Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

30 січня 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс», в інтересах якого діє представник за довіреністю Владко Роман Олегович, звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 108945,05 грн та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 21.12.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі «Банк», «Клієнт» «Первісний кредитор») та [PERSON] (надалі «Відповідач», «Позичальник», «Боржник») було укладено кредитний договір №Р36.12892.003489733 (надалі Кредитний договір). Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 56 802,00 грн, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 48 місяців, Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 18,5% річних. Додатково позивач зазначає, що підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public -contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов Кредитного договору, АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання щодо видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Водночас відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Кредитного договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» ( попередня назва - «Росвен Інвест Україна) ( далі «Позивач», «Фактор») було укладено договір факторингу №01.02- 31/23. Відповідно до розділу 2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. Зокрема, як стверджує позивач, згідно договору факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлене право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором №Р36.12892.003489733 від 21.12.2017. Крім того, позивач звертає увагу суду, що до договору факторингу №01.02-31/23 було складено 3 Реєстри боржників: Реєстр Боржників №1, Реєстр Боржників №2 і Реєстр Боржників №3, які є дуже об`ємними документами загальним об`ємом 502 сторінки або 251 аркушів і стосуються прав вимог за 11 794 кредитними договорами. На підтвердження вищенаведеної інформації позивач додав до заяви копії першої і останньої сторінки відповідних Реєстрів боржників і сформований Витяг з реєстру боржників, який стосується саме заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Р36.12892.003489733. Як зазначає позивач у мотивувальній частині позову, згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс», станом на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом - 43 722,27 грн; заборгованість за відсотками - 25 435,49 грн, та заборгованість за іншими процентними платежами - 39 787,29 грн, а всього - 108 945,05 грн. Саме означену суму заборгованості за Кредитним договором позивач просить суд стягнути із відповідача, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2025 року позовну заяву ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси. Статтею 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2025 року означеній позовній заяві присвоєно номер провадження 2/711/1061/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 30 хв 18 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і [PERSON] як його представника, що були отримані цими учасниками справи 23.02.2025 о 15 год 10 хв 13 сек (а.с.106 зворот, 107 зворот). Водночас представник позивача Владко Р.О. разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував, а також позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.88-89). Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання 18\~березня 2025\~року о\~11\~год 30\~хв не\~з`явився,\~про причини\~неявки не\~повідомив,\~хоча про\~місце,\~день і\~час розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~заяв чи\~клопотань про\~проведення судового\~засідання без\~його участі\~до суду\~не подав,\~відзиву до\~суду не\~направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку із цим 18 березня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 21 грудня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Р36.12892.003489733 (далі Кредитний договір), відповідно до п.1.1-1.4 якого сторони обумовили суму кредиту 56802,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строк кредиту 48 місяців, процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 9% (Маржу Банку). Крім того, у п.1.10 Кредитного договору сторони обумовили, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку чи електронного зв`язку, опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунках позичальника, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Також із п.6.1 Кредитного договору суд встановив, що сторони цього правочину обумовили строки повернення суми кредиту щомісячними платежами, починаючи із 21.01.2018 і закінчуючи 21.12.2021, по 3026,81 грн, а останній платіж 3026,69 грн, що включає тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та комісію. Із безпосередньо дослідженого Кредитного договору суд встановив, що у розділі «Підписи сторін» містяться реквізити та підпис позичальника [PERSON] , а також підпис останнього, яким підтверджується факт отримання ним оригіналу цього договору (а.с.12-14). Крім того, із дослідженого паспорту споживчого кредиту суд встановив, що між сторонами означеного правочину обумовлено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, а також розмір платежів та додаткових і супутніх послуг кредитодавця, зокрема: ліміт кредиту: 56802 грн, строк кредитування: 48 місяців, процентна ставка: 18,5%, тип процентної ставки: змінювана, випуск БПК до поточного рахунку: 100 грн, згідно тарифів банку; плата за обслуговування кредитної заборгованості: 2,35% щомісячно від початкової суми кредиту, загальні витрати за кредитом: 96944,63 грн, реальна річна процентна ставка: 97,94425965% (а.с. 18). Із заяви на перерахування кредитних коштів від 21.12.2017 суд встановив, що відповідач доручив ПАТ «Ідея Банк» відповідно до Кредитного договору перерахувати кредитні кошти на банківський рахунок, відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», банківська картка: [NUMBER] (а.с.21). Із копій ордерів-розпоряджень №1,2 від 21.12.2017 суд встановив факт отримання позичальником [PERSON] від АТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 48342,13 грн та 8459,87 грн відповідно на виконання умов Кредитного договору (а.с.31). Також із довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, станом на 25.07.2023, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що заборгованість відповідача перед означеною банківською установою згідно Кредитного договору становить 108945,05 грн, з яких 43722,27 грн заборгованість за основним боргом, 25435,49 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, та 39787,29 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.37). Із виписки по Кредитному договору від 25.07.2023, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що відповідачем здійснено наступні погашення заборгованості, з метою виконання умов означеного правочину останнім: 6090 грн (23.08.2018), 3000 грн (04.04.2018), 3090 грн (10.05.2018), 4010 грн (04.06.2018), 2000 грн (12.07.2018), 3300 грн (16.08.2018), 2990 грн (06.09.2018), 2800 грн (19.10.2018), 3800 грн (12.11.2018), 3000 грн (04.01.2018), 3990 грн (18.02.2019), 4600 грн (26.03.2019), 6100 грн (05.06.2019), 3990 грн (25.06.2019), 705 грн (29.10.2019) та 10490 грн (29.10.2019) (а.с.38-43). Водночас із договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 (далі Договір факторингу) суд встановив, що АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» означеного дня уклали договір, предметом якого є передача (відступ) АТ «Ідея Банк» як клієнтом ТОВ «Росвен Інвест Україна» як фактору своїх прав вимоги в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що визначені в Реєстрі боржників. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною Договору факторингу (п.2.1) (а.с.45-54). Як встановлено судом із дослідженої платіжної інструкції №9217 від 26.07.2023, ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило АТ «Ідея Банк» 11\~963\~508 грн як плату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу (а.с.59). Із витягу з Реєстру боржників №3 до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором у загальній сумі 108945,005 грн ( 43722,27 грн заборгованість за основним боргом, 25435,49 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, та 39787,29 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) (а.с.49-50). На підставі рішення Свеа Економі Кіпр Лімітед №1 від 25.03.2024 як єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» суд встановив, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.67). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №448991177471 від 26.03.2024 суд встановив, що ТОВ «Свеа Фінанс» присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 37616221, що є ідентичним кодом юридичної особи, який був присвоєний ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.85-86). Суд, безпосередньо дослідивши усі матеріали цивільної справи №707/359/25, дійшов висновку, що заборгованість за Кредитним договором у заявленому розмірі, без врахуванням заборгованості за іншими процентними платежами в сумі 39787,29 грн, підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України),\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України\~встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно із ч.1\~ст. 627 ЦК України,\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч.1 ст.\~626 та ч.1 ст.\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1,2 ст 1056-1 ЦК України,\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 \~ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України,\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За встановлених обставин, на підставі досліджених матеріалів цивільної справи, враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не у повній мірі виконував зобов`язання за Кредитним договором, не повернувши кредитодавцю основну суму боргу та, обумовлені цим правочином, відсотки за користування кредитом, тому факт порушення умов означеного договору зі сторони відповідача є доведеним стороною позивача. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від АТ «Ідея Банк» грошових коштів за Кредитним договором в сумі 56802 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання його умов у строки, передбачені цим правочином. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування ним за Кредитним договором як первинному кредитодавцю АТ «Ідеа Банк», так і його правонаступнику ТОВ «Свеа Фінанс, тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача заборгованості за Кредитним договором у сумі 69\~157,76 грн, з яких 43722,27 грн заборгованість за основним боргом, 25435,49 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за іншими процентними платежами, що нараховані позивачем за Кредитним договором, в сумі 39\~787,29 грн, суд зазначає наступне. Так, із мотивувальної частини позовної заяви суд встановив, що сума 39787,29 грн позивачем визначена як заборгованість за іншими процентними платежами (абз.1 стр.3 позовної заяви). Проте, згідно дослідженої судом копії довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, станом на 25.07.2023, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що кошти в сумі 39787,29 грн є заборгованістю за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.37). Оскільки саме первинним кредитодавцем (АТ «Ідея Банк»), станом на день укладення Договору факторингу, кошти в сумі 39787,29 грн визначені як заборгованість відповідача [PERSON] за нарахованими та несплаченими комісіями згідно умов Кредитного договору, тому суд розглядає означену позовну вимогу позивача не з призми заборгованості за іншими процентними платежами, а саме з призми заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що у мотивувальній частині позивачем не зазначено обґрунтування означеної позовної вимоги з призми умов Кредитного договору, якими його сторони обумовили інші процентні платежі і які конкретно, що позивачем пред`явлені до стягнення із відповідача в сумі 39787,29 грн. Відповідно до п.1.10 Кредитного договору сторони обумовили, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку чи електронного зв`язку, опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунках позичальника, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. У п.6.1 Кредитного договору міститься графік щомісячних платежів за Кредитним договором, в якому наявний стовпець «Комісія», що обумовлена сплатою відповідачем як позичальником щомісячно, починаючи із 21.01.2018 в сумі 1928,26 грн і закінчуючи 21.12.2021 в сумі 593,41 грн. Крім того, із дослідженого паспорту споживчого кредиту суд встановив, що між сторонами означеного правочину обумовлено, зокрема, плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,35% щомісячно від початкової суми кредиту. Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на 21.12.2017) № 1734-VIII від 15.11.2016 (далі Закон №1734), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. У ч.2 ст. 8 Закону №1734 (у редакції станом на 21.12.2017) визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Таким чином, Законом №1734 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин (21.12.2017), безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію. Водночас, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. При цьому, Закон №1734 розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Зокрема, згідно з ч.1 ст. 11 Закону №1734 (у редакції станом на 21.12.2017), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону №1734 (у редакції станом на 21.12.2017), у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування (управління) кредитом може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, а в іншому випадку, відповідно до ч.1 ст. 11 Закону №1734, така інформація надається безоплатно. Подібна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 (п.31.29), Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року в справі №727/5461/23. Згідно із ч.5 ст. 12 Закону №1734 (у редакції станом на 21.12.2017), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Так, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які підтверджували б той факт, що відповідачу щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені ним у п.1.10 Кредитного договору, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту та, що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 39787,29 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. За вказаних обставин, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 69157,76 грн. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке. Із досліджених судом матеріалів цивільної справи вбачається, що судові витрати позивача складаються лише із витрат на оплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2422,40 грн (із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0.8), що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №739 від 13.01.2025 (а.с.11). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали означеної позовної заяви не містять. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за Кредитним договором обгрунтованими і задовольнив їх на суму 69157,76 грн, що складає 63,48% від ціни позову (69157,76/108945,05), тому із відповідача на користь позивача,

Outcome: partial