Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом вказуючи, що 13 січня 2020 року між нею та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого, вона передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 20\~000,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01 червня 2020 року. На підтвердження зобов`язання [PERSON] написав письмову розписку. Стверджує, що всупереч домовленості, грошові кошти повернуті не були. На її звернення із проханням повернути позику відповідач не реагує, на дзвінки не відповідає та уникає від виконання зобов`язання. Зважаючи на зазначене, вимушена звернутись до суду та просити стягнути з відповідача суму боргу в сумі 20\~000,00 доларів США, що еквівалентно гривні на момент ухвалення рішення та понесені судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представника, адвоката Омельчук Т.В. до суду надійшла заява про здійснення розгляду справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 17 лютого 2025 року подав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. Також просив справу розглядати за його відсутності та без участі його представника. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Зважаючи на позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 13 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] в усній формі було укладено договір позики, відповідно до якого, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 20 000 доларів США, безвідсотково, які зобов`язався повернути до 01 червня 2020 року, що підтверджується письмовою розпискою від 13 січня 2020 року (а.п. 6). Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України 18.01.2017 р. у справі № 6-2789цс16 . Долучена до матеріалів справи копія розписки про отримання коштів відповідачем від позивачки є належним і допустимим доказом виникнення боргового зобов`язання. Зазначена обставина відповідачем не заперечується. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Проте, як зазначає позивачка, у порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону, відповідач належним чином не виконав умови щодо повернення позики, тим самим допустив порушення встановлених договором строків повернення позики. На звернення позивачки із проханням повернути позику відповідач не реагує, на дзвінки не відповідає та уникає від виконання зобов`язання. Відповідач, у свою чергу, не надав суду жодних доказів виконання боргового зобов`язання та в повному обсязі визнав вимоги позивачки, про що надав суду відповідну заяву. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та не заперечує цього, більш того в повному обсязі визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки заборгованість у сумі 20 000 доларів США, що станом на 26 березня 2025 року еквівалентно 833\~898,00 грн. відповідно до курсу НБУ 41,6949 грн. за 1 долар США (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates). Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України,\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на зазначене, позивачці підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved