Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє його представник адвокат Оліферук Ж.А., звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру стягнутих на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів з до 1/6 частки від усіх доходів позивача. Ухвалою суду від 31.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 15.11.2025 від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог. 21.11.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останння наполягала на задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 21.01.2025 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду. Позовні вимоги у позові позивач обґрунтовує тим, що у нього та відповідачки [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Судовим наказом від 05.08.2020 на користь відповідачки на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі частки усіх доходів позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 14.05.2022 позивач уклав шлюб з [PERSON] , у якому народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні. Крім того, на фактичному утриманні позивача перебуває дружина [PERSON] , яка знаходиться у декретній відпустці по догляда за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Сім*я проживає у квартирі у м.Нетішин та сплачує в середньому витрати на комунальні послуги по 2000 грн. на місяць. Крім того, стан здоров*я позивача погіршився, в нього діагностовано цукровий діабет та стеноз печінки, а його дохід з часу стягнення аліментів не збільшився. Таким чином, з часу видання судового наказу склад сім*ї позивача збільшився, а матеріальне становище погіршилося, тому він просить про зменшення розміру стягнутих на користь відповідачки аліментів з до 1/6 частки від усіх доходів позивача. У відзиві на позов відповідачка [PERSON] вказала, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розмір аліментів, встановлений судовим наказом, є мінмальним, а позивач не довів погіршення свого матеріального стану, а тому відсутні підстави для зменшення аліментів, оскльки це буде суперечити інтересам дитини, а права однієї дитини не можуть порушуватися за рахунок іншої. Законом встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань з заробітної плати не може перевищувати 50 %, а у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей розмір таких відрахувань не може перевищувати 70%. Позивач не є інвалідом, має роботу на ВП «ХАЕС» та достойну заробітну плату, яка зросла з часу увхалення судового наказу, народження дітей у новому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, тим більш, що дружина позивача має отримати соціальну допомогу по народженню дітей по 41 тис. грн. на кожну. У той же час відповідачка, яка є інвалідом другої групи з дитинства, отримує невелику пенсію 2725 грн. щомісяця, самостійно виховує доньку, витрати на виховання якої зросли, у тому числі і на додаткове навчання у музичній школі. Розмір отримуваних від позивача аліментів складає приблизно 6-7 тис. грн. на місяць, а їх зменшення значно погіршить матеріальне забезпечення дитини. Також відповідачка просила врахувати, що позивач у 2021 вже після ухвалення рішення про стягнення аліментів придбав автомобіль ОПЕЛЬ Астра, а вказівка позивача про погіршення стану здоров*я та разове придбання ліків не є суттєвою обставиною, яка була б підставою для зменшення аліментів. У відповіді на відзив представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних у позові, наполягала на доведенні фактів погіршенні матеріального стану позивача, зміні сімейного стану та погіршенні його здоров*я, що є підставою для зменшення аліментів. Звернула увагу на те, що розмір окладу позивача у порівнянні з 2020 не збільшився, а розмір аліментних виплат складав більше 10 тис. грн. на місяць. У той же час наявність на утриманні двох малолітніх дітей та непрацюючої дружини значно вплаиває на розмір витрат, які несе відповідач на утримання та забезпечення своєї родини. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних у позові. Пояснив, що після стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання спільної доньки 14.05.2022 позивач уклав шлюб з [PERSON] , у якому народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які як і дружина перебувають на його утриманні. Його дохід на даний час у порівнянні з 2020 роком зріс, але не набаго, тому народження двох дітей, значно погіршує його матеріально становище внаслідок витрат на їх утримання. Також позивач визнав, що дійсно після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів придбав автомобіль за 3,5 тис. дол. США та той факт, що його дружина отримує соціальні виплати за народження дітей. При цьому за народження другої дитини дружина має право отримати первісну виплату у приблизному розмірі 10\~000 грн., проте до цих пір за такою не зверталася. Представник позивача адвокат Оліферук Ж.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, вказаних у позові. Пояснила, що судовим наказом від 05.08.2020 на користь відповідачки на утримання спільної дитини сторін - [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі частки усіх доходів позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте, 14.05.2022 позивач уклав шлюб з [PERSON] , у якому народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які як і дружина перебувають на його утриманні. Просила врахувати також, що стан здоров*я позивача погіршився, в нього діагностовано цукровий діабет та стеноз печінки, а його дохід з часу стягнення аліментів не збільшився. Таким чином, з часу видання судового наказу склад сім*ї позивача збільшився, а матеріальне становище погіршилося, що є підставою для зменшення розміру стягнутих на користь відповідачки аліментів з до 1/6 частки від усіх доходів позивача. Сторона позивача визнає, що позивач придбав автомобіль за 3,5 тис. дол. США, проте даний факт не впливає на ситуацію, яка склалася на даний час. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві на позов. Також зауважила, що права дитини не можуть бути порушені за рахунок іншої дитини. Діти позивача, які були народжені у шлюбі з [PERSON] , отримують повноцінне батьківське піклування, проживають в повній сім*ї. Позивач має постійне місце роботи та отримує достойний дохід. У той же час відповідачка, будучи інвалідом другої групи з дитинства, отримуючи лише невелику пенсію, самостійно виховує доньку, піклується про неї, намагається забезпечити її духовний розвиток, витрачає додаткові кошти на навчання дитини у музичній школі по 300 грн. на місяць, купує їй одяг та шкільне приладдя, зокрема, рюкзак 1800 грн., щоденник 500 грн., дві пари джінсів 2200 грн. та інше, про що зазначено у відзиві, а також несе витрати по сплаті комунальних послуг приблизно по 2000 грн. на місяць. Розмір отримуваних від позивача аліментів складає приблизно 6-7 тис. грн. на місяць, а їх зменшення значно погіршить матеріальне забезпечення дитини. Тому просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки адвокат Котюк Т.А. в судовому засіданні підтримала думку [PERSON] , просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві на позов. Датою прийняття рішення у даній справі є 26.03.2025, тобто дата складання повного тексту рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторони, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що у позивача та відповідачки [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.6). Судовим наказом від 05.08.2020 на користь [PERSON] на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі частки усіх доходів позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). 14.05.2022 позивач уклав шлюб з [PERSON] , у якому [INFO] народилася дитина [PERSON] та [INFO] народився [PERSON] (а.с.8-10), які проживають разом однією сім*єю (а.с.11-13). Доходи позивача за період з березня 2020 по серпень 2020 у загальному розмірі склали 127086,81 грн., за період з березня по серпень 2024 231482,05 грн., за період з липня 2024 по грудень 2024 з позивача утримано аліменти на загальну суму 48327,61 грн. (а.с.24-25, 96). Доходи дружини позивача [PERSON] згідно з податковою декларацією за 2023 склали 0 грн. (а.с.16-17). З довідок УСВП Виконавчого комітету Нетішинської МР від 14.03.2025 вбачається, що [PERSON] отримала допомогу при народженні [PERSON] за період з 01.02.2023 по березень 2025 31820 грн., а також отримала допомогу при народженні [PERSON] за період з 01.11.2024 по березень 2025 4300 грн. При цьому сторони визнали, що за відповідною заявою [PERSON] остання має право отримати ще 10320 грн. як одноразову допомогу при народженні [PERSON] . Сторони визнали, що 10.08.2021 позивач придбав автомобіль Опель Астра, 2006 р.в., за 3500 дол.США (а.с.75). Також позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.49). З медичної картки [PERSON] вбачається, що він має захворювання цукровий діабет 2 типу без ускладнень, стеноз печінки, витрати на ліки склали 716 грн. (а.с.18-23). Доходи відповідачки складаються з пенсії 2725 грн. щомісячно (а.с.45). Як свідчить податкова звітність, інших доходів, окрім аліментів, вона не отримує. Відповідачка є інвалідом 2 групи з дитинства довічно (а.с.46). Витрати відповідачки на навчання доньки у мистецькій школі склали: 2020-2021 1800 грн., 2021-2022 2250 грн., 2022-2023 2250 грн., 2023-2024 2250 грн., вересень жовтень 2024 600 грн., а загалом 9150 грн. (а.с.44). Відповідачка також несе витрати по сплаті комунальних послуг, що сторони не заперечували. Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тобто, як це вбачається з норм чинного законодавства, приведених вище, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього настільки змінився матеріальний стан, у тому числі і завдяки зміні сімейного стану, що воно впливає на його неможливість сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. Позивач поєднує підстави позову з наступними обставинами зміною сімейного стану: одруження, народження дітей, що, у свою чергу, потягло і зміну його матерілаьного стану (погіршення такого стану). Тобто позивач фактично посилається на те, що він уклав інший шлюб, від якого народилися діти, тобто, має на утриманні малолітніх дітей від іншого шлюбу та дружину, в нього погіршився стан здоров*я, у зв`язку з чим не має можливості сплачувати аліменти на користь [PERSON] у присудженому судом розмірі. Відповідачка [PERSON] поєднує заперечення на позов з тим, що позивач не довів значне погіршення його матеріального стану, а укладення шлюбу з іншою жінкою та народження дітей від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Більш того, матеріальний стан позивача на даний час не погіршився, а покращився. Тобто, обставини, викладені позивачем, не є підставою для зменшення розміру аліментів до того розміру, як про це вимагає позивач. Разом із цим, народження інших дітей не повинно обмежувати права та інтереси дітей, народжених раніше, та саме по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів. А таких доказів позивачем не надано й погіршення його майнового стану не доведено, більш того, позивач після ухвалення судового наказу про стягнення аліментів придбав автомобіль, а згідно з довідками АТ «НАЕК «Енергоатом» філії «ВП ХАЕС» від 27.09.2024 та 08.10.2024 доходи позивача за період з березня 2020 по серпень 2020 у загальному розмірі склали 127086,81 грн., за період з березня по серпень 2024 231482,05 грн., при цьому, за період з липня 2024 по грудень 2024 з позивача утримано аліменти на загальну суму 48327,61 грн. (а.с.24-25, 96), тобто на даний час фактичний матеріальний стан (реальні доходи) позивача поліпшився. Посилання позивача на декретну відпустку дружини суд не приймає до уваги, оскільки [PERSON] отримала допомогу при народженні [PERSON] за період з 01.02.2023 по березень 2025 31820 грн., а також отримала допомогу при народженні [PERSON] за період з 01.11.2024 по березень 2025 4300 грн. При цьому сторони визнали, що за відповідною заявою [PERSON] остання має право отримати ще 10320 грн. як одноразову допомогу при народженні [PERSON] . Судом також встановлено, що позивач з [PERSON] і дітьми проживають у шлюбі однією сім*єю. З матеріалів справи дійсно вбачається, що стан здоров*я позивача погіршився, він має певні захворювання, проте ним не доведено, що такі витрати на лікування значно впливають на його матеріальний стан у негативну сторону. У той же час з відзиву, наданих доказів та показів відповідачки [PERSON] вбачається та цей факт не спростовано позивачем, що її матеріальний стан і стан здоров`я дитини з моменту прийняття рішення суду про стягнення аліментів не змінився, відповідачка є інвалідом 2 групи та отримує лише невелику пенсію, при цьому має і додаткові витрати на дитину, що свідчить про потребу в допомозі від батька по утриманню дитини та можливості батька-позивача надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем не доведений факт погіршення його матеріального становища до такого ступеня, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, необхідно дійти висновку, що визначений раніше розмір аліментів є належним та достатнім, забезпечує належним чином права дитини та батька, а підстави для його зменшення відсутні. Отже, оцінюючи всі докази в сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для зменшення розміру аліментів, які були з нього стягнуті на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , а тому його позовні вимоги до відповідачки не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed