Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Представник позивача Ткаченко М.М., що діє в інтересах ТзОВ «Коллект ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 24.07.2021 між ТзОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4759834, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 10 000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника. Пропозиція (оферта) на укладення електронного договору №4759834 підписана відповідачем 24.07.2021 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису який було надіслано за допомогою CMC-повідомлення) на телефонний номер, зазначений позичальником. [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронної договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем (ТзОВ «МІЛОАН» було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000 гривень. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. 15.12.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги за № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4759834. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4759834. Відповідач в порушення умов договору, заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом не виконує, у зв`язку з чим у виникла заборгованість в розмірі 49 361 грн. 10 коп., з яких 7 875,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; 40 786, 10 грн. - відсотки; 700,00 грн. - заборгованість за комісією. Позивач просить суд стягнути із відповідача на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики в розмірі 49 361 грн. 10 коп., судові витрати, що складаються з судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2024 року позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Представник позивача, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та подано клопотання про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернувся конверти 17.12.2024 з поштовою відміткою «не вручено». Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 24.07.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4759834, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 10 000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника. Відповідно до п. 1.1 даного договору, товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленого цим договором. Згідно п.п. 1.2, 1.3, 1.4 вказаного договору, кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 10 000 грн. Строк період користування кредитними коштами складає 19 днів та починається з 24.07.2021 року дата повернення кредиту 12.08.2021 року (включно). Відповідно до п. 1.5 договору сторони визначили загальну вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12 372.00 грн. П. 15.1 вказаного договору, комісія за надання кредиту складає 700,00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту. П. 15.2 вказаного договору, проценти за користування кредитом складають 1672,00 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту. Відповідно до п. 1.7 за даним договором процентна ставка фіксована. Товариство свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів виконало повністю, кошти за кредитним договором в сумі 10 000 грн. було перераховано на банківську картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №52032605 від 24.07.2021. Відповідно до довідки про ідентифікацію договір підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] (у формі одноразового ідентифікатора) «J55235» 24.07.2021 на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №4759834 від 24.07.2021, розмір заборгованості складає 49 361 грн. 10 коп., з яких 7 875,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; 40 786, 10 грн. - відсотки; 700,00 грн. - заборгованість за комісією. 15.12.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги за №15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4759834. Відповідно до реєстру боржників від 15.12.2021 за договором №15/12-2021-22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15.12.2021, ТОВ «МІЛОАН» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржників в тому числі до [PERSON] на загальну суму заборгованості 21 404,85 грн. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4759834. Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «ТОВ «Коллект Центр» прийняло право вимоги до боржників в тому числі до [PERSON] на загальну суму заборгованості 49 361,10 грн. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» відповідачу здійснено наступні нарахування: заборгованість по основній сумі кредиту - 7 875,00 грн.; заборгованість за відсотками - 12 829,85 грн.; 700,00 грн. - заборгованість по комісії, на загальну суму 21 404, 85 грн., а станом на дату розрахунку (10.01.2023) становить 49 361, 10 грн. Розрахунок заборгованості станом на 10.07.2024 виготовлений позивачем ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за тілом кредиту становить 49 361.10 грн. Тобто, позивач ТОВ « Коллект Центр», після набуття права вимоги до відповідача жодних додаткових нарахувань не здійснював. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із заборгованості 12 372, 00 грн., 10 000.00 грн. - тіло кредиту; 1672.00 грн. - проценти за користування кредитом, строк кредитування 19 днів, комісія - 7.00% сплачується одноразово, 0,88% - за кожен день користування, що підтверджується погодженими сторонами умовами кредитування відповідно до анкети - заяви №4759834 від 24.07.2021. Таким чином, вимога позивача ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, в розмірі 12 372.00 грн., узгоджується з матеріалами справи та відповідає п. 1.3 договору про споживчий кредит №4759834, графіку платежів за договором про споживчий кредит; паспорту про споживчого кредиту №4759834. Разом з тим, вимога позивача ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 40 786, 10 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Згідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору про споживчий кредит №4759834 від 24.07.2021 року ТОВ «МІЛОАН», як фінансова установа, надало відповідачу суму позики, яку він зобов`язувався повернути у повному обсязі до 12.08.2021 року (включно). Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 12.08.2021 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Як вбачається із графіка розрахунків додаток №1 до договору про споживчий кредит №4759834 від 24.07.2021, сукупна вартість кредиту (всього до сплати) становить 12 372,00 грн. Крім того, відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 10.01.2023 за договором №10-01/2023 позивач набув право вимоги на загальну суму 21 404, 85 грн., що складається з заборгованості по основній сумі кредиту - 7 875,00 грн.; заборгованість за відсотками - 12 829,85 грн.; 700,00 грн. - заборгованість по комісії. Розрахунок заборгованості станом на 10.07.2024 виготовлений позивачем ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитом вже становила 49 361.10 грн., отже ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» здійснило донарахування відсотків після закінчення дії договору позики. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, тому заявлена ТОВ «Коллект Центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою у розмірі 40786,10 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. Як вбачається із матеріалів справи, в межах строку кредитування залишок несплачених відсотків становить 1672,00 грн., що підлягають стягненню з відповідача, а також 700.00 грн. - комісія за надання кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в порушення взятих на себе зобов`язань не виконав належним чином умови договору позики та не повернув у визначені строки отримані в кредит кошти, отже з нього слід стягнути 12 372.00 грн. заборгованості за користування кредитом. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору № 07-06/2024 від 07 червня 2024 року про надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; копію прайс-листа АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; платіжну інструкцію №0446760000 від 12.07.2024 року на суму 200 000 грн. за надання правової допомоги згідно Договору № 07-06/2024 від 07.06.2024; заявку про надання юридичної допомоги №224 від 01.07.2024 року; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 на суму 13 000, 00 грн. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (25.06%) у розмірі 775.14 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «Колект Центр» пропорційно до задоволених вимог (25.06%) в розмірі 3 257,80 грн.

Outcome: partial