Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. У лютому 2025 року представник позивачів адвокат Булава О.П. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за позивачами право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частину телятника площею 765,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що внаслідок смерті сина позивачів [PERSON] відкрилася спадщина на телятник. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги. Спадщину прийняли. 17.01.2025 звернулися до приватного нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 26.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 24.03.2025 відповідачем подано заяву про визнання позову. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2014 року, виданого Дунаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 04. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.03.1984 вбачається, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 79613491 від 30.12.2024 вбачається, що 30.12.2024 заведено спадкову справу на спадщину № 73477856 після смерті спадкодавця [PERSON] . З свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ІХ № 000050 від 24.09.2012 вбачається, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 17972,43 грн, на майновий сертифікат виділено приміщення телятника площею 765,60 м.кв. на території [ADDRESS] «3», на загальну суму 17972, 43 грн. З протоколу засідання майнової комісії с/г підприємства ім. Б. Хмельницького Кременецького району від 24.09.2012 вбачається, що приміщення телятника в с. Дунаїв вартістю 17942,43 грн передано [PERSON] . Згідно технічного паспорту реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:9543-3220-9781-3409, виготовленого 20.01.2025 Кременецьким РКТБІ, замовниками даного паспорту є позивачі [PERSON] , [PERSON] . З висновку про вартість майна вбачається, що телятник, що розташований за адресою: [ADDRESS] станом на 06.02.2025 має ринкову вартість 239317 гривень. З відповіді Кременецького РК БТІ № 05 від 03.01.2025 вбачається, що право власності на приміщення телятника, що в [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бурлак А.В. Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області від 30.12.2024 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на телятник у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на майно спадкодавця. Отже, між сторонами виник спір з приводу спадкування. Оцінка суду. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою\~статті 3 зазначеного Закону\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою\~статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня\~1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»\~(втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачі посилаються, як на підставу своїх вимог, прийнявши визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого, що [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина на спірне майно. Позивачі є спадкоємцями першої черги. Спадщину прийняли. Відповідач позов визнав. Розподіл судових витрат. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved