Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог? У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(далі - ТОВ «ФК " ЄАПБ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 05.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №04840-02/2022, за яким відповідач отримала від ТОВ «Інвеструм» кошти у строкове користування у розмірі 14 600 грн шляхом перерахування їх на банківську картку відповідача. 08.12.2022 року між ТОВ «Інвеструм» та позивачем також укладено договір факторингу №08122022, за яким до позивача перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором у розмірі 43825,60 грн, з яких: 14 600 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 29 225,60 грн - заборгованість по відсоткам. Також,07.02.2022 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] було укладено договір №275402 про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору відповідачці було надано кредит в розмірі 12 000 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача. Згідно п.п.2.4 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Селфі кредит» суми кредиту на користь клієнта. 29.02.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №275402 в сумі 22 944 гривень, з яких: 12 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 944 гривень - сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідно до укладеного кредитного договору №72899 від 23.02.2022 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Авіра Груп» відповідач отримала кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. 05.01.2024 року між ТОВ «Авіра груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №05012024, за умовами якого ТОВ «ФК «Авіра груп» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем, сума заборгованості за яким складє 5000 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу. Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 71 769,60 грн та судові витрати. Процесуальні дії по справі Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.65). 24.10.2024 року представником відповідача адвокатом Боднарюком В.І. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відзив обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] заперечує факт укладення вказаних договорів та отримання кредитів за цими договорами. Зазначені в позові кредитні договори, які були укладені нібито з [PERSON] , не містять реквізитів її банківської картки. В матеріалах справи відсутні докази зазначення [PERSON] відкритого на власне ім`я банківського рахунку в українському банку, на яку може бути здійснено товариствами зарахування кредиту. Також в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення [PERSON] про відступлення первісними кредиторами прав вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договорами факторингу у відповідності до укладених кредитних договорів (а.с.71-75). 25.10.2024 року від представника відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Огородника Ю.М. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що кредитні договори, які укладені між сторонами в електронній формі мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту. У відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Щодо розрахунку заборгованості та підтвердження перерахунку коштів, то у відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки їй не належить (а.с.78-84). 31.10.2024 року представником відповідача [PERSON] подані до суду заперечення на відповідь на відзив в яких зазначив, що надані позивачем розрахунки заборгованості, які виконані кредитодавцями, не відносяться до первинних документів та не містять інформацію про рух коштів та всі операції по картковому рахунку. Копії наданих платіжних доручень не є достатніми доказами для висновку про розмір невиконаного відповідачем зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків (а.с.102-103). Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Огородник ЮМ. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, просив проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.83 зворот, а.с.116). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі з підстав, викладений у відзиві на позов. Фактичні обставини встановлені судом Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.02.2022 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір про надання фінансового кредиту №04840-02/2022відповідно до умов якого [PERSON] надано грошові кошти в сумі 14 600,00 грн строком на 29 днів (п.п 1.1,1.2 Договору) до 05.03.2022 з визначенням процентної ставки 912.5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2.50 % на добу, яка застосовується у межах строку кредиту, зазначеного у п.1.2 цього Договору. Кредитний договір від 05.02.2022 року №04840-02/2022 підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] - [NUMBER] , про що свідчить п. 7 кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо її місця проживання, номер телефону, електронний підпис [NUMBER] (а.с.10 зворот). Відповідно до пункту 1.7. Договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної Клієнтом (а.с. 9). Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №04840-02/2022 від 05.02.2022 року сформовано графік платежів, згідно якого 05.03.2022 відповідач мав сплатити - 14 600 гривень суму кредиту та відсотки за користування кредитом на суму 10 585,00 гривень (а.с.11 зворот). 08.12.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №08122022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.12-15). Витягом з реєстру боржників до договору факторингу №08122022 від 08.12.2022 року підтверджено перехід боргових зобов`язань [PERSON] до позивача за кредитним договором №04840-02/2022 від 05.02.2022 року на загальну суму 43825,60 гривень (а.с.16). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №04840-02/2022 від 05.02.2022 року, розмір заборгованості [PERSON] станом на 31.05.2024, становить 43825,60 грн (а.с. 17). 07.02.2022 між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір № 275402 про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого [PERSON] надано грошові кошти в сумі 12 000,00 грн строком на 29 днів (п.п 1.3, 1.4 Договору) з визначенням стандартної процентної ставки 1.90 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку кредиту, зазначеного у п.п. 1.4 цього Договору (п.1.5.1). Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника. Відповідно до пункту 2.1. Договору, кредит надається в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (а.с.24 зворот). Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №275402 від 07.02.2022 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту, згідно якої 07.02.2022 року отримано кредит на суму 12 000 гривень, відсотки за користування кредитом на суму 5016 гривень, реальна річна процентна ставка складає 32743,28 % річних, загальна вартість кредиту - 17 016 грн. (а.с.30 ). 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.31-34). Відповідно до витягу реєстру боржників №2 до Договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 22 944,00 гривень, з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 944,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.35). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №275402 від 07.02.2022 року розмір заборгованості [PERSON] станом на 31.05.2024 року становить 22 944 гривні (а.с.36). 23 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 72899 на умовах повернення кредиту в кінці його строку, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 5 000 гривень строком на 21 день до 15 березня 2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 3,5 % на день (а.с.40-41). Кредитний договір від 23 лютого 2022 року № 72899 підписано сторонами в електронній формі, зокрема [PERSON] - одноразовим ідентифікатором AV4476 (а.с.43 зворот). 13 квітня 2022 та 25 квітня 2022 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] укладено додаткові угоди № 2 до кредитного договору від 23 лютого 2022 року № 72899, за якими строк кредитування продовжено спочатку на 39 днів, а потім на 12 днів до 05 травня 2022 року. Вказані угоди підписані [PERSON] одноразовим ідентифікатором AVKL4476 (а.с 43-44). Факт перерахування 23 лютого 2022 року грошових коштів [PERSON] підтверджено ТОВ «Платежі онлайн», яке надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків, листом від 02 липня 2024 року про переказ на картку [NUMBER] грошових коштів в розмірі 5 000 гривень, транзакція №34563-50015-42474 (а.с.95). 05.01.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ "Авіра Груп" було укладено договір факторингу №05012024, за умовами якого ТОВ "Авіра Груп" відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, включно і до [PERSON] за кредитним договором №72899 від 23.02.2022 року на загальну суму 5000 гривень (а.с.45-48). Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 23.02.2022 №72899, загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 31.05.2024 складає 5000 гривень, з яких: 5 000 гривень - тіло кредиту; 0 гривень -проценти за користування кредитом; 0 гривень - комісія (а.с.49). Позивач зазначає, що відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів за договорами не виконує, що спричинило виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач, як новий кредитор, порушує питання у цій справі. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами. Частиною другою, третьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII). Згідно з пунктами 6, 12 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо укладання [PERSON] договору про надання фінансового кредиту від 05.02.2022 №04840-02/2022 з ТОВ «ФК «Інвеструм» та договору про надання споживчого кредиту №275402 від 07.02.2022 з ТОВ «Селфі Кредит». Матеріалами справи встановлено, що укладені кредитні договори №04840-02/2022 від 05.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , №275402 від 07.02.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , підписані електронним підписом шляхом використання одноразових ідентифікаторів. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредиторів подавала заявки на отримання кредитів за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредитів, після чого кредитори надіслали їй за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використала для підтвердження підписання кредитних договорів. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитні договори не були би укладені між сторонами. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. При цьому, вказані договори підписані електронними підписами, використання яких є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. З врахуванням викладеного, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання кредитних договорів між [PERSON] та первісними кредиторами. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд враховує, що за приписами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення про договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Одночасно ст. 1046 ЦК України передбачає, що договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З системного аналізу вказаних правових норм слід прийти до висновку про те, що необхідною умовою для констатації наявності зобов`язань за договором кредиту є не лише факт укладення такого договору, що в даній справі підтверджується наданими доказами, а й доведеність, власне, перерахунку кредитних коштів позичальнику. При цьому за приписами ч.1 ст.517 ЦК України при заміні кредитора у зобов`язанні, як у цій справі, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тобто передання попереднім кредитором позивачу, як новому кредитору, документів, що підтверджують надання кредитних коштів у користування позичальника, є необхідною умовою для підтвердження переходу права вимоги до нового кредитора у зобов`язанні. Отже позивач у справі мав надати суду у підтвердження наявності у нього права вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості з відповідача: докази дійсності перерахунку попередніми кредиторами коштів кредиту на рахунок позичальника, а у разі неможливості самостійно подати такий доказ - право на обґрунтування такої неможливості та заявлення клопотання про витребування доказів судом. Разом з тим, встановивши при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами факт надання відповідачу коштів кредиту за договорами від 05.02.2022 №04840-02/2022 та від 07.02.2022 №275402, про стягнення заборгованості за якими порушується питання, на що слушно вказує представник відповідача, адже жодних документів, які б підтверджували фактичне перерахування позичальнику [PERSON] кредитних коштів за цими договорами матеріали справи не містять. Наявні розрахунки заборгованості за кредитними договорами, хоча і складені первісним кредитором, не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позивача. Таким чином у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю. Щодо укладання [PERSON] договору про надання фінансового кредиту №72899 від 23.02.2022 з ТОВ «ФК «Авіра Груп». Судом встановлено, що кредитний договір від 23 лютого 2022 року № 72899 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] підписано останньою одноразовим ідентифікатором AV4476, який було надіслано на номер відповідачки [NUMBER] , як і додаткові угоди до вказаного договору від 13.04.2022 та від 25.04.2022, які підписані одноразовим ідентифікатором AVKL4476. У договорі зазначені всі необхідні дані про особу [PERSON] необхідні для її ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону. Відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, підтвердила умови таких, після чого позикодавець надіслав їй за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону [NUMBER] (міститься в реквізитах договору та додаткових угодах) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що без здійснення вказаних дій відповідачкою кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону № 675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Також відповідачкою не надано належних доказів укладення договорів від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведених у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066 св 23). Як вбачається з умов кредитного договору від 23 лютого 2022 року №72899, зокрема пунктів 1.4, 6.2 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити банківської картки, вказаної клієнтом, і останній несе повну відповідальність за правильність вказаних ним у договорі реквізитів. Як вбачається із розділу 7 договору відповідачкою зазначено наступний номер електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] (а.с.41 зворот). Як встановлено судом, факт перерахування грошових коштів [PERSON] підтверджено листом ТОВ «Платежі онлайн» від 02 липня 2024 року про переказ на картку [NUMBER] грошових коштів в розмірі 5 000 гривень, транзакція №34563-50015-42474 (а.с.95). Заперечуючи факт отримання кредитних коштів, відповідачка будучи обізнаною про підписання кредитного договору, графіка погашення кредиту та сплати відсотків, не вчиняла дії щодо захисту, на її думку, порушених прав на отримання кредитних коштів за вказаним договором. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 31січня 2025 року у справі № 235/8060/15-ц (провадження № 61-6952св24). Відповідачкою не спростовано, що банківська картка з відповідним номером, яка вказана нею в договорі, її не належить. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи відповідачкою після укладення кредитного договору від 23.02.2022 №72899 також укладено додаткові угоди №2 від 13.04.2022 та від 25.04.2022 до вказаного договору, якими продовжено строк кредитування. Вказані угоди підписані одноразовим ідентифікатором AVKL4476 і в них також зазначені персональні дані відповідачки. За вказаних обставин надання згоди відповідачкою на укладення таких угод, зокрема щодо продовження строку кредитування, та водночас заперечення факту надання їй кредитних коштів є суперечливими. У такий спосіб відповідачка намагається уникнути належного виконання зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на 31.05.2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором від 23.02.2022 № 72899 у розмірі 5000 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту. На його спростування відповідачем та її представником не надано власного розрахунку. Щодо доводів представника відповідача про неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги новому кредитору, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Доказів сплати відповідачкою заборгованості за кредитним договором від 23.02.2022 на рахунок первісного кредитора матеріали справи не містять. Відтак за договором про надання фінансового кредиту №72899 від 23.02.2022 з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 5000 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 30.07.2024 (а.с.1). Оскільки позовні вимоги ТОВ "ЄАПБ" підлягають задоволенню частково на загальну суму 5000 грн, що становить 6,96 % від ціни позову (71769,60), тому на користь позивача з [PERSON] слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 210,74 грн (3028х6,96%).

Outcome: partial