Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

12.02.2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.10.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» (первісний кредитор) підписано Заяву-Договір №0042794 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Як вбачається з Заяви-Договору №0042794 від 22.10.2019 року, відповідач акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами Заяви відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 51282,05 гривень, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0042794 від 22.10.2019 року, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки 22.10.2019 року. Грошові кошти у сумі 51 282,05 гривень були зараховані АТ «РВС БАНК» 22.10.2019 року на картковий рахунок клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. Відповідно до п.п. 7.3.1. Публічної пропозиції, погашення клієнтом заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу здійснюється щомісячно та/або в дату повного погашення заборгованості за споживчим кредитом, починаючи з місяця, наступного після місяця оформлення споживчого кредиту, за ануїтетною схемою погашення (ряд рівних грошових платежів, що здійснюються через рівні проміжки часу) у розмірах і терміни (дати), визначені графіком платежів, шляхом забезпечення наявності грошових коштів у відповідних сумах на Рахунку для погашення заборгованості, що зазначений у Заяві-Договорі. Додатком № 1, який є невід`ємною частиною Заяви-Договору №0042794 від 22.10.2019 року визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення Кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором. У разі порушення терміну погашення заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу, в тому числі його частини, встановленого графіком платежів, така заборгованість, у тому числі щомісячний платіж (або його частина) вважається простроченим починаючи з наступного дня за днем встановленого терміну погашення згідно з Графіком платежів і до дня погашення простроченої заборгованості. З дня виникнення простроченої заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу, встановленого графіком платежів, банк має право нараховувати штрафні санкції за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, у тому числі щомісячних платежів у розмірі 10,00 гривень за кожен день прострочення платежу. Сплата штрафу та/або пені не звільняє клієнта від виконання зобов`язань, за порушення яких передбачені штраф та/або пеня, і так само не звільняє його від обов`язку відшкодувати банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором, у тому числі будь-які витрати, що були понесені банком у зв`язку зі стягненням заборгованості з позичальника за договором. (п. 7.3.11 Публічної пропозиції). 29.07.2021 року між АТ«РВС БАНК» (АТ «РВС БАНК») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» назву змінено на ТОВ «ФК «ПАРІС», що підтверджується випискою з ЄДРПОУ, було укладено договір про відступлення права вимоги №29072021/1. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 договору відступлення права вимоги первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за Кредитними Договорами зазначеними у Додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за Заявою-Договором №0042794 від 22.10.2019 року на загальну суму 77102,93 гривень (позиція №228), з яких: - заборгованість за тілом кредиту 42 113,06 гривень; - заборгованість за процентами 10 374,51 гривень; - заборгованість за комісією 24 615,36 гривень; - заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 0,00 гривень. Згідно п. 3.1. договору про відступлення права вимоги, права вимоги за кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього договору. Новий кредитор, відповідно до п.п.1.4 п. 1 договору відступлення права вимоги, після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитними договорами та одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за кредитними договорами, які існували та існують на момент укладання цього Договору. П. 7.7.2 Публічної пропозиції визначено, зокрема, що клієнт зобов`язаний: - повернути споживчий кредит та сплатити всі передбачені Заявою-Договором плати (платежі) на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених Договором (п.п. 7.7.2.4.); - виконати своєчасно та в повному обсязі зобов`язання, передбачені Договором, не пізніше кінцевого терміну закінчення, що визначений в Заяві-Договорі (п.п. 7.7.2.5.); - У разі порушення строків та/або несплати необхідної до погашення заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу, що передбачені графіком платежів, частково або в повному обсязі, сплатити на користь банку штрафні санкції (штрафи та пеню) на умовах, передбачених Договором. У разі порушення клієнтом будь-якої з умов договору, на вимогу банку достроково та в повному обсязі погасити заборгованість за сумою споживчого кредиту, процентами, щомісячної комісії та інші платежі, що передбачені умовами договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання від банку повідомлення про таку вимогу шляхом направлення повідомлення згідно з положеннями договору. В разі, якщо повідомлення надіслано клієнту засобами поштового зв`язку (рекомендованим або цінним листом) і підприємством зв`язку повідомлено банк про неможливість вручення поштового відправлення адресату (клієнту), то днем одержання повідомлення клієнтом є дата оформлення підприємством зв`язку документу про неможливість вручення поштового відправлення. При цьому, сторони дійшли до згоди, що в разі ухилення клієнтом від одержання на підприємстві зв`язку повідомлення банку (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство зв`язку після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа, закінчення терміну зберігання тощо), обов`язок банку щодо направлення повідомлення буде вважатися належно виконаним за наявності документа, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку. (п.п.7.7.2.10.) В свою чергу, згідно з умов п. 7.7.3.4. публічної пропозиції, банк має право при порушенні клієнтом термінів виконання будь-якого із своїх зобов`язань, передбачених договором, строк виконання яких/якого вже настав, в тому числі про порушенні строків сплати платежів, передбачених графіком платежів більш ніж на 1 (один) календарний місяць вимагати від клієнта дострокового повного погашення заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі, в примусовому порядку. На дату звернення до суду відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув та інші платежі передбачені умовами договору не сплатив. Станом на 03.09.2024 року заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить 77102,93 гривень, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 42 113,06 гривень; - заборгованість за процентами 10 374,51 гривень; - заборгованість за комісією 24 615,36 гривень; - заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 0,00 гривень. У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання в сумі 77102,93 гривень, відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано: 1 330,82 гривень 3% річних за користування грошовими коштами за період з 29.07.2021 р. по 23.02.2022 р. (розраховано за формулою [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]), та 4 901,02 гривень інфляційних втрат за період з 29.07.2021 р. по 23.02.2022 р. ([Індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]). В зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПАРІС» (ідентифікаційний код: 38962392) заборгованість в сумі 83 334,77 гривень, що складається з: 42113,06 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10374,51 гривень - заборгованість за процентами; 24615,36 гривень - заборгованість за комісією; 1330,82 гривень 3% річних за користування грошовими коштами за період з 29.07.2021 р. по 23.02.2022 р.; 4 901,02 гривень - інфляційних втрат за період з 29.07.2021 р. по 23.02.2022 р., а також судові витрати. 11.10.2024 року до суду подано представником відповідача [PERSON] , [PERSON] , відзив на позов, в якому зазначено про те, що споживчий кредит було надано [PERSON] на строк до 22.10.2021 року. З пред`явленими вимогами, відповідач не згоден, виходячи з наступного. Відповідачем на погашення заборгованості банку за споживчим кредитом здійснено останній платіж 20.02.2020 року. Після цієї дати платежі на погашення споживчого кредиту не здійснювалися. Після цієї дати та не сплати чергового платежу 22.03.2020 року, згідно Графіку платежів, АТ «РВС БАНК» на мою [PERSON] направлялася письмова вимога щодо погашення неповерненої наявної заборгованості за сумою споживчого кредиту, нарахованих процентів за його користування та плат за обслуговування кредитної заборгованості, а також сум штрафних санкцій, передбачених Договором. Первісний кредитор - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РВС БАНК» скористався наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України та п.п. 7.7.3.5. Публічної пропозиції правом та пред`явив до відповідача, як до позичальника вимогу про дострокове погашення кредитних зобов`язань. Надіславши [PERSON] після 22.03.2020 року вимогу про дострокове погашення заборгованості, АТ «РВС БАНК» змінило строк виконання основного зобов`язання у сторону зменшення. Виходячи з означеного вище, вже неможливо вважати, що відлік позовної давності має обраховуватися з 29.07.2021 року чи з 22.10.2021 року. Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 29.07.2021 року первісним і новим кредиторами договору ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ за кредитним договором для ТОВ «ФК «ПАРІС» строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК», тобто з 22.03.2020 року, при чому по кожному окремому щомісячному обов`язковому платежу згідно Графіку платежів. Аналогічного висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року по справі № 523/10225/15-ц. Таким чином строк позовної давності у 3 роки за несплатою чергового платежу 22.03.2020 року сплив 22.03.2023 року. Аналогічно за подальшими платежами строки позовної давності у 3 роки за їх несплатою спливли 22.04.2023, 22.05.2023 і т.д. Так як позов до суду подано 12.09.2024 року, представник позивача просить відмовити у позові, застосувавши позовну давність до пред`явлених позовних вимог. У відповіді на відзив від 14.10.2024 року представник позивача ТОВ «ФК» Паріс» Дячок С.М. вказав факт укладення Договору та надання відповідачу кредиту підтверджується наданими позивачем доказами та в свою чергу не спростовуються відповідачем. Щодо твердження відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності встановлених ст. 257 ЦК України. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». В свою чергу Постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України діє карантин. Карантин неодноразово було продовжено та він діяв до 30.06.2023 року. Крім того, відповідно до умов Заяви-Договору № 0042794 від 22.10.2019 року укладеної з відповідачем, строк на який надавався кредит 24 місяці, тобто до 22.10.2021 року, тому Позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах строку встановленого ст. 257 ЦК України. Виходячи з викладеного, ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулось з позовом до відповідача про стягнення боргу в межах строку позовної давності, тому доводи відповідача щодо пропуску строків позовної давності є необґрунтованими. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовільнити. У письмовому запереченні від 31.10.2024 року представник відповідача Красюк І.В. строк позовної давності у 3 роки за несплатою чергового платежу 22.03.2020 року сплив 22.03.2023 року. Аналогічно за подальшими платежами строки позовної давності у 3 роки за їх несплатою спливли 22.04.2023, 22.05.2023 і т.д. Єдине, що зазначено позивачем у відповіді на відзив, так це посилання на Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, яким доповнено ЦК України з приводу продовження строків, визначених відповідними статтями Кодексу на період дії карантину. Посилання позивача на Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року є недоречним, оскільки після укладення 29.07.2021 року первісним і новим кредиторами договору про відступлення права вимоги за кредитним договором для ТОВ «ФК «ПАРІС» строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК», тобто з 22.03.2020 року, при чому по кожному окремому щомісячному обов`язковому платежу згідно Графіку платежів. Це означає, що зазначений вище Закон України станом на 22.03.2020 року ще не набув чинності і його дія на цю дату не розповсюджується, як і на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим законом в тому числі і перебіг строків позовної давності. Отже залишається підтвердженим той факт, що строк позовної давності у 3 роки за несплатою чергового платежу 22.03.2020 року сплив 22.03.2023року. Аналогічно за подальшими платежами строки позовної давності у 3 роки за їх несплатою спливли 22.04.2023, 22.05.2023 і т.д. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ПАРІС» щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості у сумі 83 334,77 гривень в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві вказав про підтримання позову та можливість розгляду справи без його участі. До початку проведення судового засідання представником відповідача [PERSON] , Красюк І.В., надано суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав, просив врахувати підстави, вказані у відзиві та інших процесуальних заявах по справі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, зазначає наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 22.10.2019 року між АТ "РВС БАНК" та [PERSON] підписано заяву-договір №0042794 від 22.10.2019 року про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "РВС БАНК" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичної осіб (а.с.49). Відповідно до умов договору, сума споживчого кредиту становить 51282 грн. 05 коп. Строк дії кредиту - 24 місяці. Процента ставка фіксована - 18 % річних. Разова комісія при видачі кредиту складає 2,5 % від суми наданого кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту становить 3 % від суми наданого Кредиту (а.с.49). Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів за договором №0042794 від 22.10.2019 року підтверджується меморіальними ордерами №7230, №7231 від 22 жовтня 2019 р. (а.с.60). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 29 липня 2021 року між АТ "РВС Банк", як первісним кредитором, та ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС", як новим кредитором, укладено договір про відступлення права вимоги №29072021/1. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1 договору відступлення, первісний Кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними договорами зазначеними в Додатку N 1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "РВС БАНК" та боржниками. Права вимоги за Кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання Сторонами Акта прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.54). Згідно витягу з Додатку № 1 до Договору №29072021/1 про відступлення прав вимоги від 29.07.2021 року, до ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС" від АТ "РВС Банк" перейшло право вимоги за договором №0042794 від 22.10.2019 року укладеного з [PERSON] . За\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Як вбачається із кредитного договору, між кредитодавцем та позичальником було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо комісійної винагороди. Оскільки відповідачу були надані кошти на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються\~Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до п. 17 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів"\~послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів. Відповідно до ч. 8\~ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені\~Постановою Національного банку України N 168 від 10.05.2007 року\~визначає, що Банк не має права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі N666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункти договору кредиту про сплату комісії, що за підрахунками позивача становить 24615 грн. 36 коп., є нікчемними. Умови кредитного договору, які передбачають сплату комісій, є нікчемними та визнання їх недійсними судом не вимагається, а тому, стягнення комісії у судовому порядку є неприйнятним. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, інфляційними втратами та 3% річних у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 625 Цивільного кодексу України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. Відповідно до\~статті 625 Цивільного кодексу України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. Зі змісту наведеного позивачем розрахунку заборгованості убачається обґрунтування наявності у відповідача [PERSON] заборгованості у сумі: 42113,06 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10374,51 гривень - заборгованість за процентами; 1330,82 гривень 3% річних за користування грошовими коштами за період з 29.07.2021 р. по 23.02.2022 року; 4901,02 гривень - інфляційних втрат за період з 29.07.2021 р. по 23.02.2022 року. Проте, з наведеним у позові нарахуванням 3% річних та інфляційних втрат з 29 липня 2021 року до 23.02.2022 року, суд погодитись не може, виходячи з того, що строк дії кредитного договору, який діяв до 22.10.2021 року (дата укладення договору 22.10.2019 року+24 міс. строк дії договору), був змінений позивачем, шляхом направлення 29.07.2021 року позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дня одержання від банку повідомлення про таку вимогу шляхом направлення повідомлення, згідно з положеннями договору. Але, доказів отримання банком вказаного повідомлення, суду не надано, тому датою закінчення строку дії кредитного договору слід вважати 29.08.2021 року. Строк дії договору змінився за минуванням тридцятого дня з дати, зазначеної на вимозі, яка надається банком при відправленні позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. З огляду на викладене, суд зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, за формулою наведеною вище, 3% річних та інфляційні втрати в період з 30.08.2021 року до 24.02.2022 року (дата, що передує введенню на території України воєнного стану), враховуючи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким закріплено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача: 42113,06 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10374,51 гривень - заборгованість за процентами, а також, в період з 30.08.2021 року до 24.02.2022 року: -інфляційні втрати у сумі 2\~766,66 грн. - 3% річних 616,12 грн. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності. Встановлення початку перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності визначається в\~статті 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). Як вбачається з заяви-договору №0042794 від 22.10.2019 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "РВС БАНК" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичної осіб сторони визначили строк дії кредитного договору у 24 місяці. 29 липня 2021 року позивачем направлена вимога позичальнику [PERSON] про дострокове повернення заборгованості по вказаному кредиту протягом 30 днів. Тобто, строк дії кредитного договору було змінено кредитодавцем до 29.08.2021 року. З 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року діяли положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким визначалося, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, а саме з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан у зв`язку з яким з 17.03.2022 року набув чинності п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким зі змінами в \~редакції Закону\~№ 3450-IX від 08.11.2023,\~яким встановлено,\~що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан на території України введений 24.02.2022 року, неодноразово продовжувався, не переривався, і діє до теперішнього часу. З огляду на викладені обставини, зважаючи на те, що останній платіж відповідачем за кредитним договором, зі зміненим строком дії даного договору до 29.08.2021 року, сплачено 20.02.2020 року, строк позовної давності позивачем при зверненні до суду з позовом 12.09.2024 року, не є пропущеним, з підстав розповсюдження положень щодо продовження таких строків на строк дії карантину, та їх зупинення на строк дії воєнного стану на території України. Таким чином, позивач звернувся із позовом до суду до відповідача [PERSON] 12.09.2024 року, тобто в межах строку, встановленого\~ст. 257 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір у сумі 1624 грн. 06 коп., у зв`язку із частковим задоволенням пред`явлених вимог. На підставі викладено, ст.ст. 526, 527, 611, 612, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial