Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивачів: Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації до Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] та Фермерського господарства «Наталі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради в якому просить: скасувати в державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 та припинити усі права щодо неї; визнати незаконними і скасувати рішення одинадцятої сесії VIII скликання Чутівської селищної ради від 16.06.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,4041 га кадастровий номер 5325455103:03:002:0004 та передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки кадастровий номер 5325455103:03:002:0004, площею 1,4041 га, яка знаходиться в межах с. Кантемирівка на території Чутівської селищної ради; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004, площею 1,4041 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області, запис про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №42811846 від 30.06.2021; визнати недійсним договір оренди землі від 10.11.2021, укладений між [PERSON] та ФГ «Наталі» в особі голови Матвеєва І.Є. щодо земельної ділянки площею 1,4041 га, з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004; усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою історико-культурного призначення шляхом зобов`язання [PERSON] повернути земельну ділянку площею 1,4041 га, з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 Полтавській обласній військовій адміністрації; - стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури понесені витрати по сплаті судового збору. Позов мотивовано тим, що на підставі рішення одинадцятої сесії VIII скликання Чутівської селищної ради від 16.06.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,4041 га кадастровий номер 5325455103:03:002:0004, яка знаходиться в межах с. Кантемирівка на території Чутівської селищної ради, цим же рішенням вказану земельну ділянку передано у приватну власність [PERSON] . 30.06.2021 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,4041 га з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004, за [PERSON] (номер відомостей про речове право 42811846). 10.11.2021 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Наталі» в особі голови Матвеєва І.Є. укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 площею 1,4041 га терміном на 7 років до 10.11.2028 року (номер запису про інше речове право: 45073793). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.06.2024 року, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 52587,08 грн., при передачі у власність [PERSON] даної земельної ділянки Чутівською селищною радою допущено порушення вимог земельного законодавства. Згідно інформації Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради від 17.04.2024 року №01-21/182, пам`ятка археології місцевого значення «Селище та могильник черняхівської культури» знаходиться на північно-західній околиці [ADDRESS]. Межі охоронної зони затверджені рішенням Полтавського облвиконкому №104 від 11.04.1979 року. На дану пам`ятку археології 28.05.1983 складено паспорт та схематичний план, акт технічного огляду археологічного пам`ятника та мається зобов`язання по охороні пам`ятників історії та культури. Крім того, відповідно до листа Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради від 24.05.2024 року №01-21/326 в межах земельних ділянок з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003, 5325455103:03:002:0004 під час огляду в натурі було встановлено, що в межах земельних ділянок, які знаходяться в с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області, розташована частина пам`ятки археології місцевого значення «Селище та могильник черняхівської культури [ADDRESS]». Площа пам`ятки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 становить 0,788 га. На момент прийняття оскаржуваного рішення Чутівської селищної ради пам`ятка археології місцевого значення «Селище та могильник черняхівської культури» була паспортизована та перебувала на обліку. Таким чином, Чутівська селищна рада в порушення ст. 122 ЗК України протиправно розпорядилася вказаною земельною ділянкою, оскільки позбавила можливості розпоряджатися землями історико-культурного призначення обласну державну адміністрацію, а земельна ділянка із відповідним цільовим призначенням не може перебувати в приватній власності. Внаслідок порушень законодавства при наданні [PERSON] у власність земельної ділянки із земель державної власності незаконно вибула земельна ділянка історико-культурного призначення, яку прокурор просить повернути у власність держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 22.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] , адвокат Портянко Є.В. просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю за безпідставністю та необґрунтованістю, вказуючи, що позивач не надавши жодного належного доказу намагається ввести в оману суд та безпідставно повернути земельну ділянку, яка жодного відношення до земель історико-культурного призначення немає. Згідно рішення Чутівської селищної ради Полтавської області від 16.06.2021 року [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку з кадастровий номер 5325455103:03:002:0004, площею 1,4041 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області, на території Чутівської селищної ради. Виділення та надання у власність вище зазначеної земельної ділянки здійснювалося в межах та у спосіб визначений земельним законодавством України. Позивачем не надано жодного належного доказу, щодо підтвердження та накладання земельної ділянки за кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 із земельною ділянкою під пам`яткою археології місцевого значення «Селища та могильника черняхівської культури [ADDRESS], що є підставою до відмови в позовних вимогах. Також зазначає, що земельна ділянка під пам`яткою культури місцевого значення «Селища та могильника черняхівської культури [ADDRESS]», що розташоване в [ADDRESS] не відноситься до державної форми власності, а власником якої є Чутівська селищна рада (Чутівська об`єднана територіальна громада), як наслідок відноситься до комунальної форми власності, що підтверджується відповіддю Чутівської селищної ради від 29.07.2024 року. Оскільки земельна ділянка під пам`яткою культури місцевого значення «Селища та могильника черняхівської культури [ADDRESS]», відноситься до комунальної форми власності, в особі власника Чутівської селищної ради, Диканська окружна прокуратура Полтавської області яка діє в інтересах Полтавської обласної військової адміністрації та Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації є неналежним позивачем, що є підставою до відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідач Чутівська селищна рада Полтавської області надала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач не надав інформації, яка підтверджує визначення меж оспорюваної земельної ділянки, як земельної ділянки історико-культурного призначення. Відповідно до положень ст. 162 Земельного кодексу України здійснюється забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Але істотні особливості правового режиму цих земель безпосередньо випливають із цільового призначення. Всі землі історико-культурного призначення мають єдине цільове призначення, це розміщення об`єктів культурної спадщини вони підлягають підвищеній охороні земель. До Чутівської селищної ради будь яка інформація щодо розміщення об`єктів культурної спадщини на земельній ділянці кадастровий номер 5325455103:03:002:0004, площею 1,4041 га, яка знаходиться в межах с. Кантемирівка, на території Чутівської селищної ради не надходила, також не надходила будь яка інформація щодо укладання охоронного договору, який встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини на якій розміщені об`єкти культурної спадщини на земельній ділянці кадастровий номер 5325455103:03:002:0004 площею 1,4041 га, яка знаходиться в межах с. Кантемирівка, на території Чутівської селищної ради. До матеріалів позовної заяви додане зобов`язання про охорону пам`ятників історії та культури (могили, обеліски, стели, будинки та скульптури), а саме «поселення та могильники Черняхівської культури», яке підписане головою колгоспу ім. Леніна, [PERSON] На даний час юридичної особи «Колгосп імені Леніна» не існує. Всі землі, перебували в користуванні колгоспу розпайовані і будь-яка інформація про пам`ятники історії та культури, що розташовані на оспорюваній земельній ділянці відсутні. Згідно інформації з Державного земельного кадастру обмеження у використанні земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004, площею 1,4041 га, яка розташована: Полтавська область, Полтавський район, с. Кантемирівка відсутні. Відповідно до схеми прояву локальних факторів оцінки с. Кантемирівка Чутівської селищної ради оспорювана земельна ділянка до земель історико-культурного призначення не належить. В проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства будь які обмеження в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 5325455103:03:002:0004 також не встановлені. Чутівська селищна рада в задоволенні позову просить відмовити. Третя особа Комунальний заклад "Центр охорони та досліджень пам`яток археології" Полтавської обласної ради надала пояснення в яких зазначає, що згідно з ч.ч.1,2 ,6 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати в державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Так рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв. Тобто, заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування таких земель вказує, на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. Відтак зайняття земельної ділянки на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. Оскільки, спірна земельна ділянка площею 0,4041 га за кадастровим номером 5325455103:03:002:0004, знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення "Селища та могильника черняхівської культури [ADDRESS]", що розташована в [ADDRESS] , взято на облік рішенням виконкому Полтавської обласної ради народних дептатів №247 від 23.04.1982, відтак відноситься до земель історико-культурного призначення, а тому не може перебувати у приватній власності. Відтак незаконна передача земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, порушує державні інтереси у сфері захисту об`єктів культурної спадщини, ставить під загрозу стан належного збереження пам`ятки археології та може призвести до її втрати. Просить позовні вимоги Диканської окружної прокуратури Полтавської області задовольнити в повному обсязі. Прокурор у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог та посилається на те, що при проведенні огляду працівниками КЗ "Центр охорони та досліджень пам`яток археології" земельних ділянок з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003 та 5325455103:03:002:0004, розташована пам`ятка археології місцевого значення "Селище та могильник черняхівської культури [ADDRESS]", а саме північна частина селища, відповідно до даних, які містяться у паспорті на пам`ятку археології місцевого значення. Окрім того, відповідно до листа КЗ "Центр охорони та досліджень пам`яток археології" Полтавської обласної ради встановлено, що в межах земельних ділянок, які знаходяться в с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області, розташована частина пам`ятки археології місцевого значення " Селище та могильник черняхівської культури [ADDRESS]". Площа пам`ятки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 становить 0,788 га. Отже, перебування земельної ділянки в межах пам`ятки археології виключає можливість її перебування у приватній власності. При цьому, умовою належності земельної ділянки до категорії земель історико-культурного призначення є розташування на ній об`єкта, визначеного ст.ст.53,54 Земельного кодексу України, ст. 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини". Правовий режим земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, залежить не від наявних відомостей Державного земельного кадастру, проекту землеустрою, рішень органу місцевого самоврядування тощо, а визначається фактом знаходження на ній пам`ятки. Неприведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до дійсного призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки за законом такий правовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній пам`ятки, а не рішенням органу державної влади або місцевого самоврядування. Представник відповідача Фермерське господарство "Наталі", адвокат Буряк Д.М. надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги Диканської окружної прокуратури Полтавської області до ФГ "Наталі" не визнає повністю та просить суд залишити позов без задоволення, застосувати строки позовної давності та закрити провадження у справі. Стягнути з позивача на користь ФГ "Наталі" витрати на правничу допомогу. У відзиві посилається на те, що сторона позивача лише робить припущення, що спірна земельна ділянка може мати відношення до історико-культурної спадщини, але жодного доказу даного факту до позовної заяви не надано, тому позовна вимога про визнання договору недійсним не підлягає розгляду та тим більше задоволення, так як не існує підстав, що в разі доведення стороною позивача попередніх позовних вимог, сторони відповідача добровільно не виконають покладені вимоги, що в черговий раз свідчить про передчасність, як залучення ФГ "Наталі" так і вимог про недійсність договору. Позивач помилково стверджує, що відповідач використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, так як цільове призначення спірної земельної ділянки відповідно до інформації з ДЗК є землею сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, на даний час всі документи є чинні та розроблені на підставі дозвільних документів. Жодного рішення суду чи скасування рішення щодо спірної земельної ділянки не існує. Представник відповідача зазначає, що рішення про затвердження проекту землеустрою затверджено 16.06.2021 року, тобто зі сплином трьох річного терміну, а тому позивачем пропущено строк оскарження. Жодних порушень умов договору чи земельного законодавства, відповідач ФГ "Наталі" при укладенні договору з відповідачем [PERSON] не порушував. Позивач намагається "штучно" розірвати договір оренди землі по створеним умовам, нібито існувала пам`ятка археології, а може і не існувала, перевірити даний факт неможливо та дана можливість втрачена. Представник позивача, [PERSON] надав відповідь на відзив відповідача Чутівської селищної ради, вважає, доводи, викладені відповідачем у відзиві, безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що позивачем не надано доказів для віднесення спірної земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 до категорії земель історико-культурного призначення. Однак, представник позивача вказує, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №42021172020000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, при проведенні слідчої дії - огляду місця події археологічної пам`ятки "Селище та могильник черняхівської культури в [ADDRESS]", що знаходиться на околиці с. Кантемирівка при проведенні слідчої дії - огляду місця події. При проведенні огляду місця події, оглядалися земельні ділянки в межах с. Кантемирівка, Полтавського району Полтавської області, до яких входять земельні ділянки з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003 та 5325455103:03:002:0004. На момент огляду вказані земельні ділянки розорані та засаджені сільськогосподарською культурою - кукурудзою. При проведенні огляду вказаних земельних ділянок працівниками КЗ "Центр охорони та досліджень пам`яток археології" встановлено, що в межах земельних ділянок з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003 та 5325455103:03:002:0004, розташована пам`ятка археології місцевого значення "Селище та могильник черняхівської культури [ADDRESS]", а саме північна частина селища, відповідно до даних, які містяться у паспорті на пам`ятку археології місцевого значення. Окрім того, відповідно до листа КЗ "Центр охорони та досліджень пам`яток археології" Полтавської обласної ради встановлено, що в межах земельних ділянок, які знаходяться в с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області, розташована частина пам`ятки археології місцевого значення " Селище та могильник черняхівської культури [ADDRESS]". Площа пам`ятки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 становить 0,788 га. Отже, перебування земельної ділянки в межах пам`ятки археології виключає можливість її перебування у приватній власності. Представник позивача вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник позивача, [PERSON] надав відповідь на відзив представника відповідача Фермерського господарства "Наталі", адвоката Буряка Д.М, у якому вказує, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 площею 1,4041 га від 10.11.2021 підписаний [PERSON] як власником земельної ділянки, укладений за відсутності правових підстав, з огляду на те, що [PERSON] не є законним власником земельної ділянки, оскільки право власності набуто нею без належних правових підстав та з порушенням вимог земельного законодавства. Враховуючи незаконність рішення одинадцятої сесії VIII скликання Чутівської селищної ради від 16.06.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», яке слугувало підставою для відведення спірної земельної ділянки у власність [PERSON] , а також відсутність у неї повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 площею 1,4041 га від 10.11.2021 укладений між [PERSON] та ФГ "Наталі", в особі голови Матвеєва І.Є. має бути визнаний недійсним. Представник позивача вказує, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №42021172020000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, при проведенні слідчої дії - огляду місця події археологічної пам`ятки "Селище та могильник черняхівської культури в [ADDRESS]", що знаходиться на околиці с. Кантемирівка при проведенні слідчої дії - огляду місця події. При проведенні огляду місця події, оглядалися земельні ділянки в межах с. Кантемирівка, Полтавського району Полтавської області, до яких входять земельні ділянки з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003 та 5325455103:03:002:0004. На момент огляду вказані земельні ділянки розорані та засаджені сільськогосподарською культурою - кукурудзою. При проведенні огляду вказаних земельних ділянок працівниками КЗ "Центр охорони та досліджень пам`яток археології" встановлено, що в межах земельних ділянок з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003 та 5325455103:03:002:0004, розташована пам`ятка археології місцевого значення "Селище та могильник черняхівської культури [ADDRESS]", а саме північна частина селища, відповідно до даних, які містяться у паспорті на пам`ятку археології місцевого значення. Окрім того, відповідно до листа КЗ "Центр охорони та досліджень пам`яток археології" Полтавської обласної ради встановлено, що в межах земельних ділянок, які знаходяться в с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області, розташована частина пам`ятки археології місцевого значення " Селище та могильник черняхівської культури [ADDRESS]". Площа пам`ятки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 становить 0,788 га. Отже, перебування земельної ділянки в межах пам`ятки археології виключає можливість її перебування у приватній власності. Представник позивача вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник позивача Полтавської обласної військової адміністрації надав пояснення щодо позову, в яких позовні вимоги Диканської окружної прокуратури Полтавської області просив задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 18.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача прокурор Пластун С.В. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позові та наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області Балясний Н.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на аргументи викладені у відзиві. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Портянко С.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав вимоги зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача ФГ "Наталі", адвокат Буряк Д.М., в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Комунальний заклад "Центр охорони та досліджень пам`яток археології" Полтавської обласної ради, Кожевніков С.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши прокурора, з`ясувавши правову позицію представників відповідачів, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Рішенням Полтавського Облвиконкому від 23.04.1982 р. №247 «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури області, взятих на державний облік і охорону» було затверджено кількість і перелік пам`яток історії і культури області, взятих на державний облік і охорону згідно з додатками №№1,2. У додатку №2 до даного рішення, розділ «Чутівський район» мається запис «Могильник та поселення часу Черняхівської культури - с.Кантемирівка» (т.1 а.с.24-26). Рішенням Полтавського Облвиконкому від 23.04.1984 р. №165 «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури, додатково виявлених і споруджених на території області і взятих на державний облік» було доповнено перелік пам`яток історії та культури області, взятих на державний облік і охорону рішенням облвиконкому від 23.04.1982 р. №247, згідно з додатками №№1,2 (т.1 а.с.27-28). Паспортом «Могильника та поселення» зафіксовано розташування пам`ятки (поселення розташоване в [ADDRESS] на землі колгоспу «Заря комунизма», довжиною біля 1 км, шириною біля 100 м. Могильник розташований в 100 м до заходу від поселення, довжина біля 150 м, ширина 80 м. Могильник взятий під охорону рішенням Полтавського Облвиконкому № 247 від 23.04.1982 року. Також встановлені охоронні зони регулювання забудови рішенням виконкому Полтавського облвиконкому №104 від 11.04.1979 року. У системі охорони пам`ятки визначено обмеження балансової належності і конкретного використання - житлова забудова с.Кантемирівка (т.1 а.с.29-30). На схематичному плані поселення і могильника Черняхівської культури біля [ADDRESS] у масштабі 1 до 450 одиниць, зафіксовано розміщення [ADDRESS], могильника, меж охоронної зони, розкопок, заболоченої місцевості, доріг, та водосховища з дамбою. План з прив`язкою до с.Кантемирівка та водосховища. План складений від руки у 1983 році (т.1 а.с.31). Зобов`язання по охороні пам`ятників історії та культури (могили, обеліски, стелі, будинки та скульптури) поселення та могильника Черняхівської культури, с. Кантемирівка, к-пу ім.Леніна, Войнівської сільської ради) містить зобов`язання згідно якого колгосп ім. Леніна зобов`язується охороняти поселення та могильник Черняхівської культури. Зобов`язання підписане повноважними представниками від відповідних юридичних осіб (т.1 а.с.48). Рішенням одинадцятої сесії VIII скликання Чутівської селищної ради Полтавської області від 16.06.2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,4041 га кадастровий номер 5325455103:03:002:0004, яка знаходиться в межах с. Кантемирівка на території Чутівської селищної ради, цим же рішенням вказану земельну ділянку передано у приватну власність [PERSON] (т.1 а.с.15). Згідно висновку Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради від 24.05.2024 року №01-21/326 за результатами огляду в натурі земельних ділянок з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003 та 5325455103:03:002:0004, які знаходяться в межах населеного пункту с. Кантемирівка Чутівської ТГ Полтавського району Полтавської області, встановлено, що в межах зазначених земельних ділянок розташована частина пам`ятки археології місцевого значення " Селище та могильник черняхівської культури [ADDRESS]" (т.1, а.с.32). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 30.06.2021 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,4041 га з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004, за [PERSON] (номер відомостей про речове право: 42811846 від 30.06.2021) (т.1 а.с.17) (далі за текстом також - спірна земельна ділянка). 10.11.2021 року між [PERSON] та Фермерським господарством "Наталі" в особі голови Матвеєва І.Є. укладено договір оренди землі з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004, площею 1,4041 га терміном на 7 років (т.1 а.с.21-22). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.06.2024 року, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 52587,08 грн. (т.1, а.с.20). Протоколом огляду місця події від 15.05.2024 року в рамках кримінального провадження №42021172020000008 від 27.04.2021 за ч.2 ст.197-1 КК України (т.1 а.с.49) за участю двох понятих із залученням спеціаліста [PERSON] , застосуванням GPRS приймача «Garmin Montana 680» та застосуванням фото фіксації було здійснено огляд місцевості - археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в [ADDRESS]», що знаходиться на околиці с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області. В ході огляду встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003 та 5325455103:03:002:0004 перебуває частина пам`ятки археології місцевого значення «Селище та могильник Черняхівської культури [ADDRESS]», а саме північна частина селища, відповідно до даних, які містяться у паспорті на пам`ятку археології місцевого значення. Площа пам`ятки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 становить 0,788 га. До протоколу додано 4 (чотири) фото таблиці на яких зафіксовано місцезнаходження археологічної пам`ятки за допомогою технічного приладу GPRS приймача «Garmin Montana 680». Протокол підписаний всіма учасниками процесуальної дії без зауважень і доповнень. Згідно висновку експерта №43 від 03.02.2025 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що у зв`язку з відсутністю відповідної правовстановлювальної документації та документації із землеустрою на земельну ділянку та актуальних результатів виконання топографо-геодезних робіт, ідентифікувати з встановленням меж земельної ділянки під пам`яткою археології місцевого значення "Селища та могильника черняхівської культури [ADDRESS]", що розташоване, в [ADDRESS] не представляється можливим. Визначити порушення меж (або накладення) земельних ділянок кадастровий номер 5325455103:03:002:0004 площею 1,4041 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Кантемирівка, Полтавського району Полтавської області та яка перебуває у приватній власності громадянина [PERSON] і земельної ділянки під пам`яткою археології місцевого значення "Селища та могильника черняхівської культури [ADDRESS]", що розташоване, в [ADDRESS] не представляється можливим, тому, що земельна ділянка історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення не сформована, її межі не встановлені (т.2 а.с.2-8) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо повноважень прокуратури на представництво інтересів держави. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право представляти інтереси інших суб`єктів, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність. Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу IIIЦПК України (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру»; далі - Закон № 1697-VII). Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII). ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або ж у тому разі, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia, заява № 42454/02, § 35)). Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді визначені у Законі № 1697-VII, частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 37)). Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 69)). У рішенні від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами органів державної влади, органів місцевого самоврядування. Представництво інтересів громадянина або держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення позивача до суду), який набрав чинності 15.07.2015. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Згідно з абзацом першим частини третьої статті 23 зазначеного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. З наведених норм випливає, що прокурор наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді лише двох суб`єктів права - громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) та держави, і не наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді інших суб`єктів права, зокрема юридичних осіб. Відповідно до частин першої, другої статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно зі ст.19 Земельного кодексу України визначені категорії земель та встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до ст. 53 ЗК України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Згідно п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. В матеріалах справи наявні запити Диканської окружної прокуратури Полтавської області до Полтавської обласної державної адміністрації від 29.05.2024р. (т.1 а.с.52-55) та аналогічний за змістом запит на адресу Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації від 29.05.2024 (т.1 а.с.56-58), про вжиття заходів щодо усунення порушень законодавства, у тому числі в судовому порядку, але відповідні органи заходів щодо усунення порушень не вжили. Таким чином, у даній справі наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації та Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації. Щодо розташування пам`ятки археології та її правового статусу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] , адвокат Портянко Є.В. наголошував на відсутності у матеріалах справи належних доказів щодо наявності пам`ятки археології на спірній земельній ділянці. Зокрема представник вказував на застарілу документацію, остання паспортизація об`єкта культурної спадщини відбулася 23.04.1982 року, матеріали позову не містять науково-проектної документації «Селища та могильника черняхівської культури [ADDRESS]», що розташоване в [ADDRESS], що унеможливлює фактичне встановлення меж (накладення) зазначеної земельної ділянки та земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 (т.1а.с.82-91). З приводу цього питання суд зазначає наступне. Закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України (ст.3 ЗУ «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року N 1543-XII). Пункт 3 розділу Х Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-III (в редакції на час правовідносин) вказує, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону. Статтею 1 Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» 13 липня 1978 року № 3600-IX передбачено, що пам`ятками історії та культури є споруди, пам`ятні місця і предмети, зв`язані з історичними подіями в житті народу, розвитком суспільства і держави, твори матеріальної і духовної творчості, які становлять історичну, наукову, художню чи іншу культурну цінність. Усі пам`ятки історії та культури, які знаходяться на території Української РСР, охороняються державою. Стаття 8 вищевказаного Закону стверджує, що виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів у межах прав, наданих законом, забезпечують виявлення, облік, охорону і використання пам`яток історії та культури, що знаходяться на території Ради, залучають громадськість до проведення заходів по охороні, використанню і пропаганді цих пам`яток, організують шефство підприємств, установ, організацій над ними, забезпечують додержання законодавства про охорону і використання пам`яток історії та культури. Виконавчі комітети обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджують переліки пам`яток історії та культури місцевого значення (стаття 17), встановлюють зони їх охорони (стаття 29), а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союзу РСР і Української РСР. У відповідності до вищевказаних приписів Закону УРСР в матеріалах справи наявні відповідні документи взяття на державний облік пам`ятки місцевого значення - ґрунтового могильника Черняхівської культури, який розташований на північно-західній околиці с.Кантемирівка, в [ADDRESS], а саме: рішення Полтавського Облвиконкому від 23.04.1982р. №247 «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури області, взятих на державний облік і охорону» (т.1 а.с.24); рішення Полтавського Облвиконкому від 23.04.1984р. №165 «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури, додатково виявлених і споруджених на території області і взятих на державний облік (т.1 а.с.27); паспорт «Могильника та поселення» у якому вказано розташування пам`ятки (поселення розташоване в [ADDRESS] на землі колгоспу «Заря комунизма», довжиною біля 1 км, шириною біля 100 м. Могильник розташований в 100 м до заходу від поселення, довжина біля 150м, ширина 80 м (т.1 а.с.29-30); схематичний план поселення і могильника Черняхівської культури біля [ADDRESS], де зафіксовано розміщення [ADDRESS], доріг та водосховища з дамбою. План складений від руки у 1983 році (т.1 а.с.31); зобов`язання по охороні пам`ятників історії та культури (могили, обеліски, стелі, будинки та скульптури) поселення та могильника Черняхівської культури, с.Кантемирівка, к-пу ім. Леніна, Войнівської сільської ради. Згідно якого колгосп ім.Леніна зобов`язується охороняти поселення та могильник Черняхівської культури (т.1 а.с.48). Також у протоколі огляду від 15.05.2024 року (т.1 а.с.49) за участю двох понятих із залученням спеціаліста [PERSON] із застосуванням GPRS приймача «Garmin Montana 680» та застосуванням фото фіксації було здійснено огляд місцевості - археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в [ADDRESS]», що знаходиться на околиці с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області. В ході огляду встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами 5325455103:03:002:0003 та 5325455103:03:002:0004 перебуває частина пам`ятки археології місцевого значення «Селище та могильник Черняхівської культури [ADDRESS]», а саме північна частина селища, відповідно до даних, які містяться у паспорті на пам`ятку археології місцевого значення. Площа пам`ятки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 становить 0,788 га. (т.1 а.с. 49-50). Отже, суд приймає в якості належного та допустимого доказу протокол огляду від 15.05.2024 року (т.1а.с.49) за участю двох понятих із залученням спеціаліста [PERSON] , якими додатково підтверджується розташування на території спірної земельної ділянки 5325455103:03:002:0004 археологічної пам`ятки «Селище та могильник черняхівської культури в [ADDRESS]». Площа пам`ятки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5325455103:03:002:0004 становить 0,788 га. Відповідно до ст. 387, ч. 3 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Заволодіння земельними ділянками є неможливим лише в разі, якщо на такі ділянки в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності. Якщо ж закон допускає набуття права власності на земельні ділянки, але обмежує їх використання лише з певною метою, то передання ділянок з порушенням такого обмеження може свідчити про те, що право власності порушника на земельну ділянку не виникло, але не свідчить про неможливість заволодіння (зокрема, неправомірного) земельною ділянкою. Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи. З урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Тобто особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, передання у приватну власність спірної земельної ділянки кадастровий номер 5325455103:03:002:0004 на якій фактично розташована археологічна пам`ятка «Селище та могильник Черняхівської культури в [ADDRESS]» (перетин з межами спірної земельної ділянки становить 0,788 га) здійснено всупереч п. «г» ч.4 ст. 84 ЗК України, ст.17 ЗУ «Закону України «Про охорону культурної спадщини», що має наслідком скасування рішення одинадцятої сесії VIII скликання Чутівської селищної ради від 16.06.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», скасування державної реєстрації та припинення право приватної власності [PERSON] , а також визнання недійсним договору оренди із скасуванням державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку із зобов`язанням повернення її на користь держави. Щодо захисту права приватної власності. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «GAVRILOVA AND OTHERS v. RUSSIA» №2625/17 від 16.03.2021 року при дослідженні питання справедливого балансу між суспільним інтересом і захистом майнового права заявника у справі про повернення земельних ділянок у власність держави зазначив наступне. У результаті заявники, діючи добросовісно й довіряючи органам державної влади та без засобів виявлення будь-яких порушень у процедурі придбання земельних ділянок, могли легітимно очікувати, що, набуваючи право власності на ці ділянки, принаймні деякі з яких включали ліси, розташовані на території муніципалітету, вони діяли відповідно до закону та на законних підставах. Справа в тому, що ані добросовісність заявників, ані той факт, що ситуація склалась таким чином не з їхньої вини, не згадувалися під час розгляду справи національними судами. Отже, ЄСПЛ дійшов висновку, що заявники, які не допустили неправомірних дій, мали зазнати наслідків від помилок органів державної влади та жорсткого застосування положень про повернення права власності, без отримання жодної компенсації. Таким чином, був порушений справедливий баланс між вимогами суспільного інтересу та необхідністю захисту майнових прав заявників і мало місце порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. У даній справі питання добросовісності поведінки відповідача [PERSON] , вже висвітлювалось у рішенні суду. Поряд із цим, суд вважає, що з метою дотримання справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу та необхідністю захисту майнових прав гр. [PERSON] , справедливими діями з боку держави буде надання їй компенсації за частину земельної ділянки, яка знаходиться в межах археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в [ADDRESS]» у розмірі 0,788 га згідно чинного законодавства України. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати потрібно стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури. На підставі викладеного,

Outcome: approved