Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - заявник-2, [PERSON] ) звернулись до суду зі спільною заявою, в якій просять розірвати шлюб, зареєстрований 31.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1415. В обґрунтування заяви зазначають, що 31.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1415. Від шлюбу заявники мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося; з 05.01.2024 року сім`я розпалась через втрату довіри, почуття любові, поваги та взаєморозуміння; тривалий час заявники не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету, а тому фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Сторонами у справі 22.07.2024 було укладено письмовий договір щодо здійснення батьківських прав та обов`язків. Вказаний документ відповідає дійсній волі подружжя. Отже, оскільки відновлення спільного життя між [PERSON] та [PERSON] неможливе, відтак об`єктивних підстав для його збереження немає. Заявники вважають, що подальше збереження шлюбу зашкодить спільним інтересам подружжя та інтересам спільних дітей, відтак шлюб між заявниками повинен бути розірваний. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2024 року відкрито провадження в порядку окремого провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено судове засідання на 26.03.2025 року. В судове засідання заявники не з`явились; про день, час, місце розгляду заяви повідомлені належним чином; в матеріалах справи міститься їх заява про розгляд справи за їх відсутністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Як визначено у ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Як визначено у ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як визначено у ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 31.10.2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1415 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] . У шлюбі народився: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.07.2010 року, серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1147; донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.06.2018 року, серії [NUMBER] , виданим Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінням юстиції у м. Києві, актовий запис № 2912. Згідно договору між батьками про порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків від 22.07.2024 року, сторони досягли згоди щодо виховання, утримання та місця проживання спільних дітей - [PERSON] та [PERSON] . При розгляді справи суд встановлює чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору. Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи викладене, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, а саме, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинені, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та дитини, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved