Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

04 березня 2025 року позивач звернувся до суду позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 травня 1999 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Локачинського району управління юстиції у Волинській області, актовий запис №04. Від спільного подружнього життя у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років стосунки з дружиною розладились через різні погляди на життя, цінності, ведення спільного господарства та побуту. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила свої існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Крім того, спроби примиритися результату не принесли, сімейні стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своє існування. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстровано 07 травня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Локачинського району, актовий запис № 04 та судові витрати залишити за ним. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 05 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 27 березня 2025 року з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 22). 27 березня 2025 року через канцелярію суду подав письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, термін для примирення не надавати, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з`явилася також, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, чка повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 23). Про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від неї не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 травня 1999 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Локачинського району, актовий запис № 04, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане 07 травня 1999 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 2). Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що шлюб остаточно припинив своє існування, просить розірвати шлюб. Як вбачається зі ст. ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов та будь-яких клопотань, в тому числі про примирення з позивачем, від неї не надійшло. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Клопотання позивача, заявлене у позовній заяві про залишення судових витрат по справі за ним, підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 24, 56, 110-112 СК України,

Outcome: approved