Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

В квітні 2024 р. позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що з 2014 року вони набули право власності на 6/15 часток в будинку [ADDRESS] . Відповідач з 1997 р. був зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, членом сім`ї власників не являється, у будинку ніколи не мешкав, речі його у спірному помешканні відсутні, участі у витратах на утримання житла відповідач не приймає. Фактичне місцезнаходження відповідача невідоме, домовленості знятися з реєстраційного обліку у добровільному порядку відповідач не виконав. Посилаючись на те, що формальна реєстрація проживання відповідача порушує права власників та змушує нести додаткові витрати на утримання житла, створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, позивачі просять суд з підстав, передбачених ст.405 ч.2 ЦК України, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою від 09.09.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання. Через канцелярію суду представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] подала заяву, в якій просить провести підготовче судое засідання без її участі та без фіксації процесу, закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду. Ухвалою від 08.01.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі не з`явились, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі,висловили згоду ,у разі неявки відповідача,на розгляд справи у заочному порядку. Представник позивача за довіреністю Мартинюк М.М. надала суду заяву в якій просить судове засідання проводити без її участі та без фіксації процесу, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та оголошення про виклик в судове засідання відповідача розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивачів ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі Договору дарування позивачі [PERSON] , [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] в рівних частках по 1/5 частки за кожною є власниками 6/15 часток будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 473241523101, номер записів про державну реєстрацію права власності: 7284553 від 10.10.2014 року за [PERSON] та № 7284470 від 10.10.2014 за [PERSON] ), на підставі договору дарування частини житлового будинку, зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г. № 3932 від 10.10.2014 року, про що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 27914071, 27913719 від 10.10.2014 року. З наведеного суд встановив, що позивачі набули право власності 6/15 часток на житлове приміщення у встановлений законом спосіб, підтвердили ці обставини належними допустимими доказами, які нічим не спростовані. В житловому приміщенні з 1997р. зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Майське Джанкойського району, АР Крим, що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради . Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які разом з ним проживають у будинку(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як вказали позивачі у позовній заяві, їм стало відомо, що в належній їм частці житлового будинку з 1997 року зареєстровано місце проживання члена сім`ї колишніх власників відповідача. З досліджених доказів суд встановив, що відповідач не користується житлом, яке є власністю позивачів, без поважних причин, його реєстрація має формальний характер. Встановлені судом обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи. Таким чином, суд встановив, що позов грунтується на законі, підтверджений доказами і підлягає задоволенню, оскільки правові підстави для користування житлом відповідачем за спливом визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні, його реєстрація у будинку створює перешкоди позивачам як власникам у користуванні та розпорядженні власністю. На підставі ст.. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі ст.64 ч.1,156,150 ЖК України,ст. 346,383, 386,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України, суд-

Outcome: approved