Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Справа надійшла з Апостолівського районного суду до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області 26.09.2024 року для розгляду за підсудністю у зв?язку з тим, що в районному суді працюють два судді, у яких закінчились повноваження. 30 вересня 2024 року справа прийнята до свого провадження за правилами окремого провадження. Судове засідання призначено на 09 год. 00 хв. 07 січня 2025 року. Заінтересованій особі запропоновано подати суду письмові пояснення щодо заяви. Заявник та його представник в судове засідання не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник надав заяву, згідно якої просить суд провести розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. У зв?язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 (v0015700-98 ) від 25.05.98) передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявник [PERSON] у своїй заяві зазначає, що 5 вересня 2024 року звернувся до Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті його батька, який помер [INFO] , за заповітом, посвідченим 13.11.2000 року секретарем виконкому Великокостромської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області Проценко Л.В. за реєстровим №166. До спадкового майна належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,596 га у межах згідно з планом, розташованої на території Зеленодольської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Нотаріус на його заяву того ж дня винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивуючи тим, що у заповіті батька [PERSON] зазначено, що він заповідає своє належне майно «…своєму сину [PERSON] …», а у його паспорті та свідоцтві про народження по батькові написано не з буковою «е», а з буковою «є», тобто « [PERSON] ». Суд проаналізувавши наявні розбіжності у написанні по батькові заявника у власному паспорті громадянина України, його свідоцтві про народження та заповіті, на які посилається нотаріус, дійшов того ж висновку що і заявник, що виявлені розбіжності дійсно виникли в результаті описки посадової особи виконавчого комітету Великокостромської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, яка недотримала пункту 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, де зазначено, що «При вчиненні нотаріальних дій посадові особи виконавчих комітетів встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт…». Суд погоджується\~з твердженням\~заявника,\~що за\~існуючими правилами в офіційних документах України, згідно українського правопису, слід писати той варіант, який записаний в паспорті. Дослідивши матеріали справи, у суду не виникає сумнівів відносно того, що правовстановлюючий документ, а саме заповіт, посвідчений 13.11.2000 року секретарем виконкому Великокостромської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області Проценко Л.В. за реєстровим №166., належать заявнику [PERSON] , а отже його заява підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved