Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

22 січня 2025 року представник ТОВ «Свеа Фінанс» Сторожишина О.О. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором №С08.210.73663 від 11.05.2017 року в розмірі 25\~230,02 та понесені судові витрати. В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що 11.05.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С08.210.73663, відповідно до умов якого, АТ «Ідея Банк» надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, з максимальним лімітом у розмірі 200\~000,00 грн., з лімітом кредитної лінії на момент укладення угоди 10\~000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за його користування. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23, відповідно умов якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників, в тому числі до [PERSON] за договором № С08.210.73663 від 11.05.2017. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 28 січня 2025 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31\~січня 2025\~року від\~ [PERSON] \~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~відповідачка просить\~відмовити ТОВ\~«Свеа Фінанс»\~у стягненні\~суми заборгованості\~за кредитним\~договором у\~повному обсязі, вважає,\~що відсотки\~нараховані неправомірно,\~оскільки позивачем\~не надано\~обгрунтований розрахунок\~заборгованості відповідача\~перед первісним\~кредитором АТ\~«Ідея Банк»,\~із зазначенням,\~зокрема,\~дати нарахування\~та сплати\~коштів за\~видами платежів,\~процентної ставки,\~за який\~період нараховано\~відсотки,\~за якою\~формулою та\~на яку\~суму основного\~боргу. Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, разом з відзивом подала заяву про розгляд справи без її присутності. За вказаних обставин відповідно до ст. 247, ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.05.2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С08.210.73663, відповідно до умов якого, АТ «Ідея Банк» надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, з максимальним лімітом у розмірі 200\~000,00 грн., з лімітом кредитної лінії на момент укладення угоди 10\~000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за його користування. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.00% річних. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23, відповідно умов якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників, в тому числі до [PERSON] за договором № С08.210.73663 від 11.05.2017. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1080\~ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Отже, саме до позивача як нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача. Статтею 1054\~ЦК передбачено,\~що кредит\~надається на\~умовах встановлених\~договором,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредит та\~сплатити проценти. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № С08.210.73663 від 11.05.2017, станом на 25.07.2023 року відповідача складає 25\~230,02 грн, з яких заборгованість за основним боргом 9\~641,77 грн, заборгованість за відсотками 15\~588,25 грн. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст.ст. 546, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З наданої стороною позивача виписки з 11.05.2017 по 25.07.2023 вбачається, що вона надана за період більшим ніж за рік, а договір укладався на строк 12 місяців. Доказів пролонгації вказаного договору суду не надано. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, та яка повинна бути застосована в даній справі щодо спростування нарахованих позивачем процентів (як за загальними, так і за простроченими). Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до приписів ст.ст.\~12,\~13,\~76-89,\~175 ЦПК України, обв`язок надання суду обґрунтованого розрахунку позовних вимог та надання доказів на підтвердження його обґрунтованості, тобто доведення перед судом його правильності та достовірності, покладено на позивача. Суд, в свою чергу, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Тобто суд перевіряє правильність та обґрунтованість розрахунку позовних вимог в ракурсі відповідності останнього вимогам чинного законодавства та умовам кредитного договору на підставі наданих позивачем доказів. На підтвердження позовних вимог позивачем було надано довідку розрахунок станом на 27.05.2023, в якій не відображений порядок нарахування відсотків за користування, а вказується лише загальну сума заборгованості. Слід зазначити, що з урахуванням специфіки здійснення фінансово-кредитних операцій, встановлення правильності та достовірності розрахунку позовних вимог в частині визначення конкретних сум заборгованості за кредитом, відсотками та іншими платежами, виходить за межі права та потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право без яких встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором неможливо. Водночас ні від позивача, ні від відповідача не надійшло жодних заяв чи клопотань щодо вчинення процесуальних дій, які необхідно вчинити з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи по суті, в тому числі, щодо призначення судової економічної експертизи документів фінансово-кредитних операцій, зокрема, з метою встановлення: відповідності наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості позичальника (зі сплати процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між зазначеними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором; відповідності методу нарахування банком процентів за кредитним договором умовам кредитного договору. Таким чином, з сукупності викладеного вище слідує, що розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 15\~588,25 грн є необґрунтованим, обставини покладенні в основу позову не підтверджуються долученими до позову доказами, а позивачем не надано суду інших доказів на підтвердження обґрунтованості позову, тобто позов в цій частині є необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню. Водночас, позов підлягає задоволенню в частині стягнення 9\~641,77 грн - заборгованості по фактично отриманих відповідачем в борг кредитних коштів. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 925,84 гривень.

Outcome: partial