Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Прокурор Лозан І.В. подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю та просить розглядати справу в його відсутності, в зв`язку із зайнятістю в розгляді кримінального провадження. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просить розглядати справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] викликався до суд в порядку, встановленому ЦПК України. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом також\~встановлено, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 481, що підтверджується копією даного свідоцтва, набув права власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 7322086400:02:001:1633 площею 0,1429 га, яка розташована у межах Мошанецького старостинського округу Дністровського району та 16.03.2018 [PERSON] зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2018 року № 25282531. Відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області на запит керівника Дністровської окружної прокуратури №51-106-3033-23 від 07.06.2023 року відповідач [PERSON] не є громадянином України. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 16.03.2018 зареєстровано в реєстрі за № 481 вбачається, що [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП ( [NUMBER] ) є громадянином російської федерації та проживає за адресою: [ADDRESS] російської федерації. Отже відповідач, будучи іноземним громадянином, з березня 2018 року набув право власності на вказану вище земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно її не відчужив, що є підставою для припинення його права власності на вказану вище земельну ділянку та її конфіскації за рішенням суду, виходячи з такого. Так,\~статтями 13, 14\~Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом\~положень ст. 41 Конституції України,\~ст.\~ст. 319, 321\~ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до\~ч.\~1,\~2 ст.\~38\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до\~ ст.\~378\~ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці,\~особи без\~громадянства можуть\~набувати право\~власності на\~землю (земельні\~ділянки)\~відповідно до\~закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно п.\~а)\~ч.1\~ст.\~80\~Земельного кодексу\~України суб`єктами\~права власності\~на землю\~є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~81 ЗК\~України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до\~ч.1,2\~ст.\~145\~ЗК України\~якщо до\~особи переходить\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~яка за\~цим Кодексом\~не може\~набуватися нею\~у власність,\~ця ділянка\~підлягає відчуженню\~її власником\~протягом року\~з моменту\~переходу такого\~права.\~ У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Разом з тим, відповідно до п. в) ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Також п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.354 ЦК України до особи\~може бути\~застосовано позбавлення\~права власності\~на майно\~за рішенням\~суду як\~санкція за\~вчинення правопорушення\~(конфіскація)\~у випадках,\~встановлених законом. Конфісковане\~майно переходить\~у власність\~держави безоплатно,\~крім випадків,\~визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.4 ст.145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює земельні правовідносини та право власності на землю, зважаючи на те, що відповідач повністю визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Отже, суд вважає, оскільки відповідач [PERSON] , будучи іноземним громадянином, в порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровими номерами 7322086400:02:001:1633\~площею 0,1429\~га,\~тобто з 16.03.2018 року, добровільно її не відчужив, тому слід припинити його право власності на дану земельну ділянку та конфіскувати вказану вище земельну ділянку шляхом її продажу на земельних торгах. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] [INFO] \~(реєстраційний\~номер платника\~податків [NUMBER] слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. На підставі\~ ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України,\~ч.\~1,\~2 ст.\~38,\~ч.1\~ст.39\~ Закону\~України «Про\~міжнародне приватне право»,\~ ст. 354, ст. 378, ч.2 ст. 373, ч.1,2,4 ст. 374, п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України, ст.80,81, ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України,

Outcome: approved