Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 26.04.2023 року [PERSON] уклала з ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») в електронній формі кредитний договір №230426-61396-1 шляхом реєстрації на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua / https://monetka.com.ua та підписання документу електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 135576 о 15:57:35. Своїм підписом в договорі відповідач погодився з умовами договору та правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, й на умовах фінансового кредиту. Відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5000 грн., строком на 100 днів шляхом переказу на платіжну картку\~№ [NUMBER] емітовану АТ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 26.04.2023 року на платіжну катку № [NUMBER] . Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 06.03.2024 року становить 26059,83 грн, з яких: 4978,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5250,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 3,5% за кожний день користування кредитом за період з 26.04.2023 року по 26.05.2023 року, включно. Позивач зауважує, що будь-яких нарахувань відповідачеві прихованих комісій та пені по кредитному договору кредитором відповідно до чинного законодавства не здійснювалось.\~Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованість за договором №230426-61396-1 від 26.04.2023\~року станом на 06.03.2024 року в розмірі 26059,83 грн., судові витрати в сумі 2422,40 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача Руденко К.В., надав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що в позовній заяві та розрахунку заборгованості було допущено описку при розрахунку заборгованості відповідача. Так, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за Договором № 230426-61396-1 від 26.04.2023 року, станом на 21.03.2024 року, заборгованість відповідача становить 16128,72 грн., яка складається з: - 4978,00 грн. заборгованість за кредитом; - 11150,72 грн. заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 26.04.2023 року по 04.08.2023 року (включно). Зазначена заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості станом на 21.03.2024 року. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованість за договором №230426-61396-1 від 26.04.2023\~року станом на 21.03.2024 року в розмірі 16128,72 грн., судові витрати в сумі 2422,40 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, дану справу просив розглянути за відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що 26.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та відповідачем [PERSON] було укладеного договір №230426-61396-1, за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн., строком на 100 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. (а.с.12-14). Згідно п.1.4 Договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», які розміщені та сайті monetka.ua. Кредитний договір був підписаний відповідачем 26.04.2023 року шляхом введення одноразового ідентифікатора 135576 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 26.04.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією чеку №568102502 від 26.04.2023 р. (а.с.16). Згідно відповіді АТ КБ "Приватбанк" від 10.02.2025 р. №20.1.00.0/7-250131/ [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 26.04.2023 р. по 01.05.2023 р. та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] : [NUMBER] . Крім того, АТ КБ "Приватбанк" надано виписку по рахунку [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № [NUMBER] за період з 26.04.2023 р. по 01.05.2025 р., з якої вбачається, що 26.04.2023 р. на карту [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № [NUMBER] зараховано 5000,00 грн. за договором б/н від 26.04.2023 р. та рух коштів за період з 26.04.2023 р. по 01.05.2025 р. З розрахунку заборгованості за договором 230426-61396-1 від 26.04.2023 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 06.03.2024 року становить 16128,72 грн., з яких: 4978,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 11150,72 грн. прострочена заборгованість по несплаченим процентами, відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 26.04.2023 року по 04.08.2023 року (включно)\~\~(а.с.58). Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання договору, а тому вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції №1378 від 12.03.2024 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2 422,00 грн. (а.с.1). Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422, 00 грн. Враховуючи надані суду договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року (а.с.36-37) та докази щодо обсягу наданих послуг: акт приймання передачі наданих послуг №202 від 02.06.20222 р., витяг з реєстру №1 до акту приймання передачі наданих послуг №202 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг, платіжна інструкція №1099 від 12.01.2024 р. (а.с.40, 41, 42), суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу 9000 грн.

Outcome: approved