Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом за змістом якого просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 18. Позовні вимоги мотивовані тим, що незважаючи на спільну неповнолітню дитину, сторони не змогли зберегти шлюб, спільне сімейне життя сторін поступово погіршувалося, через різні погляди на життя. Між сторонами припинено ведення спільного господарства, припинені шлюбні стосунки та припинено проживання разом. Позивач вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить його інтересам. Ухвалою суду від 30.01.2025 року відкрито провадження в даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явився, поважність причин неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності. Представник відповідача адвокат Держан В.В., повноваження якої підтверджується копією ордера від 01.03.2025 року серії СА № 1116037, надіслала до суду заяву за змістом якої просила розглянути справу за їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 24.02.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 18, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно від 15.07.2009 року. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом про народження від 17.02.2017 року № 262, зробленим відділом реєстрації актів цивільного стану та реєстрації Клайпедської міської адміністрації. Сторони категорично налаштовані на припинення шлюбних відносин та не бажають вживати заходів до примирення з метою збереження сім`ї. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, то бажання припинити шлюбні відносини хоча б одного з подружжя, є достатньою підставою для розірвання шлюбу, оскільки примушування як жінки, так і чоловіка до шлюбу не допускається. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що подальше\~спільне життя\~ [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання\~розподілу судового\~збору,\~суд вважає,\~що оскільки\~відповідачем визнано\~позов до\~початку розгляду\~справи по\~суті,\~у відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України,\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого позивачем\~при поданні\~позову,\~що становить\~605\~(шістсот\~п`ять)\~грн.\~60\~коп.,\~та підтверджується квитанцією до платіжної інструкції АТ «Перший український міжнародний банк» від 23.12.2024 року № 48100964, яка зберігається в матеріалах справи № 690/830/24, підлягають поверненню йому з державного бюджету, а інші 50 відсотків стягненню з відповідача, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved