Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

20.01.2025 згідно вхідної реєстрації кореспонденції представник позивача звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача про стягнення на користь позивача, який є повнолітнім сином відповідача та продовжує навчання, аліментів в розмірі 7000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є батьком [PERSON] . 22.06.2021 шлюб між батьками позивача рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано, [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.05.2021, справа №344/4647/21 стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , до досягнення ним повноліття. 11.01.2025 позивач досягнув повноліття. Після завершення навчання у Ліцеї №22, позивач вступив до Закладу вищої освіти «Університет Короля Данила», за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення», на денній формі навчання, термін закінчення навчання 30.06.2028. Оскільки позивач навчається, не має змоги самостійно себе забезпечувати та потребує додаткового забезпечення з боку батьків. Відповідач не бере участі в утриманні сина, він є особою працездатного віку, немає на утриманні неповнолітніх осіб, отримує дохід, а тому вважає, слід стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 7000 грн (а.с. 1-4). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.01.2025 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 14-15). 22.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі (а.с. 20-21). Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача, адвокат Мула Х.О., подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задоволити. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 17.03.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції від 23.01.2007 серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 23 січня 2007 року зроблено відповідний актовий запис №158. Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 6). 12.05.2021 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ухвалено стягувати з [PERSON] , в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з 29.03.2021. 22.06.2021 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.07.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 1043 розірвано, малолітнього сина залишено проживати разом з матір`ю. Відповідно до довідки № 13 від 07.01.2025, виданої ректором Закладу вищої освіти «Університет Короля Данила», [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі Університету на денній формі навчання за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення», термін закінчення навчального закладу 30.06.2028, навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб, стипендія не нараховується (а.с. 8). Згідно з договору про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра №2024/ІПЗс-44П від 19.08.2024, укладеного між Закладом вищої освіти «Університет Короля Данила» та [PERSON] , який є додатком до Договору про надання у Закладі вищої освіти «Університет Короля Данила» від 19.08.2024 №2024/ІПЗс-44П, підготовка вступника за очною (денною) формою здобуття освіти за спеціальністю 121 Інженерія програмного забезпечення (розділ І п. 1), загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 196 600 грн. (розділ ІІІ п. 1) (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1 ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами ст. ст.12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Суд враховує встановлений законом прожитковий мінімум, і визначений законом гарантований розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, і що для визначення особи такою, що не потребує матеріальної допомоги, особа має бути забезпечена на рівні мінімального прожиткового мінімуму. Дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку. Син відповідача, [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, однак продовжує навчання, навчається на 1 курсі денної форми навчання Закладу вищої освіти «Університет Короля Данила», а відтак, потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє позивача можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. При цьому, на переконання суду, несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню повнолітнього сина відповідача, який навчається та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, лише на матір дитини, на утриманні якої перебуває син. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітнього [PERSON] , який навчається на денній формі навчання, безспірно потребує матеріальної допомоги, особу відповідача, який є особою працездатного віку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати сину матеріальну допомогу не здобуто, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку. Можливості сплати аліменти на навчання позивача у більшому розмірі відповідачем не доведено. Згідно ст.191 СК України аліменти за загальним правилом присуджуються від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду, з 20 січня 2025 року. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved