Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

У жовтні 2024 року уповноважений представник позивача звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № 2692940124 від 12.01.2024 року у розмірі 65 800,00 грн., що складається із: 8 000,00 грн. - простроченої заборгованості за тілом кредиту та 57 800,00 грн. - простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Підставою позову є порушення прав позивача, який свої зобов`язання виконав повністю, надавши відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн., однак відповідач умови договору не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в указаному розмірі, з урахуванням права нарахування процентів за фактичний строк користування кредитом, незалежно від закінчення строку дії кредитного договору. Позовна заява з додатками скерована позивачем відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) за штрихкодовим ідентифікатором ПАТ «Укрпошта» 0504080741705 (а.с. 52-53). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 80-81). Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надав. Судові засідання у справі призначалися неодноразово. У судове засідання, призначене на 24.03.2025, сторони повторно не з`явились. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, просив про розгляд справи без його участі, відповідно до якої він проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 7). Відповідач про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, скерованими на його зареєстроване місце проживання. Однак, такі повернулися на адресу суду без вручення, із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 109-110). Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відтак, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Тож, відповідач допустив повторну неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явились, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 12.01.2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про надання грошових коштів у позику №2692940124 (надалі - Договір) (а.с. 32-42). Згідно з анкети клієнта указано найменування позичальника, адресу реєстрації та проживання, РНОКПП, документ, що посвідчує особу, суму бажаного кредиту, дату його отримання, фінансовий номер телефону, номер банківського рахунку / банківської картки для перерахунку коштів « [NUMBER] » та електронну адресу позичальника «[INFO]» (а.с. 10-11). На вказану адресу електронної пошти надіслано унікальний одноразовий ідентифікатор для Паспорта кредиту «y8qxxsezx» та унікальний одноразовий ідентифікатор для підпису Договору «40mtytw4n», якими відповідач здійснив підписання Паспорта кредиту та Договору із Додатком №1, відповідно (а.с. 39, 42, 51). До укладання Договору сторони підписали пропозицію укласти договір (оферта) в якій визначили предмет Договору, порядок надання кредиту, порядок розрахунку процентів, права та обов`язки сторін, порядок та строки повернення кредиту, відповідальність та ін. (а.с. 21-29). Відповідно до п.1.1. Договору, позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику у розмірі 8 000, 00 грн. шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.5. та/або 1.6. цього Договору, його додатків (а.с. 32). Відповідно до умов Договору строк позики - 30 днів (п. 1.2.), дата надання позики - 12.01.2024 (п. 1.3.1.), дата повернення позики - 11.02.2024 (п. 1.3.2.), тип процентної ставки - фіксована (п. 1.1.3.) (а.с. 32). Пунктами 1.1.4, 1.1.5 Договору конкретизовано, що дисконтна (знижена) процентна ставка застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та складає 0,01% на день (3,65% річних), процентна позаакційна, тобто базова ставка становить 2,5% на день (912,5% річних) (а.с. 32). Відповідно пункту 1.3.3 Договору, повернення Позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (картковий) рахунок Позикодавця або через Особистий кабінет на Сайті Товариства або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів, перелік яких розміщено на веб-сайті https://finsfera.ua. Моментом зарахування оплати позики та процентів є момент (дата) зарахування коштів на банківський рахунок Позикодавця або отримання відповіді від партнера Позикодавця про зарахування коштів. (а.с. 32). Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення Договору складають: за базовою ставкою за весь строк користування кредитом - 6 000,00 грн. (п. 1.4.2.1. Договору); за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом (Позикою) - 24 грн. (п. 1.4.2.2. Договору) (а.с. 32). Відповідно до п. 1.4.3. Договору, денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: - за базовою ставкою за весь строк користування кредитом - 2,5%; - за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом (позикою) - 0,01%. Позичальник зобов`язаний повернути Товариству Позику, нараховані проценти згідно умов Договору не пізніше строку вказаного в п.1.2. та/або п.1.3. Договору (п. 1.8. Договору) (а.с. 33). Відповідно до п. 1.5. Договору, на період строку, визначеного п. 1.2. Договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,01% (з урахуванням програми лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», правил акції ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою (а.с. 33). Відповідно до п. 1.6. Договору, у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,01 % на день (з урахуванням програми лояльності ТОВ ІННОВА ФІНАНС, правил акції ТОВ ІННОВА ФІНАНС Повторний кредит) перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка у розмірі 2,5 % на день від суми позики за кожен день користування позикою (а.с. 33). Відповідно пункту 3.3. Договору у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Позики та/або процентів за користування нею, Позикодавець має право нарахувати неустойку (штраф та пеню) (а.с. 36). Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін (пункт 3.3.1. Договору) (а.с. 36). Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін (пункт 3.3.2. Договору) (а.с. 36). Відповідно пункту 3.4. Договору нарахування Позикодавцем неустойки (штраф, пені) не застосовується у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування (а.с. 36). Пунктами 4.1., 4.2. Договору передбачено, що позичальник має право продовжити строк (надалі - пролонгація) користування Позикою. У випадку ініціювання Позичальником пролонгації Позичальник сплачує Товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує Позичальник при оформленні пролонгації змінюється та визначається виходячи з позаакційної (базової) процентної ставки визначеної у пункті 1.1.5. цього Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді (додатковому договорі), укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді (додатковому договорі), що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті (а.с. 37). Відповідно до п. 4.5., 4.7. Договору сторони домовились, що після кожного продовження строку Позики, змінюється кінцева дата строку Позики та кінцева дата терміну дії Договору на відповідну кількість календарних днів. Позичальник має право здійснювати пролонгацію необмежену кількість разів (а.с. 37). Пунктом 4.9. Договору встановлено, що продовження строку користування Позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі, із застосуванням одноразового ідентифікатора, через особистий кабінет шляхом укладення додаткової угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права (а.с. 37). Пунктом 4.11. Договору встановлено, що будь-які повідомлення, інформація, комунікація між сторонами є невід`ємною частиною Договору (а.с. 37). Відповідно до п. 5.13. Договору, позичальник підтверджує, що отримав підписаний сторонами екземпляр Договору, графік платежів (таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за Договором, паспорт Позики) (а.с. 38). Відповідно до пунктів 5.15., 5.17. Договору цей Договір є електронним документом, створеним та збереженим в Інформаційно-комунікаційній системі Товариства та перетвореними електронними засобами на візуальну форму. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ (а.с. 39). Договір укладений в електронному вигляді та підписаний Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» - 40mtytw4n (а.с. 39). Відповідачем, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, також 12.01.2024 підписано додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту - 40mtytw4n, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за Договором. В указаній таблиці визначено, що сума позики становить 8024 грн., з яких: 8 000,00 грн. - тіло кредиту та 24 грн. - проценти за користування позикою (а.с. 41). Крім того, відповідачем, 12.01.2024, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором y8qxxsezx., підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 46-51). На підтвердження отримання відповідачем коштів за Договором надано копію квитанції до платіжної інструкції № 19734-1354-81579274 від 12.01.2024, відповідно до якої здійснено успішний переказ коштів на картку клієнта на суму 8 000,00 грн., маска картки [NUMBER] , ІД операції 1350722510 (а.с. 43). Інформації щодо продовження строку користування позики після 11.02.2024, тобто після закінчення строку кредитування, за ініціативою клієнта (відповідача) матеріали справи не містять. Оцінка суду. Правові відносини в сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно положень частин 3, 4, 6, 7 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається зі змісту кредитного договору, такий укладено у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», шляхом його підписання електронним підписом позичальника, з використанням позичальником одноразового ідентифікатора 40mtytw4n (а.с. 29, 31, 39, 42). За змістом норм статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» отриманої у позику за вказаним Договором грошової суми у розмірі 8 000,00 грн., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за тілом кредиту 8 000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Заборгованість за процентами позивачем розраховано на суму 57 800,00 грн. (8000,00 х 2,5% х 289 днів). Проценти нараховувалися по 28.10.2024 включно. При цьому, ТОВ «ІННОВАФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують пролонгацію Договору, тобто будь-яких повідомлень, інформації, комунікації між сторонами, що є невід`ємною частиною Договору (п. 4.11 Договору) (а.с. 37). Статтями 1046, 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У зазначеній постанові Велика Палата урахувала справу № 5017/1987/2012, у якій сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір. Установивши зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення таких процентів. Велика Палата виснувала, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк позики (строк дії договору) - 30 днів та дату повернення позики 11 лютого 2024 року. При цьому, відповідальність сторін, у тому числі позичальника, урегульована приписами самостійного розділу 3 Договору «Відповідальність сторін» у вигляді штрафу та пені. Враховуючи, що Договором визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором у встановлений ним строк, становлять 2,5%. Відтак, доводи позивача про необхідність нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитного договору, не ґрунтуються на вимогах закону. Слід зазначити, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту після прострочення виконання грошового зобов`язання нараховуються проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі, визначеному законом або договором (частина друга статті 625 ЦК України). Позику отримано відповідачем у розмірі 8 000 грн., узгоджена сторонами Договору процентна ставка - 2,5% за день та строк кредитування (строку Договору) становив 30 днів. За таких обставин сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії Договору за користування отриманими у позику коштами становить 200 грн. (8 000 грн. х 2,5%/100% = 200 грн.). Ураховуючи вищенаведене, заборгованість відповідача за відсотками за Договором становить 6000,00 грн. (200 грн. х 30 (строк дії договору). Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору (а.с. 70, 73). Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 14 000,00 грн., що становить 21,28 % (14 000,00 х 100 % : 65 800,00), а тому судовий збір у пропорційному розмірі - 515,49 грн. потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial