Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивачем ДП «Національна кінематика України» до суду подано позов, в якому посилаючись на неналежне виконання відповідачем [PERSON] договірних зобов`язань за договором зберігання № 280 від 23.03.2020 року, позиввач просить стягнути заборгованість. Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає за плату на зберігання особисте майно останнього на території зберігача з адресою: [ADDRESS] у вільних приміщеннях та зобов`язується повернути його поклажодавцю в обумовлений договором строк у цілості і схоронності. 23.03.2020 року між зберігачем і поклажодавцем було підписано Акт приймання-передачі майна на зберігання відповідно до договору зберігання, відповідно до якого комісія у складі поклажодавця та представників зберігача встановила, що майно передане на зберігання. Відповідно до п. 4.1.3. договору, обов`язком поклажодавця є своєчасно та в повному обсязі вносити плату за зберігання майна. Відповідно до п. 6.6. договору, щомісячно, на умовах передоплати, не пізніше 10 числа поточного місяця на підставі рахунку, отриманого в бухгалтерії зберігача, а в разі відсутності рахунку - самостійно, поклажодавець перераховує зберігачу плату по зберіганню майна, включаючи ПДВ, у національній валюті: за послуги по зберіганню майна поклажодавець сплачує зберігачеві щомісячно: 3 270 грн., ПДВ 20% - 654 грн., всього - 3 924 грн. 20.03.2020 року позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 356 за договором № 280 від 23.03.2020 року на суму 5 063,22 грн. з ПДВ. В зазначений рахунок входила сума, що підлягала сплаті за послуги по зберіганню майна за березень 2020 року в розмірі 949,35 грн., ПДВ 20% 89,87 грн., всього 1 139,22 грн., та сума послуг по зберіганню майна за квітень 2020 року в розмірі 3 270 грн., ПДВ 20% 654 грн., всього 3 924 грн. 04.05.2020 року позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 727 за тим же договором на суму 3 924 грн. з ПДВ. В цей рахунок входила сума, що підлягала сплаті за послуги по зберіганню майна за травень 2020 року в розмірі 3 270 грн., ПДВ 20% 654 грн., всього 3 924 грн. За фактом зберігання майна поклажодавця протягом березня, квітня та травня 2020 року зберігачем ДП «Національна кінематека України», було складено акти надання послуг № 400 від 31.03.2020 року, № 531 від 30.04.2020 року та № 660 від 3.05.2020 року відповідно. Однак відповідач відмовилась підписувати зазначені акти надання послуг. Отдже, [PERSON] не було виконане зобов`язання з внесення плати за зберігання майна за місяці березень, квітень і травень 2020 року. Таким чином, станом на день звернення з цією позовною заявою заборгованість [PERSON] перед позивачем за зберігання майна згідно договору зберігання № 280 від 23.03.2020 року становить 8 987,22 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також 3% річних в розмірі 1 228,35 грн., суму інфляційних втрат у зв`язку з простроченням оплати послуг з моменту виникнення заборгованості по 12.11.2024 року в розмірі 5 758,36 грн. та суму пені у зв`язку з простроченням оплати послуг за останні 12 місяців до цього звернення в розмірі 2 517,21 грн. Загальна сума заборгованості становить 18 491,14 грн. Ухвалою суду від 02.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від сторони позивача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилась, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою реєстрації та через публікацію оголошення на офіційному сайті на порталі Судова Влада Україна, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подавала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2020 року між Державним підприємством «Національна кінематика України» та [PERSON] укладено договір зберігання № 280. Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає за плату на зберігання особисте майно останнього на території зберігача з адресою: [ADDRESS] у вільних приміщеннях та зобов`язується повернути його поклажодавцю в обумовлений договором строк у цілості і схоронності. Відповідно до п. 2.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього поговору майно, що визначене у акті приймання передачі майна, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.п. 2.2., 2.3., 2.4 договору, з моменту підписання Акта приймання-передачі майно вважається переданим на зберігання. 23.03.2020 року між зберігачем і поклажодавцем було підписано Акт приймання-передачі майна на зберігання відповідно до договору зберігання № 280 від 23.03.2020 року, відповідно до якого комісія у складі поклажодавця та представників зберігача встановила, що майно передане на зберігання. Відповідно до п. 4.1.3. договору, обов`язком поклажодавця є своєчасно та в повному обсязі вносити плату за зберігання майна. Відповідно до п. 6.6. договору, щомісячно, на умовах передоплати, не пізніше 10 числа поточного місяця на підставі рахунку, отриманого в бухгалтерії зберігача, а в разі відсутності рахунку - самостійно, поклажодавець перераховує зберігачу плату по зберіганню майна, включаючи ПДВ, у національній валюті: за послуги по зберіганню майна поклажодавець сплачує зберігачеві щомісячно: 3 270 грн., ПДВ 20% 654 грн., всього 3 924 грн. Інші витрати, які сторони не могли передбачити при укладенні договору зберігання (надзвичайні витрати) та вартість спожитої електроенергії відшкодовується понад плату, яка належить зберігачеві за цим договором. Відповідно до ч. 3 ст. 946 ЦК України, якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання. 20.03.2020 року ДП «Національна кінематека України» виставило [PERSON] рахунок на оплату № 356 за договором № 280 від 23.03.2020 року на суму 5063,22 грн. з ПДВ. В зазначений рахунок входила сума, що підлягала сплаті за послуги по зберіганню майна за березень 2020 року в розмірі 949,35 грн., ПДВ 20% 189,87 грн., всього 1 139,22 грн. та сума послуг по зберіганню майна за квітень 2020 року в розмірі 3 270 грн., ПДВ 20% 654 грн., всього 3 924 грн. 04.05.2020 року ДП «Національна кінематека України» виставило [PERSON] рахунок на оплату № 727 за тим же договором на суму 3 924 грн. з ПДВ. В цей рахунок входила сума, що підлягала сплаті за послуги по зберіганню майна за травень 2020 року в розмірі 3 270 грн., ПДВ 20% 654 грн., всього 3 924 грн. За фактом зберігання майна поклажодавця протягом березня, квітня та травня 2020 року зберігачем, ДП «Національна кінематека України», було складено акти надання послуг № 400 від 31.03.2020 року, № 531 від 30.04.2020 року та № 660 від 31.05.2020 року відповідно. Однак поклажодавець [PERSON] відмовилась підписувати зазначені акти надання послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. ст. 549 - 552 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. ст. 936, 937, 938, 946, 947 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування. Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 Цивільного Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватися свідченням свідків. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання. Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк. Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо зберігання припинилося достроково через обставини, за які зберігач не відповідає, він має право на пропорційну частину плати. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання. Установчим документом юридичної особи або договором може бути передбачено безоплатне зберігання речі. Витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання. Витрати, які сторони не могли передбачити при укладенні договору зберігання (надзвичайні витрати), відшкодовуються понад плату, яка належить зберігачеві. При безоплатному зберіганні поклажодавець зобов`язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте поклажодавцем [PERSON] не було виконане зобов`язання з внесення плати за зберігання майна за місяці березень, квітень і травень 2020 року. За даними бухгалтерського обліку Державного підприємства «Національна кінематека України» обліковується заборгованість [PERSON] перед позивачем за зберігання майна згідно договору зберігання № 280 від 23.03.2020 року в розмірі 8 987,22 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в розмірі 1 228,35 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5 758,36 грн. Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно п. 7.8. договору, за порушення термінів здійснення розрахунків, передбачених п. 6.6. договору, поклажодавець сплачує зберігачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несплаченої суми за кожен день порушення терміну оплати. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Сума пені у зв`язку з простроченням оплати послуг за договором зберігання № 280 від 23.03.2020 року за останні 12 місяців до цього звернення становить 2 517,21 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за надані послуги 3% річних, інфляційними втратами, пенею складає 18 491,14 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, слід покласти на відповідача в сумі 2 422,40 грн., що складаються з судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved