Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. В обґрунтування позову зазначив, що розпорядженням сільського голови по особовому складу Новоолександрівської сільської ради від 20.12.2019 № 27-к «Про звільнення» [PERSON] було звільнено з посади водія Григорівської сільської ради з 21.12.2019 р. згідно ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2023 р. у справі № 331/3742/21 позивача було поновлено на посаді водія Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.12.2019 р. по 09.07.2021 р. в розмірі 76\~164,40 грн., з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Вказане рішення суду набрало законної сили 16.03.2023 р. Рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.12.2019 р. по 09.07.2021 р. було виконане відповідачем у повному обсязі. Однак, станом на дату подання даного позову рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді водія Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області не виконано. Отже, невиконання відповідачем протягом тривалого часу, а саме з 10.02.2023 р. рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2023 р. у справі № 331/3742/21 про поновлення [PERSON] на роботі має наслідком застосування приписів ст. 236 КЗпП України про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. За таких обставин, розрахунок середнього заробітку позивача за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі слід обраховувати за період з 10.02.2023 р. та наразі по день винесення рішення у справі, який на день подання позовної заяви становить 169\~309,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10.02.2023 р. по день винесення рішення у справі, розмір якого станом на 25.02.2025 р. становить 169\~309,00 грн. Ухвалою суду від 28.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають\~ задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2023 року по справі № 331/3742/21 позов [PERSON] до Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково; поновлено [PERSON] на посаді водія Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області; стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.12.2019 року по 09.07.2021 року в розмірі 76\~164,40 грн., з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів; стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2023 року по справі № 331/3742/21 набрало законної сили 16.03.2023 року. Згідно із ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Згідно із ч. 2 ст. 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника виконується негайно. Аналогічне положення міститься також у ч. 8 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. В постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 760/9521/15-ц зазначено, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. У відповідності до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2023 року в справі № 331/3742/21 в частині поновлення [PERSON] на роботі підлягає негайному виконанню, однак відповідачем не надано доказів його виконання чи того, що відповідачем вчинялись будь-які дії, спрямовані на виконання вищевказаного рішення, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі. Суд вважає необхідним визначити розмір середнього заробітку, з урахуванням вимог Порядку розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі по тексту - Порядок). Пунктом 5 Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з довідкою про суми нарахованої та виданої заробітної плати, виданою Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області № 1001 від 07.11.2023 р., заробітна плата [PERSON] за жовтень 2019 року склала 7164,30 грн., за листопад 2019 року 6838,65 грн. Кількість робочих днів за жовтень та листопад 2019 року становить 44 дні, тобто середньоденна заробітна плата складає 318,25 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі за період з 10.02.2023 року по 27.03.2025 року становить 176\~628,75 гривень, виходячи із розрахунку: 555 робочих днів затримки у поновленні позивача на роботі х 318,25 грн./день. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі підлягають задоволенню. Крім того, згідно із ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких підстав, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved