Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на період її навчання у розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення донькою двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.02.1997 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 14.02.2024. Від вказаного шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON] , яка навчається на першому курсі Державного торгівельно-економічного університету на денній формі, у зв`язку з чим не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Вказала, що донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку аліменти не сплачує, працездатний, іншої матеріальної допомоги не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою від 10.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 01.02.1997 між сторонами було зареєстровано шлюб (актовий запис № 125), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 01.02.1997 Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.02.2007 року. Рішенням Оболонського районного суду від 14.02.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з довідкою Державного торгівельно-економічного університету № 245 від 02.09.2024 [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання на факультеті торгівлі та маркетингу, термін закінчення навчання - червень 2028 року. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, потребує матеріальної допомоги обох батьків, виходячи з матеріального становища сторін, а також те, що відповідач є працездатним та позов визнав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання у Державному торгівельно-економічному університеті, тобто до червня 2028 року включно. Разом з тим, вимога в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму, не підлягає задоволенню, оскільки вимоги ч.2 ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, розповсюджується на стягнення аліментів на утримання дитини відповідного віку, у той час, як правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial