Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

У грудні 2024 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позов звернулося Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі також позивач, банк), поданим в його інтересах представником Івановою Оленою Вікторівною до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~9544726980 від 29.05.2020 у розмірі 99\~343,70 грн, з яких: 5\~099,85 грн за тілом кредиту, 0,05 грн за річними процентами, 94\~243,80 грн за щомісячними процентами. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору первісним кредитором відповідачу надано кошти (кредит). У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу передано позивачу. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту та процентів за користування ним, банк звернувся з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 27.12.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 17.02.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про перехід до розгляду справи з викликом сторін. У відзиві представник відповідача повністю заперечує проти задоволення позову. Посилається на те, що за кредитним договором первісному кредитору заборгованість погашено у повному обсязі. Зазначила, що позивачем не підтверджено належними доказами факт переходу права вимоги від клієнта до фактора. Надання правничої допомоги представник позивача оцінила в 25\~000 грн. Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив та заперечення проти розміру судових витрат, понесених відповідачем, не скористався. Ухвалою суду від 18.02.2025 розгляд справи продовжено у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Судове засідання призначено на 05.03.2025, а потім відкладено на 19.03.2025. У судове засідання, 19.03.2025, представник позивача та відповідача, належним чином повідомлені, не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Представник відповідача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відтак,суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що 29.05.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~9544726980 в письмовій формі, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 150\~093,79 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту 24 місяці, розмір щомісячної процентної ставки 2,99%, розмір річної процентної ставки 0,01%. Позивач зазначає, що кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, згідно з умовами договору. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконав, тіло кредиту та нараховані на нього проценти не повернув. 02.06.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (клієнт) та Акціонерним товариством «Таскомбанк» (фактор) укладено договір факторингу №\~ТАСЦФР-10-2016 відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до відповідача [PERSON] за кредитним договором №\~9544726980 від 02.06.2020. Мотиви прийнятого рішення. Так, основними засадами (принципами) судочинства, визначеними ч.\~3 ст.\~2 ЦПК України є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність судового розгляду справи. Відповідно до ч.\~1-4 ст.\~12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.\~1, 2 ст.\~13 ЦПК України). З аналізу наданих сторонами доказів, випливає, що між відповідачем та первісним кредитором був укладений кредитний договір. У подальшому, на підставі договору факторингу, право вимоги за кредитним договором передано позивачу. При цьому позивачем до суду не було надано договір факторингу та акт приймання-передачі реєстру боржників до нього. З цього приводу суд зазначає, що факт надання\~/\~отримання кредиту, оплати за кредитом, період нарахування та сплати процентів, неустойки, комісій тощо є предметом доказування у справах цієї категорії. У разі передачі права вимоги від клієнта до фактора, окрім зазначеного, підлягають доказуванню обставини фактичної передачі права вимоги позивачу відносно відповідача, та підтвердження цього факту належними доказами, зокрема договором факторингу, акту приймання-передачі до нього прав вимоги, реєстру боржників та здійснення оплати фактором клієнту за цим договором. Як установлено судом, представником позивача до матеріалів справи не долучено договір факторингу №\~ТАСЦФР-10-2016 від 02.10.2020, акт приймання-передачі до нього прав вимоги, реєстр боржників та документів на підтвердження оплати фактором клієнту за цим договором. Відповідно до ч.\~1,\~3 ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: approved