Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Маркетинг» про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.11.2024 в мережі інтернет на сайті https://www.olx.ua/ зробив заявку на придбання Гібридного інвертора «Deye SUN-10K-SG02LP1-1-EU-AM3». Після отримання рахунку-фактури № 1125 від 18.11.2024 здійснив оплату товару: Гібридного інвертора «Deye SUN-10K-SG02LP1-1-EU-AM3» на суму 74 500 грн., в якому продавцем було зазначено ТОВ «Еліт Маркетинг» код ЄДРПОУ 45278442. Однак продавець не поставив товар, а кошти в добровільному порядку не повертає. Просить стягнути з відповідача грошові кошти оплачені за товар в розмірі 74500 грн., 10000 грн. моральної шкоди та 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником позивача попередньо подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, підтримання позовних вимог, проти заочного розгляду не заперечують . Відповідач повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за юридичною адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м.Київ, вул..Левандовська, 11), але повістка поверталася з повідомленням про відсутність такої адреси. Також повідомлявся на іншу юридичну адресу відповідача, але повістка повернулася з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, але своїм правом на участь не скористався, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.1 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У викладеному в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013у справі № 1-12/2013 висновку зазначається, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] в мережі інтернет на сайті https://www.olx.ua/ побачивши рекламу Гібридного інвертора «Deye SUN-10K-SG02LP1-1-EU-AM3» , зробив заявку на його придбання. Після чого, йому на номер мобільного телефону [NUMBER] , через мережу «Viber» з мобільного номеру телефону [NUMBER] написав представник відповідача та попростив надати відомості щодо відправки товару, а саме ПІБ, місто та номер відділення на який необхідно відправити товар. Також через мережу «Viber» представником продавця - йому було відправлено рахунок-фактуру № 1125 від 18.11.2024 р. на оплату товару, а саме: Гібридного інвертора «Deye SUN-10K-SG02LP1-1-EU-AM3» на суму 74 500 (сімдесят чотири тисячі п`ятсот) гривень, в якому продавцем було зазначено ТОВ «Еліт Маркетинг» код ЄДРПОУ 45278442. У відповідь - позивач зазначив місце доставки - «м. Вінниця, відділення № 21», та повністю оплатив вартість Гібридного інвертора «Deye SUN-10K-SG02LP1-1-EU-AM3» на суму 74 500 грн., що підтверджується квитанцією № 222456159 від 18.11.2024 р., та як доказ оплати направив представнику продавця з яким вів переписку по «Viber» за номером [NUMBER] . Отримавши квитанцію представник продавця ТОВ «Еліт Маркетинг», з яким позивач вів переписку по «Viber» відповів, що квитанцію передає на бухгалтерію, а замовлення передає в роботу, тобто на відправку товару. Таким чином, між сторонами - продавцем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Маркетинг» та покупцем - [PERSON] укладено договір поставки у спрощений спосіб, що підтверджується первинними документами (виставленим рахунком-фактурою за № 1125 18.11.2024 р. на суму 74500 грн. та його оплату згідно квитанції № 222456159 від 18.11.2024 р. ), відповідно до якого ТОВ «Еліт Маркетинг» зобов`язалось передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти та оплатити його. На виконання цього договору [PERSON] 18.11.2024 р. здійснив попередню оплату товару (Гібридного інвертора «Deye SUN-10K-SG02LP1-1-EU-AM3») в сумі 74 500 грн., однак продавець не поставив товар, а кошти в добровільному порядку не повертає. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст.ст.655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. Відповідно до ч.1 - 3 ст. 698 ЦК України, до відносин за договором роздрібної купівлі- продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. ТОВ «Еліт Маркетинг» надіславши 18.11.2024 . [PERSON] рахунок-фактуру за № 1125 на оплату, зробив позивачу пропозицію про укладення договору купівлі- продажу. У свою чергу, позивач прийняв, у повному обсязі оплативши суму, зазначену в рахунку - 74500,00 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 статті 530 ЦК України). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно зі статтями 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (стаття 665 ЦК України). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до п. 8 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», придбання товарів через інтернет - це договір, укладений на відстані продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою дистанційного зв`язку. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Позивач 18.11.2024 здійснив повну оплату вартості товару, що підтвердужється копією квитанції №222456159 від 18.11.2024, однак відповідач не здійснив поставку товару і не повернув кошти. 05.12.2024 [PERSON] була направлена вимога відповідачу про поставку товару. Згідно вказаної вимоги позивач просив відповідача в семиденний термін від дня пред`явлення вказаної вимоги поставити товар, у випадку неможливості вимагав повернути кошти в сумі 74500 грн. У разі не виконання зобов`язання у вказаний термін, попередив про направлення позовної заяви до суду про захист прав споживача. Відповідач умови вказаної вимоги не виконав. Суд повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача грошові кошти оплачені за товар в розмірі 74500 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У свою чергу, Закон України«Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Тобто у сфері дії вказаного Закону перебувають у тому числі відносини між споживачами та надавачами будь-яких послуг. Статті 4та 22 Закону України«Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно ч.1,ч.2ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством,здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). 01 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі №216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19) прийняла постанову, якій сформувала правовий висновок про те, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16та23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 210/4735/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 275/1052/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц та від 30 вересня 2020 року у справі № 727/12721/17-ц. Під час розгляду даної справи, суд вважає, що позивачу, як споживачу послуг, спричинено моральну шкоду. При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості , ураховуючи, що в наслідок протиправної поведінки відповідача, яка полягає в непоставці товару та неповерненні коштів за вказаний товар, з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 10000 гривень, визначений позивачем є розумним та справедливим, що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України: розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правничої допомоги від 02.12.2024 №16/24-Ц, копію додатку до договору, детальний опис послуг за договором, з яких вбачається, що розмір винагороди адвоката за надані ним послуги складають 7500 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір, у відповідності до ст. 141ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved