Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

30 січня 2025 року [PERSON] (далі - позивач), який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , в особі представника - адвоката Кравченка Володимира Володимировича (далі - представник позивача) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав. Третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач, які перебували у шлюбі з 2009 по 20920 рік, є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 липня 2024 року задоволено позовні вимоги позивача до відповідача про визначення місця проживання сина з ним та стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. На даний час малолітній син сторін постійно проживає з батьком, перебуває на його повному утриманні, батько здійснює його виховання. Оскільки відповідач не надає належного матеріального забезпечення, харчування, медичного догляду, виховання її неповнолітньої дитини, не спілкується із нею, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини. Відповідач відзив на позов не подала. Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 26.02.2025. За клопотанням представника позивача 26.02.2025 судове засідання відкладено на 19.03.2025. В підготовче судове засідання 19.03.2025 з`явилися позивач, представник позивача, відповідач та представник третьої особи. У судовому засіданні відповідач заявила про визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечувала, правові наслідки визнання позову розуміє. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернулася до суду із заявою про визнання позовних вимог, суд, заслухавши думку учасників справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі в підготовчому засіданні. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив розглянути справу та ухвалити судове рішення у підготовчому судовому засіданні. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач позовні вимоги визнала повністю, вказала, що вона уклала новий шлюб у якому у неї народилася дитина, якій зараз 2 роки. Син від першого шлюбу [PERSON] проживає разом з батьком, категорично відмовляється спілкуватися з відповідачем. Участі у його житті, вихованні та матеріальному забезпеченні відповідач не приймає. Предмет позовних вимог до неї вона розуміє, правові наслідки позбавлення батьківських прав стосовно сина усвідомлює. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мцхієв Владислав Черменович позов підтримав, вказав, що представники Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради неодноразово спілкувалися з обома батьками малолітнього [PERSON] , обстежували житлові умови позивача, відвідували сім`ю відповідача. Вважає, що з огляду на встановлені обставини, позбавлення відповідача батьківських прав стосовно [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дитини. Судом встановлені наступні обставини справи. 23 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис №2056), який рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 вересня 2020 року по справі №750/6540/20 було розірвано (а.с. 23). За час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 26 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №205 (а.с. 24). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 липня 2024 року по справі №750/413/24 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Визначено місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25-27 зворот). Позивач на даний час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира в рівних частинах належить позивачу та його рідній сестрі - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 01 грудня 2008 року (а.с. 28-31). З 29 вересня 2022 року та по даний час, разом зі своєю неповнолітньою дитиною - [PERSON] , постійно проживає за адресою: [ADDRESS] на підставі договору найму приміщення від 29 вересня 2022 року (а.с. 45). Крім того, позивачу належить право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий № 541, який 09 листопада 2021 року було посвідчено приватним нотаріусом Куранковим K.M. (а.с. 36-38, 42-44), а також право власності на земельну ділянку, площею 0,4923 га, кадастровий номер 7422781500:05:002:0036, яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий №542, який 09 листопада 2021 року було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковим K.M., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №283768492 від 09 листопада 2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №283770492 від 09 листопада 2021 року (а.с. 39-41). 24 лютого 2021 року між [PERSON] та TOB «МАСАНИ-10» було укладено попередній договір №422-НН, предметом якого є: домовленість сторін не пізніше 45 календарних днів після здачі об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання продавцем правовстановлюючих документів укласти договір купівлі-продажу квартири, надалі «Основний договір», у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором. Орієнтовна дата введення об`єкта в експлуатацію - 1 квартал 2023 року. У відповідності до умов основного договору, об`єктом договору є квартира, яка розташована в [ADDRESS] (а.с. 32-35). Із складеної 27 грудня 2023 року ГО ВР «Сіверський Фронтир» характеристики на [PERSON] вбачається, що [PERSON] є членом громадської організації Волонтерський рух «Сіверський Фронтир» з 01 вересня 2022 року. За період членства в громадській організації, зарекомендував себе як відповідальна особа, з увагою та завзяттям ставиться до виконання своїх обов`язків та завдань. За період який він є членом громадської організації, показав, що він гарно виконує поставлені завдання не лише в звичайних, але і в стресових ситуаціях, завжди зберігає оптимізм, витримку та позитивне відношення до колег. В колективі зарекомендував себе як надійний товариш, завжди готовий надати будь-яку допомогу своїм колегам та підтримати їх в любій ситуації. Є людиною з високими моральними якостями. Не вживає спиртних напоїв, займається громадською діяльністю, а саме допомагає в забезпеченні потреб військових та цивільного населення (а.с. 51). За змістом листа КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради №01-14/03 від 02 січня 2024 року, що за даними лікаря-педіатра, декларацію на [PERSON] , [INFO] , укладала матір дитини - [PERSON] . За медичною допомогою чи консультацією матір дитини не зверталась. [PERSON] у супроводі свого батька - [PERSON] чотири рази звертався за медичною допомогою до КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради (а.с. 52). Як вбачається з довідки Комунального позашкільного навчального закладу «ДИТЯЧО-ЮНАЦЬКА СПОРТИВНА ШКОЛА «Україна» Чернігівської міської ради №161 від 27 грудня 2023 року, що [PERSON] з вересня 2023 року є вихованцем КПНЗ «ДЮСШ «Україна» Чернігівської міської ради, відділення боротьби самбо. Дитина із завзяттям ставиться до занять, не допускає їх пропусків, має певні здібності. Має багато друзів серед однолітків, товариський та добрий, з дорослими привітний та ввічливий. Відвідуванням навчально-тренувальних занять дитиною та ходом їх здійснення, придбанням спортивної форми та інвентарю займається батько - [PERSON] (а.с. 54). Крім того, з характеристики на [PERSON] , складеної 27 січня 2025 року директором Чернігівської гімназії №27 Чернігівської міської ради вбачається, що [PERSON] навчається в Чернігівській гімназії №27 Чернігівської міської ради з першого класу. За час навчання виявив достатній високий рівень знань. Програмний матеріал засвоює швидко. Найвищі досягнення має з предметів суспільно-гуманітарного циклу. На уроках активний, уважний, відповідальний. Дитина має добре розвинену пам`ять, вільно переключається з одного виду діяльності на інший, вміє зосереджуватись на суттєвих фактах. Дитина має позитивне ставлення до трудової діяльності, бере активну участь у житті гімназії. Учень стриманий, урівноважений, розсудливий, дисциплінований, самостійний, вміє контролювати себе. Завжди суворо дотримується правил поведінки, не порушує дисципліну, є прикладом для наслідування, вміє уникати конфліктів та вирішувати проблемні ситуації. Дитину виховує батько - [PERSON] , який відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома стокерні всі необхідні житлово-побутові умови для розвитку дитини. Батько підтримує постійний зв`язок із адміністрацією гімназії та класним керівником, відвідує батьківські збори, допомагає в організації позакласних заходів. У період із вересня 2024 рік по січень 2025 року, учень має лише декілька пропущених уроків з поважних причин. Про належний рівень виховання дитини свідчить його систематичне відвідування індивідуальних позаурочних занять з деяких навчальних предметів, результати чого демонструються позитивною динамікою підсумкового оцінювання (а.с. 55). Вказане підтверджує, що обов`язки по забезпеченню інтересів дитини, їх духовного і внутрішнього розвитку, освіти, виховання, лікування, тощо, повністю лежать на позивачу, в той час як матір дитини фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної матеріальної допомоги своїй дитині добровільно не надає, аліменти які були присудженні до стягнення не сплачує. Так, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного 20 січня 2025 року Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що заборгованість відповідача по аліментам становить 23341,99 грн (а.с. 56). Згідно з розрахунком заборгованості, починаючи з січня 2024 року по січень 2025 року відповідач жодного разу не сплатила аліменти на утримання спільної з позивачем дитини. Відповідач проживає від позивача та неповнолітньої дитини окремо, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної матеріальної допомоги не надає, життям неповнолітньої дитини, її навчанням, розвитком та здоров`ям не цікавиться, з дитиною фактично не спілкується. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 27 цієї Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитини до досягнення нею повноліття, не виконує на протязі всього часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на її виконання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991) вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Конвенція про права дитини у статті 12 визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ЦПК України). Критерії оцінки судом наданих сторонами доказів визначені у ст. ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідач не надає належного матеріального забезпечення, харчування, медичного догляду, виховання її неповнолітньої дитини, не спілкується із нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не зважає на ту обставину, що малолітня дитина у такому віці особливо потребує уваги та піклування збоку матері, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини - [PERSON] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У підготовчому судовому засіданні представник позивача просив не стягувати з відповідача понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Відповідач повністю визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, відтак судовий збір у розмірі 605,60 грн. підлягає поверненню позивачу.

Outcome: approved