Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

04 лютого 2025 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просить визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] (загальна площа 71,4 кв. м, житлова площа 33,9 кв. м, склад будівель і споруд: житловий будинок «А», прибудова «а», навіс «а1», літня кухня «Б», сарай «б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Ж», вбиральня «З», огорожа 20м.п. «1-2»). В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вищевказане будинковолодіння є майном колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] -\~голова двору, її дочка [PERSON] та син [PERSON] -\~члени двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому\~по 1/3 частині. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] вибули з членів двору відповідно у 1998 році та у 2003 році та в подальшому не зверталися за витребуванням своїх часток у майні колгоспного двору, відтак пропустили строк позовної давності (три роки) і відповідно до діючого на час виникнення правовідносин законодавства втратили право на свої частки. [INFO] [PERSON] померла. За життя вона склала заповіт на користь позивачки [PERSON] , посвідчений 22 лютого 2010 року секретарем Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Журавською В.С., зареєстрований в реєстрі за № 09. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Однак, при зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючого документу на нього. Оскільки зазначені обставини є перешкодою в оформленні прав позивачки на спадкове майно, тому вона змушена звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Протокольною ухвалою\~Крижопільського районного\~суду від\~05\~березня 2025\~року підготовче\~засідання було\~відкладено через\~відсутність відомостей\~про вручення\~відповідачці [PERSON] \~повідомлення про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання. У підготовчому засіданні 24 березня 2025 року представник позивачки адвокат Глушкова О.І. підтримала позовні вимоги та просила ухвалити рішення про задоволення позову на підставі ч. 3 ст. ст. 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням співвідповідачами позову. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подали, натомість подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, у яких вказали, що позовні вимоги визнають та просять задовольнити позов, оскільки за витребуванням своїх часток у майні колишнього колгоспного двору по [ADDRESS] вони не зверталися та на них не претендують. Заслухавши представника позивачки та дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Так, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ В даному випадку суд вважає можливим ухвалити в підготовчому засіданні рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову співвідповідачами\~не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Красносілка Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] , яка була бабою позивачки [PERSON] і матір`ю співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . На день смерті вона була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22 лютого 2010 року секретарем Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Журавською В.С., зареєстрований в реєстрі за № 09, яким заповіла своїй онуці - позивачці [PERSON] житловий будинок, господарчі будівлі в [ADDRESS] ; земельну ділянку, розташовану на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, згідно Державний акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № l89785; майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії BI № 003747; грошові вклади з належними процентами та компенсаційними виплатами, що знаходяться в Крижопільському ощадбанку № 2924/020. 02 серпня 2024 року за заявою позивачки [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. заведено спадкову справу № 153/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 08 липня 2024 року; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] від 17 вересня 2003 року, де її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] ; актовими записами про народження з Єдиного державного\~веб-порталу\~електронних послуг «Дія», з яких вбачається, що батьками співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] ; копією заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] , який посвідчений 22 лютого 2010 року секретарем Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Журавською В.С., зареєстрований в реєстрі за № 09; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77859130 від 02.08.2024; матеріалами спадкової справи № 153/2024, заведеної приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. 02 серпня 2024 року до майна померлої [INFO] [PERSON] . Судом також встановлено, що відповідно до довідки-виписки із погосподарської книги, виданої Красносільським старостинським округом Крижопільської селищної територіальної громади Вінницької області від 30.07.2024 року № 201, згідно із записами погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до категорії колгоспних дворів, склад двору був наступним: голова двору - [PERSON] , [INFO] , члени двору - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно даних наявної в матеріалах справи копії технічного паспорта, виготовленого на замовлення позивачки [PERSON] 09 серпня 2024 року ФОП [PERSON] за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок «А» побудований у 1970 році, його загальна площа 71,4 кв. м, житлова площа 33,9 кв. м, до складу домогосподарства входять: прибудова «а», навіс «а1», літня кухня - «Б», сарай «б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Ж», вбиральня «З» (побудовані в період з 1970 року по 1990 рік), огорожа 20м.п. «1-2». ФОП [PERSON] надано висновок від 09 серпня 2024 року № 64/24 про те, що середньо-ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв. м, станом на 09 серпня 2024 року складає 2000 доларів США, що еквівалентно 81\~985,20 грн. Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на усне звернення позивачки [PERSON] повідомила про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] , на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно (довідка приватного нотаріуса Питель М.С. від 24.03.2025 № 45/01-16). Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року; - на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З наданих суду доказів вбачається, що спірне будинковолодіння є майном колгоспного двору, головою якого станом на 15 квітня 1991 року була [PERSON] , яка померла [INFO] . Інші члени двору [PERSON] та [PERSON] вимог про витребування своїх часток з майна колишнього колгоспного двору не заявляли. Таким чином, [PERSON] на день смерті належав цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , однак за життя вона не отримала свідоцтва про право власності на нього. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Нотаріусом було відмовлено позивачці [PERSON] в оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати за позивачкою [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом до майна померлої [INFO] [PERSON] , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Outcome: approved