Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач в особі свого представника Мих В.О. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором № 103486765 від 12.02.2023 року в розмірі 18387,60 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до вказаного договору про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т, ТОВ "ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] 12.02.2023 року між первісним кредитором ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103486765 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір, відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у сумі, визначенй п. 1.2 договору, а Позичальник зобов`язується його повернути, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки, визначені договором. Сума виданого кредиту становить 6000,00 гривень, дата надання кредиту - 12.02.2023 року, строк кредиту - 105 днів, комісія за надання кредиту - 1140,00 грн., процентна ставка за користування кредитом протягом пільгового періоду 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, процентна ставка за користування кредитом протягом поточного періоду 3,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Тип процентної ставки - фіксована. (п. 1.2-п. 1.6 договору). Згідно з п. 2.1. договору Кредитні кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] . Умовами п. 6.1 Договору передбачено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до платіжного доручення № 59255171 від 12.02.2023 року на картковий рахунок [PERSON] було перераховано кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № 414962*19, що являється доказом видачі кредитних коштів. Сума заборгованості відповідачки відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т від 29.08.2023 року становить 18387,60 грн., куди входить: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3360,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 13887,60 грн., прострочена заборгованість за комісією 1140,00 грн. Позивачем на адресу [PERSON] було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22969580/1417 від 22.01.2025 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога не виконана відповідачкою. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з неї заборгованість за Кредитним договором № 103486765 від 12.02.2023 року в розмірі 18387,60 грн., а також судові витрати в сумі 2422,40 грн. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 29.08.2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників від 29.08.2023 року до договору про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] . Так, 12.02.2023 року між первісним кредитором ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103486765 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір, відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у сумі, визначенй п. 1.2 договору, а Позичальник зобов`язується його повернути, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки, визначені договором. Сума виданого кредиту становить 6000,00 гривень, дата надання кредиту - 12.02.2023 року, строк кредиту - 105 днів, комісія за надання кредиту - 1140,00 грн., процентна ставка за користування кредитом протягом пільгового періоду 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, процентна ставка за користування кредитом протягом поточного періоду 3,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Тип процентної ставки - фіксована. (п. 1.2-п. 1.6 договору). Згідно з п. 2.1. договору Кредитні кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] . Умовами п. 6.1 Договору передбачено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до платіжного доручення № 59255171 від 12.02.2023 року на картковий рахунок [PERSON] було перераховано кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № 414962*19, що являється доказом видачі кредитних коштів. Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачкою не надано, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачка 12.02.2023 року уклала договір про споживчий крежит № 103486765 з ТОВ "Мілоан", правонаступником якого є позивач ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" та отримала кредит у розмірі 6000 грн. При цьому відповідачка порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, комісії у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Сума заборгованості відповідачки відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т від 29.08.2023 року становить 18387,60 грн., куди входить: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3360,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 13887,60 грн., прострочена заборгованість за комісією 1140,00 грн. Судом встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором після укладення договору про відступлення прав вимоги не змінилася. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу [PERSON] 22.01.2025 року було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості /вих. № 22969580/1417/ проте станом на дату подачі позову зазначена вимога не виконана відповідачкою, доказів протилежного суду не надано. В свою чергу, відповідачкою також не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Так, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідачки суму заборгованості, тоді як відповідачкою під час судового розгляду справи не спростовано суми заборгованості за кредитом, відзиву на позов не подано, а Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В той же час, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідачки боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то судом встановлено таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved