Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Представник позивача адвокат Корець С.В. у травні 2024 року звернувся до суду із позовом до ТОВ «АМПІР» про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплачених коштів у якому просить розірвати договір купівлі-продажу №АМП000004-248 від 26.10.2021 року; стягнути з ТОВ «АМПІР» на користь [PERSON] сплачені нею, за договором купівлі-продажу грошові кошти у сумі 915\~000,00 грн; стягнути з ТОВ «АМПІР» на користь [PERSON] пеню, передбачену умовами договору купівлі-продажу у розмірі 228\~750,00 грн, моральну шкоду 50\~000,00 грн та судові витрати. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначила, що 26.10.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №АМП000004-248, відповідно до умов якого ТОВ «АМПІР» зобов`язався передати у власність [PERSON] , а остання зобов`язалась прийняти та оплатити новий автомобіль марки «Peugeot», 2021 року випуску. 26.10.2021 року позивач сплатила грошові кошти у розмірі 63 362,00 грн, а 21.08.2023 року позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 851648,00 грн. Однак в строки обумовлені п. 4.1 договору купівлі-продажу відповідачем автомобіль покупцеві переданий не був. 27.10.2023 року та 27.02.2024 року позивачем було скеровано на адресу відповідача вимогу про належне виконання умов договору купівлі-продажу. Листом від 05.03.2024 року ТОВ «АМПІР» продублював інформацію викладену у листі від 01.11.2023 року та запропонував звернутися до ГУ НПУ в Херсонській області із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні від 02.10.2023 року (за фактом обстрілу території міста Херсону військами рф). Таким чином, оскільки відповідач фактично відмовився від виконання умов договору купівлі-продажу щодо поставки товару належної якості або повернення коштів, позивач звернулась до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 27.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 02.07.2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.11.2024 року закрито підготовче провадження, призначено до судового розгляду по суті. Позивач для участі у судовому засіданні з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, за наявними у справі доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «АМПІР» зареєстровано за адресою: м. Херсон, вул. Новомиколаївське шосе, 7-А. Видом економічної діяльності відповідача є, зокрема, торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (основний). 26.10.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМПІР» укладено договір №АМП000004-248. Згідно з п.1.1 ст.1 Договору, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити новий автомобіль марки «Пежо» (PEUGEOT) (далі товар), рік виготовлення якого, найменування моделі, ціна та інші характеристики визначені у додатку №1. Згідно п. 2.3 ст.2 договору, загальна ціна Договору на дату його підписання становить 633 620,00 грн, ПДВ 105 603,33 грн, що підлягає оплаті у випадку, якщо не настануть обставини, що вказані у п.2.4 цього Договору (п.2.3 ст.2 Договору). Оскільки в ціні є імпортна складова, то сторони цим домовляються, що загальна сума Договору є змінною величиною і підлягає зміні залежно від показників, що на неї впливають, як то зміна офіційного курсу імпортера ТОВ «Пежо Сітроен Україна» долару США до гривні на момент здійснення покупцем оплати за договором (п.2.4 Договору). Сторони погодили визначення остаточної ціни за Договором на умовах його п.2.5. За умовою пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Договору якщо покупець замовляє автомобіль у виробництво або з іншого складу, оплата товару покупцем здійснюється наступним чином, передплата (аванс) на автомобіль з боку покупця здійснюється в розмірі 10,0 % його вартості не пізніше 2 банківських днів з дати, яка є датою укладення Договору, який покупець замовляє автомобіль у виробництво або з іншого складу. Покупець здійснює оплату за цим Договором на користь продавця у гривнях (п.3.2 Договору). За товар, що поставляється відповідно до цього Договору, з порядком розрахунку згідно пп.3.1.1 покупець зобов`язується сплатити аванс на користь продавця у розмірі 63362,00 грн., від повної вартості товару протягом 1 робочого дня з дати підписання цього Договору, остаток суми якщо такий покупець вносить впродовж строку викладеного в залежності від того, яким з запропонованих варіантів замовлення автомобіля чи умовам банку покупець скористався, по даному Договору покупець замовляє товар згідно умов викладених у пп.3.1.1, та вносить аванс на користь продавця в сумі вказаній в пп.3.3. Решту коштів від загальної суми Договору якщо така є (з урахуванням можливої зміни загальної суми Договору, передбаченої в п.2.3), покупець сплачує протягом терміну вказаного (вибраного) в пп.3.1.1, 3.1.2 чи домовленості згідно з умовами банку якщо оплата була зроблена менш чим 100% від повної вартості. Згідно повідомлення про готовність поставити товару №8 від 14.06.2023 року ТОВ «АМПІР» було проінформовано [PERSON] про те, що автомобіль у визначений розділом 4 договору не було поставлено позивачу, у зв`язку із дією форс-мажорних обставин, а саме із введенням з 24.02.2022 року на території України воєнного стану, а також знаходженням підприємства з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року в тимчасовій окупації, а з 11.11.2022 року в зоні ведення бойових дій. Також, було повідомлено позивачу про готовність поставити товар за умови щодо повної оплати позивачем товару. На виконання умови пп.3.1.1 п.3.1, п.3.3 ст.3 Договору позивач 26.10.2021 року сплатила ТОВ «АМПІР» передплату у розмірі 63\~362,00 грн, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру №2613, а 21.08.2023 року було сплачено виставлений ТОВ «АМПІР» рахунок на оплату автомобіль №PF000000009 від 18.08.2023 року на загальну суму 851\~638,00 грн, про що свідчить квитанція від 21.08.2023 року. Згідно умов договору, продавець зобов`язується передати товар, визначений у статті 1 цього Договору протягом 7 робочих днів з дати отримання від покупця 100,0 % вартості товару, як це передбачено в пп.3.1.1 цього Договору. Загальний термін виконання умов цього Договору з урахуванням строку поставки складає 276 календарних днів (п.4.1 ст.4 Договору). Також, продавець зобов`язується передати товар не пізніше зазначеного у п.4.1 Договору строку лише при умові оплати покупцем 100,0 % загальної суми цього Договору та за умови відсутності обставин, які не дозволяють це вчинити вчасно та які, не залежать від волі продавця та знаходяться поза його контролем (п.4.2 ст.4 Договору). Покупець зобов`язується отримати товар в п`ятиденний строк з дати повідомлення від продавця про готовність товару до відвантаження на умовах франко-склад продавця, що розташований за адресою: м. Херсон, Новомиколаївське шосе, буд.7А. Товар передається за умови вчинення покупцем його повної оплати у розмірі передбаченому п.3.3, пп.3.1.1 та при виконанні всіх умов передбачених статтею 2 та 3 цього Договору (пп.4.2.1 п.4.2 ст.4 Договору). У випадку виникнення обставин, що не дозволяють продавцеві вчасно виконати свій обов`язок по передачі товару та яке, не залежать від волі останнього та знаходяться поза його контролем, строки передачі товару переносяться до моменту припинення таких обставин, але не більше ніж на 60 календарних днів з моменту виникнення таких обставин (п.4.3 ст.4 Договору). Згідно листа №30 від 01.11.2023 року ТОВ «АМПІР» позивача [PERSON] було повідомлено про те, що відповідно до умов договору, автомобіль був поставлений за адресою: м. Херсон, вул. Новомиколаївське шосе, 7А 08.09.2023 року. Незважаючи на те, що позивача було повідомлено 08.09.2023 року про поставку авто, [PERSON] не забрала авто оскільки бажала здійснити додаткові поліпшення авто. 02.10.2023 року приблизно о 10 год. за місцезнаходженням підприємства відбулося влучання засобів ураження в комплекс будівель з продажу сервісного обслуговування автомобілів, внаслідок обстрілу території міста Херсон військами рф. Внаслідок потрапляння засобів ураження були знищені та пошкоджені транспортні засоби громадян та юридичних осіб, в тому числі і транспортний засіб, який належить [PERSON] . Зазначена обставина є форс-мажорною, за фактом порушення військами рф законів та звичаїв війни, завданню шкоди підприємству було заведено кримінальне провадження. За змістом статей\~627,\~629 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2ст. 651\~ЦК України). У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3, 4 ст. 653\~ЦК України). Відповідно до статей\~525,526,530,614,615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У відповідності до ч.1\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Судом встановлено, що порушення відповідачем умов Договору, а також норм чинного законодавства спричинило порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки остання позбавлена того, на що розраховувала при укладенні Договору. Військова агресія рф проти України стала підставою введення військового стану з 05-30 години 24.02.2022 строком на 30 діб відповідно до\~Указу Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Так, з моменту укладення договору 26.10.2021 і до повномасштабного вторгнення 24.02.2022 військ рф в Україну, пройшло 122 календарних дні для виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по Договору, тобто на момент повномасштабного вторгнення термін виконання договору не закінчився. Виконання зобов`язання за Договором купівлі-продажу № АМП000004-248 від 26.10.2021 року, стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. Факт настання форс-мажорних обставин, їх надзвичайність та невідворотність засвідчено листом ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, який розміщено на сайті ТПП України. У листі ТОВ «АМПІР» від 01.11.2023 року №30 зазначив, що про доставку автомобілю 08.09.2023 року позивача було повідомлено у цей же день - 08.09.2023 року, проте доказів вказаного суду не надано. За умовою п.7.2 ст.7 Договору у разі виникнення обставин непереборної сили, строк виконання зобов`язань відповідно до цього Договору, відкладається відповідно до періоду дії цих обставин та їх наслідків. Сторони зобов`язані негайно інформувати одна одну про виникнення обставин непереборної сили про передбачувані строки їх дії (п.7.3 ст.7 Договору). Якщо обставини непереборної сили будуть діяти більше ніж 2 місяці, сторони матимуть право розірвати цей Договір, попередивши про це іншу сторону за 20 робочих днів до його розірвання (п.7.4 ст.7 Договору). У листі від 01.11.2023 року №30 ТОВ «АМПІР» повідомив [PERSON] щодо настання форс - мажорних обставин та пошкодження поставленого позивачу за адресою визначеною у договорі автомобілю. Проте, доказів поставлення товару суду відповідачем також не надано. 27.02.2024 року позивачем надіслано відповідачу вимогу про поставку товару належної якості та комплектації, що обумовлений договором від 26.10.2021 року, також, зазначено, що у разі неможливості поставлення товару негайно вирішити питання про повернення коштів в загальній сумі 915\~000,00 грн. У відповідь на вимогу позивача ТОВ «АМПІР» надіслало лист №05/1 від 05.03.2024 року якому було рекомендовано позивачу звернутись до Національної поліції України із заявою про залучення у якості потерпілої особи позивача до кримінального провадження. Таким чином, суд дійшов висновків, що відповідачем не доведено, що автомобіль дійсно був поставлений в обумовлені сторонами строки, що позивачу було про це повідомлено, до того ж, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач замовляла у ТОВ «АМПІР» додаткове поліпшення автомобілю у зв`язку із чим вчасно не отримала його, та не підписала акт прийому-передачі. Отже, не поставлення товару у строки обумовлені сторонами у договорі, неповернення сплаченої позивачем суми за товар ставить її, як покупця, у невигідні умови. Крім того, порушені права позивача, як споживача, оскільки, укладаючи зазначений договір вона розраховувала на отримання автомобіля відповідно до термінів зазначених в договорі. Вищезазначене свідчить про те, що дія договору № АМП000004-248 від 26.10.2021 між сторонами неможлива, оскільки позивач, як споживач, втратила довіру до відповідача, та наполягає на поверненні сплачених коштів. Зважаючи на наведене, договір № АМП000004-248 від 26.10.2021 досі залишається не виконаним, вказані договором строки сплили, відповідач умови не виконав, сплачену позивачем повну вартість автомобіля не повернув, чим порушує права позивача, що є підставою для розірвання зазначеного договору та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми вартості автомобіля за договором у розмірі 915\~000,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача пені, суд виходить з наступного. Військова агресія рф проти України стала підставою введення військового стану з 05-30 години 24.02.2022 строком на 30 діб відповідно до\~Указу Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Виконання зобов`язання за Договором № АМП000004-248 від 26.10.2021, стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. Як вбачається з листа від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 адресованого всім, кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст.\~14,\~14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Також з відомостей розміщених на офіційному сайті Торгово-промислової палати України за веб адресою https://ucci.org.ua/naivazhlivishe/contacts-zasvidchennia-fors-mazhornikh-obstavin слідує, що Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28 лютого 2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Верховний Суд у постанові від 04 жовтня 2022 у справі № 927/25/21 зазначив, що у пункті 1 частини 1\~статті 263 Цивільного кодексу України\~наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21, від 21 грудня 2021 року у справі № 905/1252/16. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органо. Враховуючи наведені норми матеріального права та встановлені і підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, обставини, а саме те, що населений пункт, у якому згідно договору купівлі-продажу має відбутись поставка і передання покупцеві товару (м.Херсон) перебував в окупації та під постійними обстрілами, і дана обставина визнана форс-мажорною, суд дійшов висновку, що мають місце обставини непереборної сили саме з 24.02.2022. Що у свою чергу дає підстави для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань саме з 24.02.2022, зокрема і також зобов`язань щодо сплати штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договору продавцем в частині передання товару покупцю у місці, визначеному договором, оскільки кінцевий термін виконання договору припадає на період перебування м. Херсон під окупацією рф та у зоні активних бойових дій. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Згідно\~статті 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у Рішенні Європейського суду з прав людини «Справа Абдулазіз, Кабалесі Балкандалі проти Сполученого королівства» (Case of ABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI), 1985 р., з огляду на її природу, моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Більш того, право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. У пункті 3\~Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вказано позивачем, спричинена їй моральна шкода полягає у погіршені самопочуття, постійному відчутті образи, приниження, обурення, несправедливості, страху в неотриманні бажаного. Спричинену відповідачем моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 50000,00 грн. Проте матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності неправомірності дій саме відповідача, оскільки обставини які зумовили невиконання договору останнім виникли з підстав початку повномасштабної збройної агресії рф, таким чином і відсутня вина відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, розмір якої не обґрунтовано позивачем, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат. На підставі ч.3\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно з п.6 ч.3\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень в дохід держави за позовну вимогу немайнового характеру, та 9150,00 грн. за позовну вимогу майнового характеру, а всього 10361,20 грн, судовий збір сплачений позивачем за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди поверненню не підлягає, оскільки у задоволенні цієї позовної вимоги судом відмовлено. Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті\~133, статтях\~137,\~141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). До матеріалів позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги від 26.03.2024 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 26.03.2024 року, Акт здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 15.05.2024 року, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 13.05.2024 року, платіжну інструкцію від 13.05.2025 року з якої вбачається, що позивач сплатила [PERSON] 20\~050,00 грн, призначення платежу «переказ власних коштів». При цьому, аналізуючи обґрунтованість та пропорційність розміру таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вважає, що надані представником позивача документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а розмір витрат на правову допомогу у цій справі в 20000,00 грн. на дотримання вимог співмірності є необґрунтованим та явно завищеним. Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому заява представника позивача у цій частині підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial