Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

17.05.2023 року [PERSON] звернулась до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить: - стягнути солідарно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , неповернуту суму позичених коштів в розмірі 167\~096 (сто шістдесят сім тисяч дев`яносто шість) доларів США та неустойку за прострочення зобов`язання в період з 25 березня 2021 року по 10 травня 2023 року в розмірі 2\~592\~616 (два мільйони п`ятсот дев`яносто дві тисячі шістсот шістнадцять) доларів США, а всього 2\~759\~712 (два мільйони сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот дванадцять) доларів США; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , понесені нею та документально підтверджені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 13\~420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп., та сплаченого адвокату гонорару за підготовку, складення та виготовлення позовної заяви в розмірі 5\~120 (п`ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп., а загалом 18\~540 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок) 00 коп. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борець Є.О. від 14.06.2023 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2023 року заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про передачу цивільної справи на розгляд іншому суду задоволено. Цивільну справу позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики передано на розгляд Сколівському районному суду Львівської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2023 року, головуючим суддею визначено Брону Андрія Любомировича. Ухвалою судді\~Сколівського районного\~суду Львівської\~області Брони\~А.Л.\~від 25.10.2023\~року прийнято\~справу до\~провадження.Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 18.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовна заява обгрунтована тим, що 11 жовтня 2017 відповідач 1 [PERSON] , відповідач 2 [PERSON] та відповідач 3 [PERSON] одержали від первісного кредитора (первісного позикодавця, первісного іпотекодавця) [PERSON] в позику 115\~000 доларів США та зобов`язалися повернути позичені кошти не пізніше 11 квітня 2018 року, про що був укладений Договір позики. Згідно п.1 Договору позики відповідачі з [PERSON] досягли домовленості про повернення ними позичених коштів частинами з розстроченням у визначені умовами договору порядок та строки, а саме: не пізніше 11 листопада 2017 року 2\~500 доларів США; не пізніше 11 грудня 2017 року 2\~500 доларів США; не пізніше 11 січня 2018 року 2\~500 доларів США; не пізніше 11 лютого 2018 року 2\~500 доларів США; не пізніше 11 березня 2018 року 2\~500 доларів США; не пізніше 11 квітня 2018 року 102\~500 доларів США. Зазначено, що з метою забезпечення виконання відповідачами їх зобов`язань, [PERSON] передала первісному кредитору в іпотеку належні їй житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку на якій розташований вказаний житловий будинок, про що був укладений Іпотечний договір, посвідчений 11 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. за реєстровим №6586. 11 жовтня 2017 року первісний кредитор відступив свої права за Договором позики від 11 жовтня 2017 року та за укладеним в його забезпечення Договором іпотеки від 11 жовтня 2017 року за реєстровим №6586 новому кредитору (новому позикодавцю, новому іпотекодержателю) позивачці [PERSON] в особі її представника [PERSON] , про що між ними був укладений Договір про відступлення права вимоги, 11 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. за реєстровим №6589. На виконання досягнутої сторонами в п.10 вказаного Договору домовленості первісний кредитор належним чином повідомив відповідачів про відступлення ним своїх прав новому кредитору. У зв`язку з чим, 11 жовтня 2017 року відповідачі своєю спільною заявою запевнили позивача (нового кредитора), що належним чином повідомлені про відступлення [PERSON] . [PERSON] його права вимоги. 05 квітня 2018 року між позивачкою в особі її представника [PERSON] та відповідачами була укладена Додаткова угода №1 до Договору позики від 11 жовтня 2017 року та Договору іпотеки від 11 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. за реєстровим №6586. Згідно умов Додаткової угоди відповідачі прийняли від позивача в позику ще 82\~000 доларів США, збільшивши загальну суму позичених за Договором позики коштів до 197\~000 доларів США. Відповідачі отримали зазначені валютні цінності строком до 11 квітня 2019 року і зобов`язалися повертати їх частинами (з розстроченням) у певному порядку та строках, а саме: до 11 квітня 2018 року 15\~000 доларів США; до 11 травня 2018 року 3\~500 доларів США; до 11 червня 2018 року 3\~500 доларів США; до 11 липня 2018 року 3\~500 доларів США; до 11 серпня 2018 року 3\~500 доларів США; до 11 вересня 2018 року 3\~500 доларів США; до 11 жовтня 2018 року 3\~500 доларів США; до 11 листопада 2018 року 3\~500 доларів США; до 11 грудня 2018 року 3\~500 доларів США; до 11 січня 2019 року 3\~500 доларів США; до 11 лютого 2019 року -3\~500 доларів США; до 11 березня 2019 року 3\~500 доларів США; до 11 квітня 2019 року 143\~500 доларів США. Встановлений Договором позики строк остаточного виконання відповідачами зобов`язань з повернення позивачу позичених коштів закінчився 11 квітня 2019 року. Позивачка зазначає, що відповідачі грубо порушили взяті на себе зобов`язання за Договором позики і замість належних до повернення 197\~000 доларів США здійснили наступні часткові повернення: 11 листопада 2017 року на суму 2\~500 доларів США; 13 грудня 2017 року на суму2\~500 доларів США; 29 січня 2018 року на суму 2\~500 доларів США; 12 лютого 2018 року на суму 5\~000 доларів США; 05 квітня 2018 року на суму 2\~500 доларів США; 14 травня 2018 року на суму 3\~500 доларів США; 20 липня 2018 року на суму 10\~000 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на рівні 2\~647,2344 грн. за 100 доларів США становило 378 доларів США; 21 липня 2018 року на суму 9\~980 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на рівні 2\~647,2344 грн. за 100 доларів США становило 377 доларів США; 25 липня 2018 року на суму 10\~000 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на рівні 2\~658,3191 грн. за 100 доларів США становило 376 доларів США; 27 липня 2018 року на суму 9\~950 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на рівні 2\~665,4112 грн. за 100 доларів США становило 373 доларів США; 31 липня 2018 року на суму 10\~000 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на рівні 2\~675,5214 грн. за 100 доларів США становило 374 доларів США; 10 серпня 2018 на суму 9\~950 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на рівні 2\~711,1393 грн. за 100 доларів США становило 367 доларів США; 21 серпня 2018 року на суму 9\~950 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на рівні 2\~769,6680 грн. за 100 доларів США становило 359 доларів США; 08 вересня 2018 року на суму 5\~800 доларів США; 21 вересня 2018 року на суму 3\~000 доларів США. Отже, так і не повернутою позивачу залишилася сума позичених відповідачами коштів в розмірі 167\~096 доларів США. Позивачка вказує, що через зазначені вище обставини вона змушена була звернутися в Бориспільський міськрайонний суд Київської області за захистом своїх порушених прав із позовом, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів неповернуту частину позичених коштів в сумі 167\~096 доларів США, проценти за користування позикою за період з 11 жовтня 2017 року по 25 березня 2021 року в сумі 74\~315 доларів США, три проценти річних за період з 12 вересня 2018 року по 25 березня 2021 року в сумі 10\~017 доларів США, неустойку за прострочення зобов`язання в період з 12 вересня 2018 року по 25 березня 2021 року в сумі 2\~412\~689 доларів США, а всього 2\~664\~117 доларів США. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року позов [PERSON] задоволено частково та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в загальному розмірі 416\~036 доларів США, що складається з боргу по поверненню позики в розмірі 165\~852 доларів США, боргу по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 74\~315 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 10\~017 доларів США та пені в розмірі 165\~852 доларів США. У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення боргу за договором позики в більшому розмірі відмовлено. Вирішено також стягнути з відповідачів на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3\~241 грн. 14 коп. Не погодившись із вказаним рішенням [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення та постановити нове, яким позов задовольнити частково, а саме в сумі 161\~415,15 доларів США. Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково і вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] борг за Договором позики в загальному розмірі 334\~192 доларів США, що складається з боргу по поверненню позики в розмірі 167\~096 доларів США та пені в розмірі 167\~096 доларів США. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Позивачка вказує, що відповідачі свого обов`язку з повернення боргу у визначеному судовим рішенням обсязі не виконали. Неповернутою так і залишалася сума позичених за Договором позики коштів у розмірі 167\~096 доларів США. Відповідно до змісту абз. 2 п. 1 Договору позики сторони домовилися, зокрема, що за прострочення будь-якого з термінів часткових повернень або остаточного розрахунку за договором позики, відповідачі (в Договорі «позичальники») повинні сплатити солідарно в користь позивача (в Договорі «Позикодавця») неустойку у вигляді пені з розрахунку 2,0% від простроченої суми за кожен день такого прострочення. Тому, на переконання позивачки, вона має безспірне право вимагати від відповідачів сплати неустойки у визначеному Договором позики розмірі, а відповідачі зобов`язані сплатити її позивачу. А відтак, звертаючись в суд із цією позовною заявою, позивач просить стягнути з відповідачів неустойку за період з 25 березня 2021 року по момент складання цієї позовної заяви 10 травня 2023 року в сумі 2\~592\~616 доларів США (період прострочення: з 25.03.2021 по 10.05.2023; прострочена сплатою сума поточних платежів 167\~096 доларів США; 2,0 відсотків від простроченої суми (2х2,00%/100,00%) 3\~341, кількість днів прострочення 776). З урахуванням всіх наведених вище обставин та розрахунків, позивачем визначено загальний розмір належних до стягнення з відповідачів за цим позовом на її користь сум, що становить 2\~759\~712 доларів США (167\~096 доларів США (неповернута частина позичених коштів) + 2\~592\~616 (неустойка). 17.02.2025 року на адресу суду надійшла заява відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій зазначають наступне. В грудні 2020 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та посилалась на те, що 11 жовтня 2017 року [PERSON] уклав з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] договір позики, за яким він передав відповідачам грошові кошти в розмірі 115 000,00 доларів США, а вони зобов`язались повернути йому грошові кошти в цьому ж розмірі не пізніше 11 квітня 2018 року. У випадку неналежного виконання грошових зобов`язань за договором позики відповідачі зобов`язались сплатити пеню в розмірі 2,0% від простроченої поверненням суми за кожен день такого прострочення. В той же день [PERSON] уклав з [PERSON] іпотечний договір, за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором позики [PERSON] передала в іпотеку житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,38 га з кадастровим номером 4624555700:01:018:0094 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану на території смт. Славське Сколівського району Львівської області. 11 жовтня 2017 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір відступлення права вимоги, за яким він відступив позивачу право вимоги до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за договором позики, а також право вимоги до [PERSON] за іпотечним договором. 5 квітня 2018 року [PERSON] уклала з відповідачами додаткову угоду №1 до Договору позики від 11 жовтня 2017 року, за якою позивач передав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 82 000 доларів США, а відповідачі зобов`язались повернути [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 197000 (115000 + 82000) доларів США до 11 квітня 2019 року. Позивачка зазначала, що у зв`язку з тим, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконували грошові зобов`язання за договором позики, у них виник борг по поверненню позики в розмірі 178500 доларів США, борг по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 75250 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 9584 доларів США та пені в розмірі 2 331 056 доларів США. Загальний розмір боргу за договором позики склав 2 594 390 доларів США, який [PERSON] просила суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (справа №359/10308/20). В ході підготовчого провадження [PERSON] подала заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій вона просила суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] борг за договором позики в загальному розмірі 2 664 117 доларів США, що складається з боргу повернення позики в розмірі 167 096 доларів США, боргу по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 74 315 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 10 017 доларів США та пені в розмірі 2 412 689 доларів США. У пунктах 3.1-3.4 рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області області від 27.10.2021 року у справі № 359/10308/20 було встановлено наступне: «3.1. 11 жовтня 2017 року [PERSON] уклав з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] договір позики, за яким він передав відповідачам грошові кошти в розмірі 115 000 доларів США, а вони зобов`язались повернути йому грошові кошти в цьому ж розмірі не пізніше 11 квітня 2018 року. У випадку неналежного виконання грошових зобов`язань за договором позики відповідачі зобов`язались сплатити пеню в розмірі 2,0% від простроченої поверненням суми за кожен день такого прострочення. 3.2.В той же день [PERSON] уклав з [PERSON] іпотечний договір, за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором позики [PERSON] передала в іпотеку житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,38 га з кадастровим номером 4624555700:01:018:0094 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану на території смт. Славське Соколівського району Львівської області. 3.3.11 жовтня 2017 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. За цим договором [PERSON] відступив позивачу не тільки право вимоги до [PERSON] за іпотечним договором, а також право вимоги до відповідачів за договором позики. 3.4.5 квітня 2018 року [PERSON] уклала з відповідачами додаткову угоду №1 до договору позики від 11 жовтня 2017 року (а.с.13-14), за якою позивач передав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 82000 доларів США, а відповідачі зобов`язались повернути [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 197000 (115000 + 82000) доларів США до 11 квітня 2019 року». У п.5.13 рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2021 року у справі № 359/10308/20 зазначено, що зі змісту письмового розрахунку, викладеного в заяві про зміну розміру позовних вимог, вбачається, що у зв`язку неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором позики у відповідачів виникла пеня в розмірі 2 437 325 доларів США. Цей розмір неустойки в 14 разів перевищує борг по поверненню позики. Стягнення пені в такому великому розмірі не кореспондується з принципами справедливості та розумності, які згідно з п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України також відносяться до загальних засад цивільного законодавства. Тому розмір пені, яка виникла у відповідачів, належить зменшити до розміру боргу по поверненню позики, що становить 165 852 долари США. Зазначене судове рішення було оскаржено [PERSON] до Київського апеляційного суду. Постановою Київського апеляційного суду від 20.05.2022 року у справі № 359/10308/20 апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в загальному розмірі 334 192 (триста тридцять чотири тисячі сто дев`яносто два) долари США, що складається з боргу по поверненню позики в розмірі 167 096 доларів США та пені в розмірі 167 096 доларів США. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Зокрема, у постанові колегія суддів апеляційного суду зазначила наступне: «Сума основної заборгованості, які підлягає стягненню із відповідачів становить 167 096 дол. США (197000-29 904). Розрахунок розміру пені, яка підлягає стягненню із відповідачів у відповідності до умов договору, колегія суддів приймає до уваги, при цьому зауважує наступне. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення позики чи сплати процентів за позикою) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Визначений у розрахунку [PERSON] розмір пені більше ніж в 10 разів перевищує суму основного зобов`язання - 2 664 117 дол. США. Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, положення ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, у постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 185/1265/17, від 28 травня 2020 року у справі № 355/680/17, від 15 грудня 2020 року у справі № 754/136/16, від 15 квітня 2020 року у справі № 367/3875/16-ц, від 29 вересня 2021 року у справі № 756/1853/15-ц. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість зменшення нарахованої позивачем пені на підставі ч. З ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір пені більший за суму основного зобов`язання більше ніж у 10 разів та визначити її в сумі, яка відповідає сумі основного зобов`язання - 167 096 дол. США.». Постановою Верховного Суду від 27.03.2023 року у справі № 359/10308/20 касаційні скарги [PERSON] та [PERSON] було залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року залишено без змін. 15.03.2023 року державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71305018 за заявою стягувана - [PERSON] на підставі виконавчого листа № 359/10308/20, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 26.01.2023 року про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] боргу за договором позики у розмірі 334 192,00 доларів США. З огляду на наведене вимоги позивача про стягнення боргу у розмірі 167 096 доларів США та стягнення пені в розмірі 2 592 616 доларів США уже були предметом судового розгляду, і відносно зазначених правовідносин наявне судове рішення, яке набрало законної сили та на даний час перебуває на виконанні Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ). Таким чином, у кредитодавця/позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню після закінчення строку його дії, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ч.5 п.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Відтак, враховуючи ту обставину, що наявне судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, сторона відповідачів просить суд закрити провадження у даній справі. 17.02.2025 на адресу суду позивачкою [PERSON] надіслано заяву, в якій просить прийняти уточнену позовну заяву до розгляду та врахувати зміну предмета позову. Розглядати справу просить з урахуванням уточнених позовних вимог. Згідно уточненої позовної заяви про стягнення боргу за договором позики, позивачка в резолютивній частині такої просить: -стягнути солідарно\~з[PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , неустойку за прострочення виконання зобов`язань з повернення позивачеві позичених коштів за Договором позики від 11 жовтня 2017 року в редакції відповідно до Додаткової угоди №1 від 05 квітня 2018 року в період з 25 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року в сумі 1\~119\~235 (один мільйон сто дев`ятнадцять тисяч двісті тридцять п`ять) доларів США; -стягнути солідарно\~з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , понесені нею та документально підтверджені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 13\~420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп., а загалом 18\~540 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок) грн. 00 коп. В обгрунтування заяви зазначає, що в даній справі є преюдиційними факти, встановлені Київським апеляційним судом в постанові від 20.12.2022 року у справі № 359/10308/20, а саме: факт наявності між сторонами позикових відносин за Договором позики від 11.10.2017 року в редакції відповідно до Додаткової угоди №1 від 05.04.2018 року; факт порушення відповідачами їхніх зобов`язань з повернення позивачеві позичених коштів; розмір залишку неповернутої частини позичених відповідачами коштів складає 167\~096 доларів США; за порушення відповідачами їхні зобов`язань з повернення позивачеві позичених коштів договором позики встановлена відповідальність у вигляді пені з розрахунку 2,0% (два відсотки) від простроченої повернення суми позики за кожен день прострочення. Незважаючи на набрання постановою Київського апеляційного суду від 20.12.2022 року законної сили, відповідачі свого обов`язку з повернення боргу у визначеному судовим рішенням обсязі не виконали, і до виконання навіть не приступали. Неповернутою так і залишилася встановлена постановою Київського апеляційного суду від 20.12.2022 року сума в розмірі 167\~096 доларів США. В абз.2 п.1 Договору позики встановлено відповідальність відповідачів (в договорі «Позичальники») за прострочення будь-якого з термінів часткових повернень та остаточного розрахунку за договором позики у вигляді солідарної сплати на користь позивача (в договорі «Позикодавця») пені з розрахунку 2,0% від простроченої поверненням суми за кожен день такого прострочення. В позові, за яким було відкрито провадження у справі № 359/10308/20, з урахуванням подальших уточнень, позивачка просила, крім іншого, стягнути на свою користь з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] неустойку за прострочення зобов`язання в період з 12 вересня 2018 року по 25 березня 2021 року. За цією позовною заявою позивачка вимагатиме стягнення на свою користь з відповідачів неустойки за прострочення зобов`язання з повернення неповернутої частини позичених коштів в сумі 167\~096 доларів США в період з 25 березня 2021 року. При цьому, враховується норма п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому, період нарахування неустойки у вигляді пені за невиконання відповідачами їхнього зобов`язання з повернення позивачеві позичених коштів в сумі 167\~096 доларів США буде обмежений датою 23.02.2022 року. Період прострочення з 25.03.2021 року по 23.02.2022 року; прострочення сплатою, сума поточних платежів (наростаючим підсумком) - 167\~096 доларів США; 2,0 відсотки від простроченої суми (2х2,00)/100,00% - 3\~341 доларів США, кількість днів прострочення - 335, сума пені 1\~119\~235 доларів США. Тож, розмір належної до стягнення з відповідачів на користь позивача встановленої сторонами в Договорі позики неустойки за прострочення виконання зобов`язання в період з 25 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року складає 1\~119\~235 доларів США. При цьому, з приводу стягнення грошових коштів, розмір яких визначено в іноземній валюті, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 15 березня 2018 року у справі №638/1841/14-ц (провадження №61-5676св18) виклав наступний правовий висновок, відповідно до якого «згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України». З огляду на таку правову позицію суду касаційної інстанції, в цьому позові позивач просить стягнути з відповідачів 1\~119\~235 доларів США, саме в іноземній волюті долари США. Задля визначення ціни позову, позивач змушена розрахувати гривневий еквівалент належної до стягнення з відповідачів на її користь суми коштів, як результат від множення визначеної позивачем належної до стягнення на її користь суми в іноземній валюті (доларах США) на офіційний курс Національного банку України цієї валюти в українських гривнях. 1\~119\~235 доларів США х 41,6299 грн. = 46\~593\~641 грн. 13 коп. Таким чином, ціна позову становить 46\~593\~641 грн. 13 коп. 25.02.2025 року на адресу суду надійшли заперечення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на заяву позивачки [PERSON] про зміну предмета позову (уточнену позовну заяву), в яких зазначає наступне. В уточненій позовній заяві від 17.02.2025 року [PERSON] просить суд стягнути з відповідачів солідарно неустойку за прострочення виконання зобов`язань з повернення позики за Договором позики від 11.10.2017 року в редакції відповідно до Додаткової угоди № 1 від 05.04.2018 року за період з 25.03.2021 року по 23.02.2022 року в сумі 1 119 235 доларів США, тобто за той період часу, коли на розгляді у Бориспільському міськрайонному суді Київської області, а згодом і в Київському апеляційному суді перебувала справа № 359/10308/20, предметом у якій була, зокрема, вимога [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів неустойки за прострочення виконання зобов`язання згідно Договору позики від 11.10.2017 року в редакції відповідно до Додаткової угоди № 1 від 05.04.2018 року. Як вже зазначалось відповідачами, згідно вимоги [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язань з повернення позики за Договором позики від 11.10.2017 року в редакції відповідно до Додаткової угоди № 1 від 05.04.2018року судами було ухвалено рішення, яке набрало законної сили і яке позивачкою було пред`явлено до примусового виконання. З огляду на наведені норми закону та практику Верховного Суду, [PERSON] втратила право на нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань з повернення позики за Договором позики від 11.10.2017 року в редакції відповідно до Додаткової угоди № 1 від 05.04.2018 року з моменту її звернення з позовом у Бориспільський міськрайонний суд Київської області до відповідачів про стягнення заборгованості та пені за прострочення виконання зобов`язання за вказаним Договором позики, а саме з грудня 2020 року. Відтак, враховуючи наведене, а також наявні у матеріалах справи докази, сторона відповідача просить суд закрити провадження у справі, відповідно до ч.5 п.1 ст. 255 ЦПК України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але попередньо подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, попередньо подавши до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Згідно з ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час розгляду даної справи не здійснювався. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.\~56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3\~ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зі змісту норми вказаної статті, вбачається, що змінити підставу або предмет позову позивач може тільки до початку розгляду справи по суті. Верховний Суд у своїх рішеннях відзначає, що під підставами позову, які згідно із\~ст.49 ЦПК\~може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини. Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Так, якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з\~ЦПК України\~і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги позивачкою змінено, однак підстави позову залишені такі ж, як і пред`явлені під час подачі первісного позову до суду. За таких обставин, суд вважає, що заява позивачки про зміну предмету позову відповідає вимогам\~ст. 49 ЦПК України, оскільки позивачка своєю заявою змінила тільки предмет, а не підстави позову. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно Договору позики від 11 жовтня 2017 року, [PERSON] (далі Позикодавець) з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі «Позичальники»), як солідарні боржники, з іншої сторони (разом та окремо далі за текстом «Сторона» або «Сторони»), діючи свідомо, добровільно та згідно із власним вільним волевиявленням і внутрішньою волею, розуміючи значення своїх дій, обізнані з положеннями норм статтей 1046-1051 ЦК України та згодні на їх застосування до передбачених цим умов чинності, правомірності та дійсності правочинів, а також норм ст.ст. 215-234 ЦК України щодо недійсності правочинів і заперечуючи наявність обставин, що могли б зумовити таку недійсність,

Outcome: dismissed