Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

У січні 2025 року представник [PERSON] - адвокат Климович Т.Д. (діє на підставі ордеру від 14.01.2025 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу,вказавши, що 20.04.2023 року Тарутинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №30. У шлюбі у подружжя народилось троє дітей: В обґрунтування позову зазначено, що у 2023 році сторони у справі уклали шлюб, у шлюбі у подружжя народилось троє дітей:донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного, відповідач вчиняє домашнє насильство психологічного характеру щодо позивачки та їх спільних дітей. Тому вона вважає, що шлюб носить формальних характер, подальше проживання з відповідачем у шлюбі буде суперечити принципу добровільності сімейних відносин. З урахуванням наведеного, просить суд задовольнити позовні вимоги. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх присутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Згідно з ухвалою суду від 29.01.2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання у справі призначено на 11 березня 2025 року, у яке відповідач не з`явився. У призначений день у суду були відсутні відомості про повідомлення\~ відповідача про судовий розгляд. Друге судове засідання у справі призначено на 28 березня 2025 року. Відповідач в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення 11.03.2025 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 13 березня 2025 року до суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 06.03.2025 року, яке підтверджує факт отримання ним копії позовної заяви, доданих до неї документів та повідомлення його належним чином про розгляд справи у судовому засіданні на 11 березня 2025 року. Таким чином суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, проте останній в судове засідання не з`явився, відзиву на позов суду не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засіданнябез повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Ураховуючи наведені обставини, думку позивачки щодо можливості розгляду справи у заочній процедурі, суд дійшов висновку про\~\~ розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення\~ на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них ( ч.2 ст. 112 СК України). У постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Тарутинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №30, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7 на звороті). У шлюбі у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ( а.с. 7); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ( а.с. 8 на звороті); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ( а.с. 8). В обґрунтування позову зазначено, що подружнє життя у сторін не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного, вони не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, а тому подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим. Крім цього, відповідач [PERSON] вчиняє домашнє насильство психологічного характеру щодо позивачки [PERSON] та їх спільних дітей, що підтверджується постановами Тарутинського районного суду Одеської області від 23.01.2024 та 18.09.2024 (а.с. 9-12). Встановлені судом обставини у цій справі дають суду можливість дійти висновку про\~ відсутність підстав для вжиття заходів до примирення сторін. Дослідивши письмові докази, вимоги та обґрунтування позовної заяви, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами може бути припиненим шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Представник позивачки у позовній заяві зазначила, що позивачка [PERSON] бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved