Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

19.12.2024р. [PERSON] (позивач 1) та [PERSON] (далі - позивач 2) звернулися до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просять визнати за: - [PERSON] право приватної власності на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - [PERSON] право приватної власності на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивований тим, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В склад спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок [ADDRESS] (далі - спірний будинок), що належав чоловікові спадкодавиці - [PERSON] , який помер, після смерті якого [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав, а саме не здійснила державної реєстрації на успадковане майно та не отримала правовстановлюючого документу. В зв`язку з цим приватним нотаріусом позивачам відмовлено в оформленні спадщини за заповітом. Вказує, що спірний будинок було побудовано у 1972р., проте за життя спадкодавиця не зареєструвала належне їй право на будинок відповідно до чинного законодавства. Будівлі, які побудовані до 05.08.1992р. не є самочинно побудованими згідно з Інструкцією Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна № 582/5773 від 10.07.2001р. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2013р., відповідно п. 49 якого для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, побудованих до 05.08.1992р. є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Що узгоджується з ДБН А3.1-3.94 Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Таким чином, для реєстрації будинку збудованого до 1992р. та господарських споруд, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Тож, посилаючись на ст. ст. 11, 331, 1216, 1217, 2018, 1223, 1268, 1270 ЦК України, та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, позивачі просили позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання призначене на 18.03.2025р. не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. Водночас, 10.03.2025р. останні звернулися на адресу суду з окремими заявами, в яких просили провести розгляд справи та прийняти рішення по ній у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують, наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання призначене на 18.03.2025р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Водночас, 03.03.2025р. звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред`явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/1690/23 від 09.04.2024р., яке набрало законної сили 09.05.2024р., встановлено, що 29.08.1964р. в с. Врадіївка Миколаївської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , за результатами реєстрації якого прізвище дружини до реєстрації шлюбу [PERSON] не змінювалося. Про що, 23.03.1966р., було видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Згідно інвентаризаційної справи по Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області на будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , яка розпочата 07.12.1972р. та закінчена 22.01.1973р, власником будинку значився [PERSON] . Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/1690/23 від 09.04.2024р., яке набрало законної сили 09.05.2024р. також встановлено, що 28.03.1973р. Врадіївською селищною радою депутатів трудящих [PERSON] видано свідоцтво № 1990 про право приватної власності на будівлі, - будинок, який знаходиться в [ADDRESS] ., та що відповідно до довідки від 14.05.2018р. за підписом Врадіївського селищного голови Москаленка М.Л., у 1987р., на підставі рішення сесії Врадіївською селищною радою було проведено перенумерацію будинків, будинок розташований по [ADDRESS] раніше був за адресою [ADDRESS] . Цим же рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області було встановлено, що відповідно до виписки щодо підтвердження чинності запису реєстрації права власності станом на 31.12.2012р. спірний житловий будинок по Первомайському МБТІ зареєстрований на праві власності за [PERSON] , частка 1/1, дата реєстрації - 28.03.1973р., номер реєстрової книги 9, сторінка 68, реєстровий номер 2078. 06.03.1996р. [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 002497, - на земельну ділянку площею 0,20 га в межах території Врадіївської селищної ради з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер (витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 47117461 від 17.03.2017р.). Згідно з актом обстеження від 31.08.2023р., складеним депутатом Врадіївської селищної ради Шевчук Т.А. - [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вела разом з ним спільне домашнє господарство. У довідці № 866 від 01.09.2023р. виданої відділом ЦНАП Врадіївської селищної ради, вбачається, що вона видана [PERSON] в тому, що згідно акту обстеження від 31.08.2023р. [PERSON] проживала з [PERSON] за адресою [ADDRESS] по день смерті [INFO] , та вела разом з ним спільне домашнє господарство. Після смерті [PERSON] 17.03.2017р. заведено спадкову справу №21/2017 (витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 47117461 від 17.03.2017р.). 04.08.2018р. приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. на ім`я [PERSON] , [INFO] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , в тому числі з врахуванням частки від якої відмовився на її користь син спадкодавця [PERSON] та частки від якої відмовився на її користь син спадкодавця [PERSON] , та частки від якої відмовився на її користь син спадкодавця [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будівлі, виданого виконавчим комітетом Врадіївської селищної ради Миколаївської області 28.03.1973р. та зареєстрованого КП Первомайським МБТІ Миколаївської області 28.03.1973р. за реєстровим № 2078. На земельній ділянці споруджено: житловий будинок, прибудова, прибудова зазначений у плані літ. А-Ж, А, А, загальною площею 83,1 кв.м., житлова площа - 61,0 кв.м., та Б - господарська будівля; п-г - погріб під літ. Б; В - сарай; У - вбиральня; № 3 - ворота; № 4 - хвіртка; № 5 - огорожа; № 6 - криниця. Спадкова справа № 21/2017. Свідоцтво зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за № 852. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.08.2018р. № 852 (ННС № 121555), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 52855607 від 04.08.2018р. (рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/1690/23 від 09.04.2024р., яке набрало законної сили 09.05.2024р.). Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 136238966 сформованого 01.09.2018р. в ньому наявна наступна інформація. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1614599548223. Об`єкт нерухомого майна - житловий будинок; Загальна площа (кв.м) - 83.1, житлова площа (кв.м) - 61, опис (житловий будинок, прибудова, прибудова зазначений у плані - літ. А-Ж, А, А, господарська будівля - Б, погріб під літ Б - п-г, сарай - В, вбиральня - У, № 3 - ворота; № 4 - хвіртка; № 5 - огорожа; № 6 - криниця). Адреса - [ADDRESS] . Номер запису про право власності - 27346439, дата та час державної реєстрації 04.08.2018р., підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину № 852 видане 04.08.2018р. приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. Форма власності - приватна. Розмір частки - 1/1. Власники - [PERSON] (рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/1690/23 від 09.04.2024р., яке набрало законної сили 09.05.2024р.). 09.10.2017р. [PERSON] склала заповіт в якому, серед іншого, заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою, що розташований по [ADDRESS] , в рівних частках (по 1/3 частці кожному) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заповіт зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за № 1200 (НМІ 865365) та посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 23.02.2021р. Врадіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] 16.06.2021р. заведено спадкову справу № 53/2021. З заявами по прийняття спадщини звернулися: [PERSON] (заява № 183 від 16.06.2021р.), [PERSON] (заява № 184 від 16.06.2021р.), [PERSON] (заява № 185 від 16.06.2021р.) (рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/1690/23 від 09.04.2024р., яке набрало законної сили 09.05.2024р., постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 150/02-31 від 16.04.2024р.). 11.01.2024р. постановою № 5/02-31 приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Демченко Т.М. позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з посиланням на п. 3 гл. 7 розд. І та п.п. 4.15, 4.18 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012р. В ній же зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, і як наслідок, правовстановлюючий документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємців) повинно вирішуватися в судовому порядку. 16.04.2024р. постановою № 150/02-31 приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Демченко Т.М. позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з посиланням на п. 3 гл. 7 розд. І та п.п. 4.15, 4.18 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012р. В ній же зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, і як наслідок, правовстановлюючий документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємців) повинно вирішуватися в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За вимогами ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При чому, п. 3.14 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., визначено, що прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Оскільки [PERSON] вчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , то вона вважається такою, що спадщину прийняла. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття виникнення права на спадщину та виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (зі змінами), (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція № 127) передбачено, що не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992р.; у разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992р. (п. 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 23.08.2016р. № 553. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON] позивачі, які є спадкоємцями за заповітом, звернулися із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно, однак не мають іншої можливості, аніж у судовому порядку, поновити своє право на спадкове майно, яке у них виникло у зв`язку із смертю [PERSON] , яка прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] не встигла за життя зареєструвати вказане право в порядку визначеному чинним законодавством, отже право позивачів підлягає захисту в судовому порядку, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп., понесені позивачем [PERSON] та в сумі 1 211 грн. 20 коп. понесені позивачкою [PERSON] , при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved