Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Представник позивача - адвокат Кушнаренко Д.В.. який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 05.09.2024 серії АА №1140453, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.10.2015 серії КВ №005639, звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: 1) визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; 2) внести відомості про батька [PERSON] , [INFO] до актового запису від 18.12.2014 №1555, внесені органом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] . Позов обґрунтовано тим, що відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00014972150 від 27 січня 2015, відомості про батька [PERSON] були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , батьками записані мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . В період 2013-2014 років позивач та відповідач перебували у незареєстрованих сімейних стосунках, фактично вели спільне господарство та побутове життя. Проте після закінчення стосунків жодних відомостей про вагітність та народження дитини від відповідачки не надходило і позивач був позбавлений можливостей бути обізнаний про факт народження дитини. На початку 2024 року відповідачкою було повідомлено позивача про народження дитини 2014 року на ім`я [PERSON] , якому зі слів матері надано по батькові [PERSON] , оскільки батьком дитини є позивач. На підтвердження або спростування зазначених обставин, позивачем за згодою відповідачки, було проведено лабораторне дослідження на біологічне батьківство - ДНК аналіз з відібранням зразків біологічного матеріалу у [PERSON] та [PERSON] . Зазначене дослідження проводилось товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕНКОД ДІАГНОСТИК» та видано Висновок про біологічне батьківство №1УЮи0962 лабораторний номер аналізу №НЮ24-871 заключения №РІВ24- 871/С1П. Біологічне батьківство донора зразка маркованого " [PERSON] ", щодо донора зразка маркованого " [PERSON] " не може бути виключено. Проте згідно з міжнародними стандартами аналізами на встановлення батьківства, результати даного аналізу є невизначеними. Комбінований індекс батьківства 238 237 571. Ймовірність батьківства: 99,9999995803%. Ухвалою судді від 02.10.2024 року вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 12.11.2024 від відповідачки надійшла заява про визнання позовних вимог. Позивач в судове засідання наполягав на позовних вимог в повному обсязі, просив суд заяву задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо задоволення заяви. Представник Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, з урахуванням зазначених норм чинного законодавства. Положенням ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00014972150 від 27 січня 2015, відомості про батька [PERSON] були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , батьками записані мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . Відповідно до звіту по тесту на батьківство №MGU0962 лабораторний номер аналізу: №НID24- 871, номер заключення: №НID24- 871/С1F1 від 29.08.2024 року ймовірність батьківства pгаданого батька [PERSON] та дитини [PERSON] , складає 99,9999995803%. (а.с.21) Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України, передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно приписів ч. ч. 2 - 4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Враховуючи підтвердження батьківства позивача тестом на батьківство, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять зокрема державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх. Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 за №96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. На підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст.134 СК України). Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що твердження позивача про те, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, які є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення позову про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

Outcome: approved