, що позивачкою [PERSON] не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, зокрема, не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням сина (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), оскільки її син є курсантом та перебуває на військовій службі в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І Кожедуба, та відповідно дитина потребує додаткової матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням ним навчання, також не доведено, що відповідач має можливість надавати таку грошову допомогу. Суд не ставить під сумнів той факт, що позивачка допомагає повнолітній дитині, але не довела які саме витрати вона несе, який розмір грошового забезпечення сина, чи отримує син грошове забезпечення при повному державному забезпеченні та яке не може забезпечити його повністю. З урахуванням наведених обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed