Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19серпня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» (далі Позивач) до [PERSON] ( далі Відповідач) про стягнення боргу за договором позики в сумі 19\~200 гривень та розгляд справи призначено на 19 вересня 2024 року. 19 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 21 жовтня 2024 року в зв`язку із неявкою Відповідача та відсутністю відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 21 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 18 листопада 2024 року в зв`язку із першою неявкою Відповідача. 18 листопада 2024 року розгляд справи відкладено на 19 грудня 2024 року в зв`язку із витребуванням доказів. 19 грудня 2024 року розгляд справи відкладено на 27 січня 2025 року в зв`язку із повторним витребуванням доказів із банку. 27 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 27 лютого 2025 року в зв`язку із неявкою Відповідача. 27 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 24 березня 2025 року в зв`язку із ненаданням банком витребуваних доказів до суду. 24 березня 2025 року в судове засідання не з`явились Позивач та Відповідач. Представник Позивача одночасно до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи 06 березня 2025 року шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 24 березня 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 24 березня 2025 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 31 березня 2025 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 04 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та Відповідачем був укладений кредитний договір про надання фінансового кредиту № 30782 строком на 30 днів до 02 червня 2021року, процентна ставка фіксована 2.5% (процентів) на добу. Позивач перерахував Відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на банківську карту грошові кошти в сумі 3000 гривень. 03 червня 2021 року Відповідач подав заявку на продовження строку дії договору. 03 червня 2021 року між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткову угоду №2 про продовження строку дії договору про надання фінансового кредиту № 30782 від 04 травня 2021 року. Сторони продовжили строк дії договору на 30 днів до 03 липня 2021 року. За весь час користування кредитними коштами Відповідач здійснив лише один платіж 03 червня 2021 року в сумі 2325 гривень, які були спрямовані на погашення відсотків. Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку з чим, станом на 15 серпня 2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 30782 становить 19200 гривень, яка складається із: -3000 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту; -450 гривень комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту; -15750 гривень проценти за користування кредитом. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за кредитним договором № 30782 в розмірі 19200 гривень; -понесені судові витрати: судовий збір\~в розмірі\~2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Внутрішні правила надання грошових коштів у позику, утому числі на умовах фінансового кредиту, відповідно до яких визначено умови та порядок надання грошових коштів у позику. 2.Договір оферти, відповідно до якого визначено надання та обслуговування Позивачем фінансового кредиту. 3.Індивідуальна частина\~договору про\~надання фінансового\~кредиту №\~30782\~від 04\~травня 2021\~року, відповідно до якого Відповідач та Позивач уклали договір про надання грошових коштів в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту в розмірі 3000 гривень, строком на 30 днів, процентна ставка 2.5% на добу. 4.Додаткова угода №2 до договору про надання фінансового кредиту № 30782 від 04 травня 2021 року, відповідно до якої Позивач та Відповідач погодили продовжити строк дії договору про надання фінансового кредиту на термін 31 день (включаючи 1 день прострочення. 5.Інформаційна довідка від 14 серпня 2024 року, відповідно до якої на сайті Торговиця через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція в сумі 3000 гривень 04 травня 2021 року, видача кредиту №30782. 6.Фото паспорта відповідача та його анкетні дані. 7.Розрахунок заборгованості\~до договору\~про надання\~фінансового кредиту\~№30782\~від 04\~травня 2021\~року,\~ відповідно до якого станом на 15 серпня 2024 року заборгованість становить 19\~200 гривень. 8.Інформація з Універсал Банку від 21 лютого 2025 року, відповідно до якої банківська картка № [NUMBER] була емітована Банком, на ім?я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). В період з 04 травня 2021 року по 06 травня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] надходив платіж у розмірі 3000,00 гривень. Кошти зараховувались не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація, щодо призначення, та рахунків відправників, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платіж надходив із сайту Торговиця банк не може. 9.Виписка по платіжній карті банку Відповідача №4441114424858825 за період з 04 травня 2021 року по 06 травня 2021 року, відповідно до якої 04 травня 2021 року на карту було зараховано кошти у сумі 3000 гривень. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що між ТОВ «ФК «Авіра груп» та Відповідачем укладено договір №30782 від 04 травня 2021 року, відповідно до якого Відповідачу надано кредит на суму 3000 гривень строком на 30 днів, термін повернення кредиту 02 червня 2021 року. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2.5 відсотків на добу (пункт ІІІ.3 цього Рішення). 03 червня 2021 року між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткову угоду №2 про продовження строку дії договору про надання фінансового кредиту № 30782 від 04 травня 2021 року. Сторони продовжили строк дії договору на 31 день до 03 липня 2021 року. (пункт ІІІ.4 Рішення). 04 травня 2021 року сайті Торговиця через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція в сумі 3000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням (пункт ІІІ.5 Рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти. Факт отримання коштів підтверджується договором та платіжною інструкцією про переказ коштів на рахунок Відповідача. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідно до умов договору ( пункті ІІІ.3 Рішення), його укладено на 30 днів. 03 червня 2021 року Відповідач погасив відсотки за користування кредитом у сумі 2325 гривень та продовжив строк дії договору до 03 липня 2021 року. Розмір відсотків за Договором становить 2.5 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить має становити 3000 х 2.5% х 31= 2325 гривень. Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 2325 гривень, а не 15 750 гривень, як просить Позивач. щодо комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 450 гривень за кредитним договором №30782 від 04 травня 2021 року. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами нарахованими протягом строку договору. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 5325 гривень, що становить 27.73 % від суми заявлених вимог. 27.73 % від суми сплаченого судового збору становить 671 гривня 83 копійки. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати , які складаються із судового збору, в сумі 671 гривня 83 копійки. VІI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -Договір про надання правничої допомоги №150124-ЮР від 15 січня 2024 року між Позивачем та адвокатом Сідак-Жаровою Н.О., відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову Позивачу в обсязі та на умовах, передбачених договором; -Протокол до договору №150124-ЮР від 15 січня 2024 року, відповідно до якого оплата послуг здійснюється протягом 10 днів з дати винесення рішення про справі відповідно до звіту (акту надання правничої допомоги); -Детальний опис робіт, виконаних адвокатом для надання правничої допомоги №150124-ЮР від 15 січня 2024 року, відповідно до якого Позивачеві надані послуги: аналіз наданих документів, аналіз судової практики, складання та подання до суду позовної заяви. Загальна вартість наданих послуг складає 5000 (п`ять тисяч) гривень. -Рахунок на оплату №110 від 15 серпня 2024 року, відповідно до якого вартість правничої допомоги згідно із договором про надання правничої допомоги №150124-ЮР від 15 січня 2024 року становить 5000 гривень. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в сумі 5325 гривень, що втричі менше розміру позовних вимог та на 325 гривень більше заявленої суми витрат на правничу допомогу. Також Суд враховує типовість позовних вимог, а саме стягнення заборгованість за кредитним договором. Таким чином, із урахуванням розміру позовних вимог, що підлягають задоволенню, заявленого часу для надання правничої допомоги, що є надмірним для типової справи про стягнення заборгованості за одним договором на суму 19200 гривень (згідно позовної заяви), Суд вважає, що розмір заявлених витрат є надмірним та непропорційним до предмета спору, в зв`язку із чим, заявлені витрати підлягають стягненню частково. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи рівень співмірності, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 2000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved