Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

23.06.2021р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, який мотивує тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також постачання теплової енергії, що надаються населенню,яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки їх квартира за адресою [ADDRESS] , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.06.2016р. по 31.12.2023р. заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води становить 36077,93 грн., яку відповідачі добровільно сплачувати не бажають. Просив стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн. Ухвалою від 07.02.2024 року відкрито провадження у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 16.07.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача Постольного О.Р. про залучення [PERSON] як співвідповідача за позовом Концерну «МТМ» з позовною вимогою про стягнення солідарно з [PERSON] та\~ [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.06.2016 р. по 31.12.2023 р. в розмірі 36077,93 грн. Ухвалою суду від 08.10.2024р. вказане клопотання задоволено та залучено [PERSON] як співвідповідача за позовом Концерну «МТМ» про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Представник позивача\~Концерну «МТМ»\~в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю з підстав, викладених в позовній заяві з урахуванням уточнення, просить його задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не відомо. 28.06.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Пономаренко О.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив застосувати трирічний строк позовної давності та стягнути борг, що залишився в рівних частках з іншим співвласником квартири [PERSON] . В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Пономаренко О.А. позовні вимоги визнав частково, зазначив, що суму боргу за період з 01.06.2016р. по 31.12.2023р. в розмірі 36077,93 грн. визнають в повному обсязі, просив не застосовувати трирічний строк позовної давності, однак просив розподілити суму заборгованості, яку просить стягнути позивач, у сумі 36077,93 грн., порівну між обома відповідачами, тобто по 18038,96 грн. В зв`язку із тим, що відповідач [PERSON] не заперечує проти загальної суми заборгованості, просив суд стягнути з [PERSON] частину заборгованості за позовом Концерну «МТМ», а саме 18038,96 грн., а також здійснити розподіл судових витрат відповідно до розміру задоволених позовних вимог та відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідачі є співвласниками квартири по частині. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов або зустрічного позову не подала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарстваУкраїни, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Позивач по відношенню до відповідачів, як споживачів послуг, являється виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також з постачання теплової енергії. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі України (ст. ст. 64, 67, 68). Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 (надалі-Правила № 630) зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правила № 630 встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно зі ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13). Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою до виникнення прав та обов`язків є договір. Між Відповідачем та Позивачем до 01.11.2021 р, було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. З 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 N 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), яким Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визнано таким, що втратив чинність. Предметом регулювання згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189 (далі Закон № 2189) є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Законом визначено, зокрема нову класифікацію житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг, передбачено різні моделі договірних відносин у сфері комунальних послуг, а також визначено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. За приписами\~п.\~5\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону №\~2189 житлово-комунальні послуги -результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 5 Закону № 2189 до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 2 ст. 7 Закону № 2189 визначає обов`язки індивідуального споживача, серед яких в т.ч.: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1); оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5); дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (п. 8). Відповідно до статті 12 З Закону № 2189 надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2189 передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Постановою КМУ №1022 від 08.09.2021 року внесено зміни до Постанови Кабінету міністрів «Про затвердження правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21.08.2019 року, у тому числі, щодо публічних договорів приєднання. Відповідно до ч.5. ст.13 Закону № 2189 у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п.п. 1, 2, 4 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі». З 01.11.2021 року між Позивачем та Відповідачами був укладений ТИПОВИЙ ІНДИВІДУАЛЬНИЙ ДОГОВІР про надання послуги з теплової енергії (згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189. Вказаний договір приєднання розміщений на офіційному сайті Концерну «МТМ»). Ураховуючи вищевикладене, сума боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2016 р. по 31.12.2023 р. становить 36 077,93 грн. Згідно з пунктом 31 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ, від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі Правила № 830) вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. У разі зміни (коригування) тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію та не потребує внесення сторонами додаткових змін до договору. Частиною 1 статті 9 Закону № 2189 Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 35 Правил № 830 розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу). Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №23 затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до визначення наведеного у п. 3 вимог, абонентський номер споживача - номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом та дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено. Нормами Розділу\~І Методики\~№ 315 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики № 315. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги. Розділом ІІ Методики № 315 передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. \~ \~ \~ \~ Концерн\~«Міськітеплові\~мережі»,\~надає\~послуги з\~централізованого опалення, гарячого водопостачання та постачання теплової енергії за адресою:\~ [ADDRESS] , зокрема, і в квартиру [ADDRESS] . Відповідачі не\~виконали своїх\~обов`язків згідно\~з Договором\~по сплаті\~за надану\~послугу зпостачання\~теплової енергії,\~у зв`язку\~з чим\~за Відповідачами\~виникла грошова\~заборгованість у\~розмірі 36077,93\~грн.\~за період\~з 01.06.2016\~по 31.12.2023. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг на адресу Концерну „Міські теплові мережі» не надходило. Згідно з відповіддю на запит №10525_04-47 від 05.02.2024 року за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.08.2005 року. Згідно з відповіддю №833514 від 08.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.12.2005 року. Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2024 року визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] . Залишено за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 19.07.2024. Тобто на час розгляду справи відповідачі є співвласниками квартири по її частини. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Згідно зі ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачі здійснювали оплату у 2016, 2020, 2021, 2022, 2023 роках, однак оплати здійснювались не в повному обсязі. Тобто були обізнані про свої обов`язки та не оспорювали того факту, що вони є власниками житлового приміщення та, відповідно, споживачами комунальних послуг. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості у березні 2020 року відповідачем здійснено оплату в сумі 2657,49 грн., що перевищує поточне нарахування як за поточний (в березні 2020 року), місяць, що, на переконання суду, свідчить про визнання відповідачем боргу за попередній період. Отже, перебіг позовної давності за щомісячними платежами перервався в момент здійснення відповідачем вищезазначеного платежу. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені\~статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1\~ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Дія карантину, встановленого зазначеною Постановою, неодноразово продовжувалась. Востаннє дію карантину було продовжено до 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2023 № 383. Крім того,\~Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Зазначений закон набрав чинності 17.03.2022. Суд також бере до уваги додаткові пояснення представника відповідача [PERSON] адвоката Пономаренка О.О. від 18.03.2025, відповідно до яких відповідач не наполягав на застосуванні строку позовної давності та визнав суму заборгованості в повному обсязі, за виключенням порядку стягнення цієї заборгованості у солідарному порядку. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Факт надання відповідачам послуг підтверджується відкритим особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого Концерном «Міські теплові мережі» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартиру за вищевказаною адресою. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи,\~оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд\~вважає заявлений Концерном «МТМ» позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, суд виходить з того, що в силу вищевикладених вимог чинного законодавства споживачем житлово-комунальних послуг є власник квартири або особа,\~яка користується квартирою зі згоди власника і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Це кореспондується з обов`язком власника утримувати своє майно. Крім того, обов`язок здійснювати оплату за\~житлово-комунальні\~послуги виникає у її власника саме з факту набуття права власності і не залежить від місця реєстрації та фактичного місця проживання власника. Отже, в заявлений позивачем до стягнення період обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг несуть як співвласники та відповідно споживачі вказаних послуг відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до розміру своїх часток в праві власності на квартиру по частині, тому сума заборгованості підлягає стягненню не в солідарному порядку, як просить позивач, а в рівних частинах, тобто з відповідача [PERSON] 18038,97 грн. та з відповідача [PERSON] 18038,96 грн. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється відвідповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим длявиконання сторонами. Ухвалюючи рішення, суд приймає за основу як належний та допустимий доказ наданий позивачем розрахунок заборгованості, який складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. При цьому, суд враховує, що відповідачі в межах розгляду цієї справи жодних заперечень щодо отримання зазначених послуг, їх якості, а також наявності заборгованості за ці послуги у визначеному позивачем розмірі, не подали і позовні вимоги МТМ по суті не спростували. Згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2422,40 грн., а з кожного відповідача пропорційно\~до його частки задоволених позовних вимог: з відповідача [PERSON] \~1211,20грн.,\~ з відповідача [PERSON] \~1211,20 грн.\~

Outcome: partial