Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Представник позивача адвокат Красіловський В.С., повноваження якого підтверджуються ордером від 19.02.2025 року серії АІ № 1827112, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 11.12.2024 року Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №\~325. Позовні вимоги мотивовані тим, що незважаючи на спільну неповнолітню дитину, однак спільне сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та спільного проживання. Кожен з них має діаметрично протилежні погляди на шлюб та сім`ю, будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Між сторонами припинено ведення спільного господарства, припинені шлюбні стосунки та припинено проживання разом. Позивач вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить його інтересам. Ухвалою суду від 24.02.2025 року відкрито провадження в даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представник позивача адвокат Красіловський В.С. у судовому засіданні просив задовольнити заявлені позовні вимоги, з викладених у позові підстав, а також вказав на неможливість примирення сторін, що зумовлено принциповою позицією [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні вказала, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог та розірвання шлюбу з [PERSON] . Додатково вказала, що саме вона була ініціатором припинення спільного проживання, оскільки в зв`язку з проявами домашнього насильства [PERSON] , вона 05.02.2025 року разом з їх спільною донькою залишила спільне місце проживання, та вважає їх примирення неможливим. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши доводи представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 11.12.2024 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №\~325, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 11.12.2024 року серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 11.12.2024 року Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач категорично налаштований на припинення шлюбних відносин та не бажає вживати заходів до примирення з відповідачем з метою збереження сім`ї, збереження шлюбу з відповідачем суперечить його інтересам, а відповідач не зацікавлена у збереженні шлюбу з позивачем. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, то бажання припинити шлюбні відносини хоча б одного з подружжя, є достатньою підставою для розірвання шлюбу, оскільки примушування як жінки, так і чоловіка до шлюбу не допускається. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що подальше\~спільне життя\~ [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Заяв від [PERSON] про відновлення дошлюбного прізвища до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст.\~141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1\~211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., що підтверджується роздруківкою АТ «ТАСКОМБАНК» від 19.02.2025 року № 1327-6236-2713-5569, роздруківка якої зберігається в матеріалах справи № 690/82/25. На підставі викладеного,

Outcome: approved