Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільної повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 23-х річного віку за умови, що донька буде продовжувати навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу з відповідачем має повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка навчається на другому курсі Одеського національного університету імені І.І.Мечнікова, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення донькою 23 річного віку. В судове засідання позивач не з`явилася,однак надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 30.11.2012 року, що підтверджується копією рішення Кодимського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу від 30.11.2012 року, що набрало чинності 10.12.2012 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] .(а.с.8). З копії довідки №124 від 08.08.2024 року, виданої Одеським національним університетом імені І.І.Мечнікова за підписом декана Віктора Глебова , встановлено, що [PERSON] навчається на ІI-му курсі денної форми навчання факультету міжнародних відносин, політології та соціології даного навчального закладу. Як вбачається з довідки №1068 від 18.03.2025 року, за підписом адміністратора центру надання адміністративних послуг міської ради Лідії Хмельовської, [PERSON] , [INFO] , навчається дистанційно, проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною першою статті 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З приводу застосування статті 199 СК України Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 №3 у пункті 20 роз`яснив таке: «Обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу». Одною з умов стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Крім того, у більшості випадків навчання здійснюється на платній основі, для чого у повнолітніх дочки, сина відсутні кошти. Наступною умовою стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина є спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я. При цьому враховується у платника аліментів наявність інших членів сім`ї, яких він (вона) зобов`язані утримувати за законом (непрацездатні батьки, неповнолітні діти, непрацездатні дружина, чоловік); розмір заробітної плати (доходу), а якщо на пенсії, - розмір пенсії; стан здоров`я - є тяжкохворим, інвалід І групи, яка потребує стороннього догляду тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] досягла віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки навчається на денній формі, не має змоги працевлаштуватися, перебуває на утриманні своєї матері. Відомості про наявність у нього інших джерел доходів відсутні. Одночасно суд враховує згоду відповідача з позовними вимогами та розміром аліментів, які просить стягнути позивач. Підстав, які б визначали неможливість надання відповідачем допомоги на утримання доньки, що продовжує навчання, в ході судового розгляду не встановлено. Суд враховує в кожному конкретному випадку, що при визначенні розміру коштів, що підлягають виплаті на утримання дитини, слід виходити з того, що він має бути достатнім, з огляду на її потреби, і разом з тим, розмірним, враховуючи мету аліментного зобов`язання. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм та дійсних обставин справи дає підстави вважати, що при здійсненні відрахувань із заробітної плати відповідача у розмірі 1/4 частки від доходу в рахунок сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідатиме діючому законодавству України, зазначеним уст. 3 ЦК України засадам розумності, справедливості і добросовісності, та з урахуванням права сторін на належне матеріальне забезпечення. Отже, з урахуванням викладеного, рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених [PERSON] вимог та можливість стягнення із [PERSON] аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 30.09.2024 року і до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення віку 23 років. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 1, 6ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У порядку п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved