Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

30 вересня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»(\~далі - ТОВ «БІЗПОЗИКА») звернулося до суду з позовом, в якому зазначило, що 25.06.2023р. з [PERSON] в електронній формі був укладений Договір №468533-КС-002 про надання кредиту, який був підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За його умовами позивач, як кредитодавець, надає відповідачу, як позичальнику, кредит у розмірі 16000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил надання грошових кошів у кредит. Згідно умов договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15184513 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку користування кредитом, процентна ставка нараховується на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Взяті на себе зобов`язання позивач виконав надавши [PERSON] грошові кошти в сумі 16000,00 грн. шляхом їхнього перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів. В свою чергу відповідач свої зобов`язання по укладеному договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 14.09.2024р. виникла заборгованість в розмірі 69494,60 грн., з яких: 16000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 51094,60 грн. сума прострочених платежів по відсотках, 2400,00 грн. сума прострочених платежів за комісією. За вказаних обставин та зважаючи на те, що в добровільному порядку [PERSON] жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості не вчиняє, позивач просив захисти його права, як кредитора та стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також понесені судові витрати на сплату судового збору. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 10.10.2024р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження, призначено перше судове засідання з викликом сторін. Витребувано у АТ КБ «Приват Банк» докази, які б підтверджували/спростовували факт випуску банківської карти № [NUMBER] та відкриття банківського рахунку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти № [NUMBER] за період з 25.06.2023 року по 10.12.2023 року. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву. 04.12.2024р. представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив, в якому просив позовну заяву задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» лише заборгованість за кредитом. В задоволенні решти вимог просив відмовити. Свою позицію мотивував тим, що питання накладення електронного підпису та перевірка особи має здійснюватися відповідно до визначених чинним законодавством положень. Надсилання повідомлення з мобільного телефону не може жодним чином ідентифікувати особу, яка його надсилає. Мобільний телефон абонента мобільного зв`язку не є авторизованим, тобто не можливо точно вважати, що конкретний номер телефону належить конкретній особі. На даний час в Україні діють офіційні системи ідентифікації особи у віртуальному просторі. Такими є: Дія, ID.GOV.UA, BankiD, кваліфікований цифровий підпис, хмарний цифровий підпис та інше. При обраному позивачем способі укладення договору не можливо чітко встановити, які саме правила були надані для ознайомлення відповідачу, які основні умови надання кредиту було погоджено сторонами, адже отримане смс-підтвердження лише підтверджує, що відповідач на щось погодився, а може взагалі це було смс-підтвердження ідентифікації номеру телефону, без обов`язку укладення договору. Враховуючи відсутність належного та допустимого доказу ознайомлення із умовами кредиту та його основними частинами вважаємо неправомірним нарахування та стягнення процентів та комісії за надання коштів. Також вказав, що питання щодо достовірності відомостей, які мали місце у певний час, а саме коли відповідач отримував безпроцентну позику, як він вважав, позивачем не надано. Офіційний веб портал зазначений позивачем має динамічне оновлення даних, тобто може змінюватися кожної миті в залежності від закладених алгоритмів, а також може змінюватися для кожного користувача окремо. Вказане значить, що кожний елемент веб-порталу може бути змінений кожного моменту в залежності від необхідностей і потреб його власника. Але враховуючи, що відповідач дійсно отримав кошти, то питання повернення 16000 є цілком законним та логічним. Представник відповідача також вважає, що умови на веб-порталі не можуть бути застосовані судом, адже у заявці відсутня інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті, саме в такому вигляді. Більше того, сам позивач неодноразово змінював їх, що можна відслідкувати через історію змін на вебпорталі, а тому мав можливість подати до суду примірник таких умов, який може містити положення, які є менш сприятливими для позичальника, і взагалі не були йому відомі. Вважає, що позивач не підтвердив, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні заявки, так як на поданому позивачем екземплярі відсутній підпис позичальника, як фізичний так і з використанням електронних довірчих послуг. Посилаючись на вказані обставини представник відповідача вважає, що позов можливо задовольнити частково, стягнувши виключно отримані від позивача кошти. 04.12.2024р. ТОВ «БІЗПОЗИКА» подало відповідь на відзив, в якому вказало, що з відзиву представника відповідача вбачається визнання наступних юридичних фактів: укладення кредитного договору з позивачем; отримання кредитних коштів за кредитним договором; наявність заборгованості за кредитним договором. Сторона відповідача не заперечує щодо часткового задоволення позову. Позивач звертає увагу на те, що всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту, а у кредитному договорі. Кредитний договір був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, що вказує на його згоду з умовами надання коштів в кредит в тому числі і щодо розміру та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, а також комісії. В зв`язку з цим наполягали на задоволенні їхніх позовних вимог в повному обсязі. 27.01.2025р. представник відповідача Репало О.О. подав письмові заперечення, в яких зазначив, що зазначене у відзиві прохання задовольнити позовні позов частково не є визнанням усіх обставин та умов кредитного договору. Відповідач не підтверджує усі обставини, на які посилається позивач, зокрема наявність та правомірність нарахованої заборгованості, а також факт належного укладення кредитного договору згідно чинного законодавства. Відповідач визнає, що отримав кредитні кошти від позивача, але на інших умовах та в межах інших часових проміжків. У позовній заяві та відповіді на відзив позивачем стверджується, що відповідач підтвердив своє волевиявлення вступити у кредитні договірні правовідносини з ТОВ «Бізнес Позика» шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору, що був надісланий на мобільний телефон позивача за допомогою системи СМС. При цьому, позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про факт відправки такого смс повідомлення на номер мобільного телефону відповідача. Всі надані докази лише підтверджують, що на якийсь номер телефону, жодним чином не ідентифікувавши власника такого номеру, відправлено повідомлення, можливо із вказаним змістом, також не доведено хто саме користувався на той конкретний момент цим номером телефону. Крім цього, вважає, що відсоткова ставка порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних відносин та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку НБУ. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який письмовим клопотанням просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та просив його задовольнити лише в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 16000,00 грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити з підстав, вказаних ним у відзиві та у запереченнях. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 червня 2023 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» в особі директора Горбаня О.О. з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони, уклали Договір про надання кредиту №468533-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Підписання договору відповідачем було здійснено одноразовим ідентифікатором G-2512, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта. За умовами договору, передбаченими п.2.1 слідує, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 16000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту становить 24 тижні. Процентна ставка фіксована та в день становить 2%, а знижена становить 1,15184513. Комісія за надання кредиту 2400,00 грн. Термін дії договору до 10.12.2023р. Пунктом 3.2 договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та додатку №1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче. Зі змісту інформаційної довідки від 13.09.2024р. слідує, що ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція по видачі коштів від ТОВ «Бізнес Позика» [PERSON] в сумі 16000,00 грн. на банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] згідно до умов кредитного договору № 468533-КС-002 від 25.06.2023р. Вищевказані відомості узгоджуються з інформацією, яка була надана АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду від 10.10.2024р. про витребування доказів. Так, з листа АТ КБ «Приват Банк» від 20.11.2024р. № 20.1.0.0.0/7-241114/71231 вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ). Випискою по даному рахунку підтверджується зарахування коштів від ТОВ «БІЗПОЗИКА» 25.06.2023 року в сумі 16000,00 грн. Відтак, вказані обставини в сукупності підтверджують належне виконання позивачем зобов`язань за умовами укладеного договору. Згідно п. 3.2.3 договору вбачається погоджений сторонами графік платежів, за яким повернення кредиту, сплата процентів та комісії розрахована на 12 платежів, а загальна сукупна вартість кредиту, за умови своєчасної та повної оплати, становить 41640,00 грн. Як слідує з розрахунку заборгованості за кредитом, [PERSON] жодних платежів на повернення суми кредиту, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісії не здійснював. Таким чином, позивачем було доведено, що умови укладеного з [PERSON] кредитного договору щодо своєчасно та повного повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії, позичальником, відповідно до графіку платежів, виконані не були, що призвело до виникнення в нього заборгованості, розмір якої, згідно наданого розрахунку, станом на 14.09.2024р. становить 69496,60 грн. та складається з: 16000,00 грн. заборгованість за кредитом, 51094,60 грн. заборгованість за відсотками, 2400,00 грн. заборгованість за комісією. Згідно ст.. 626 ЦК України, договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 ст. 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа\~з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону,\~є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним\~з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції\~в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані\~з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання\~\~є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Згідно ст.. 4, 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовою зокрема вважається послуга з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Статтею 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому\~Законом України\~"Про електронну комерцію". Відповідно до\~статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено\~статтею 526 Цивільного кодексу України. Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України.\~Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором.\~Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. При цьому, судом, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.\~ Таким чином, судом в даній справі було встановлено, що [PERSON] з фінансовою установою ТОВ «БІЗПОЗИКА» було укладено електронний договір, за яким відповідачем було отримано фінансові послуги з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Взявши на себе обов`язок з повернення кредитних коштів, сплати процентів за їхнє використання та комісії, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Відтак, за даних обставин, суд вважає, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від [PERSON] , як позичальника, повернення суми кредиту, що залишилась та сплати належних йому процентів і комісії. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗПОЗИКА» є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. З приводу заперечень представника відповідача, викладених у відзиві та запереченнях, суд зазначає наступне. Так, заперечуючи проти позовних вимог, [PERSON] посилався на те, що надсилання повідомлення з мобільного телефону не може жодним чином ідентифікувати особу, яка його надсилає. Мобільний телефон абонента мобільного зв`язку не є авторизованим, тобто не можливо точно вважати, що конкретний номер телефону належить конкретній особі, а тому вважав недоведеним факт укладення кредитного договору з позивачем саме [PERSON] . Крім цього, посилався на відсутність належного та допустимого доказу ознайомлення позичальника із тією редакцією Правил відкриття кредитної лінії, яка була долучена до позову, з огляду на можливість її зміни позивачем в будь-який час в односторонньому порядку. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Верховний Суд у справі № 234/7159/20, вказав, що оскільки оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З долученої до позовної заяви візуальної форми послідовності діє клієнта вбачається, що основними кроками оформлення кредитної угоди є: вхід клієнтом в особистий кабінет. Для цього клієнт використовує номер мобільного телефону та ідентифіковується в ІТС, передача інформації обраних клієнтом умов договору, підписання паспорту споживчого кредиту та інформаційного повідомлення (для цього клієнтом використовується одноразовий ідентифікатор UA-2452), запит на відправку шаблону акцепту та підписання договору клієнтом (для підпису клієнтом використовується одноразовий ідентифікатор). Тобто, укладення договору потребувало від відповідача вчинення ряду дій, без здійснення яких договір між [PERSON] та ТОВ «БІЗПОЗИКА», не був би укладений. В даній справі судом встановлено, що електронний договір №468533-КС-002 був укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим йому на номер мобільного телефону, що узгоджується з вимогами законодавства. З долученого до справи договору вбачається, що він містить персональні дані відповідача (відомості паспорта громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, реквізити банківської картки на яку кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, електронну пошту, номер телефону). Також до позовної заяви долучені світлини з зображеннями [PERSON] , який тримає в руках свій паспорт. Достовірність вказаних персональних відомостей сторона відповідача не спростовувала, їхнє незаконне використання - не доводила, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення шахрайських дій - не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладення договору. Жодних заперечень з приводу того, що [PERSON] не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору стороною відповідача висловлено не було. Навпаки, [PERSON] у відзиві підтверджував факт отримання [PERSON] на свій рахунок кредитних коштів та не заперечував проти стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 16000,00 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту, а у кредитному договорі. Відтак, посилання представника відповідача на те, що долучені до справи Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», можливо подані в зміненій редакції порівняно з тою, яка надавалась [PERSON] та що умови, вказані в цьому документі, можуть бути менш сприятливими для позичальника, і взагалі не були йому відомі, суд знаходить безпідставними та такими, що не впливають на суть спірних правовідносин. Таким чином, суд доходить висновку, що обставини укладення вищевказаного договору відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. [PERSON] був ознайомлений зі змістом кредитної угоди та з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, на власний розсуд погодився на запропоновані йому умови, в тому числі і щодо розміру та порядку нарахування відсотків і комісії. Дані умови позичальник в судовому порядку не оскаржував, кредитний договір або окремі його пункти визнати недійсними не просив, правильність нарахування йому заборгованості за відсотками не заперечував. Суд зазначає, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Матеріали справи містять докази виконання ТОВ «БІЗПОЗИКА» своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів, проте позичальник не довів належними та допустимими доказами повернення цих коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Посилання представника відповідача на необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, оскільки на його спростування відповідач не надав власного розрахунку (дивись постанову ВС від 1.07.2018р. по справі 753/7883/15). За вказаних обставин, суд не вбачає правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам в сумі 51094,60 грн. та по комісії в сумі 2400,00 грн., як про те у відзиві просив представник відповідача, а тому позов задовольняється повністю. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved