Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Адвокат Петричка Олександр Євгенович в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог представник позивачів [PERSON] зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] та колишнім чоловіком [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно частка у житловому будинку [ADDRESS] . 11 серпня 2023 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Білоконь К.С. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Даний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно кожному із них належало по 1/4 частці двору. У своїй позовній заяві позивачі просили суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог відповідачка [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно житловий будинок [ADDRESS] . 11 серпня 2023 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 29.08.2023 отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності спадкоємця на вищезгаданий житловий будинок. Станом на 15.04.1991 у господарстві за адресою [ADDRESS] , суспільна група колгоспний двір, крім спадкодавця були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Отже, кожен з них мав право на 1/4 частку у майні. Після смерті [PERSON] його частку успадкував син [PERSON] і [PERSON] . У своїй зустрічній позовній заяві [PERSON] просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник позивачів подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] позивачі не заперечують. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у зустрічному позові просила розглянути справу без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що згідно\~з копією\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 09\~лютого 1984\~року Кутською\~селищною Радою народних депутатів Косівського району, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] народився [INFO] , про що Потічківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис № 13. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 26 березня 1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26 березня 1993 року зроблено запис за № 56. Згідно з\~копією свідоцтва\~про смерть\~серії [NUMBER] ,\~виданого 06\~червня 2018\~року виконкомом\~Тюдівської сільської\~ради Косівського\~району Івано-Франківської\~області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 16. Згідно з копією свідоцтва про міну імені серія [NUMBER] , [PERSON] , що народився [INFO] , Україна, Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Потічок, змінив ім`я на [PERSON] , про що в Книзі реєстрації зміни імені 29 липня 2009 року зроблено відповідний актовий запис. З копії довідки № 425 від 19.09.2023, виданої Снятинською міською радою Старостинського округу № 8 с. Потічок Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що згідно із записом в погосподарській книзі № 3 особовий рахунок № [NUMBER] за гр. [PERSON] , 1958 р.н., який помер [INFO] в с. Потічок, рахується житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 в даному господарстві (суспільна група колгоспний двір) були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , 1958 р.н., який помер [INFO] , дружина [PERSON] , 1959 р.н., дочка [PERSON] , 1984 р.н., син [PERSON] , 1987 р.н. Згідно з копією заяви до Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 18.07.2018 № 599, [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В даній заяві зазначено, що він є сином померлого, спадкоємцем першої черги до майна померлого у відповідності до ст. 1261 ЦК України. Крім нього спадкоємці за законом [PERSON] дружина померлого та [PERSON] дочка померлого. Згідно з копією довідки № 28 від 02.07.2016 про право власності на житловий будинок у зв`язку з оформленням спадщини за законом, виданої Потічківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, за [PERSON] , який помер [INFO] в с. Потічок Снятинського району Івано-Франківської області, на підставі погосподарської книги № 3 особистий номер [NUMBER] , рахується житловий будинок в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] , крім померлого були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , 1959 р.н., син [PERSON] , 1987 р.н., дочка [PERSON] , 1991 р.н., заповіт у виконкомі Потічківської сільської ради не посвідчувався. Згідно з копією довідки № 318 від 10.07.2023, виданої Снятинською міською радою Старостинського округу № 8 с. Потічок Коломийського району Івано-Франківської області, згідно із записом в погосподарській книзі № 3 особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] , 1958 р.н., який помер [INFO] в с. Потічок рахується житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 в даному господарстві суспільна група колгоспний двір були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , 1958 р.н., який помер [INFO] , дружина [PERSON] , 1959 р.н., дочка [PERSON] , 1984 р.н. Згідно з копією заяви до Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 11.08.2023 № 615, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса, від імені якої діє [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] . В даній заяві зазначено, що на день смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] дочка померлого, є спадкоємцем за законом, гідно ст. 1261 ЦК України. Крім неї спадкоємцем, передбаченим ст. 1261 ЦК України, є [PERSON] син померлого. Згідно з копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 52659331 від 18.07.2018, зареєстрована спадкова справа: номер у спадковому реєстрі 62723521, спадкодавець [PERSON] . Згідно з довідкою № 934/02-14 від 29.08.2023, виданою державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С., після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який проживав в с. Потічок Коломийського району Івано-Франківської області, заведена спадкова справа за № 265/2018 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом № 599 від 18 липня 2018 року сина померлого [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] та заяви про видачу спадщини за законом № 615 від 11 серпня 2023 року дочки померлого [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] . Заяв від інших спадкоємців не надходило. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 935/02-31 від 29.08.2023, державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С., відмовлено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , жителям [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з випискою з інвентаризаційних матеріалів № 85-34/309906 від 11.08.2023, виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», згідно з архівними даними станом на 31.12.2012, в реєстраційних книгах не зареєстровано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права власності на спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, правовстановлюючий документ на який відсутній. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~п.\~6\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~«Про судову\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність»\~щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі\~ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність»\~загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] . Спадщину позивач прийняв відповідно до вимог закону, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Однак позивач отримав від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлений можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування. Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані: [PERSON] , 1958 р.н., який помер [INFO] , [PERSON] , 1959 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/4 у кожного співвласника. Після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , його 1/4 частку за законом порівну успадкували позивач [PERSON] , який став власником 3/8 часток колгоспного двору, та відповідачка [PERSON] , яка стала власницею 1/8 частки колгоспного двору. Таким чином, позивач [PERSON] має право успадкувати після смерті [PERSON] його 1/8 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав до суспільної групи «колгоспний двір», після чого його частка становить 3/8, а інші позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право власності на 1/4 частку колгоспного двору кожна, яке належить їм ще з 15.04.1991. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] та [PERSON] , як члени колишнього колгоспного двору, не втратили права на частку в майні колгоспного двору. На думку суду, без визнання права власності за цими позивачами на їх 1/4 частку колгоспного двору у судовому порядку не дозволить позивачу [PERSON] оформити свою спадщину за законом. Що стосується зустрічого позову [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування, суд зазначає про таке. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] . Спадщину позивачка прийняла відповідно до вимог закону, оскільки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Однак позивачка отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Проте, суд вважає, що право відповідачки, у зв`язку з тим, що остання вчинила усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому відповідачка [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування. Як було зазначено вище, в судовому засіданні встановлено, що спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані: [PERSON] , 1958 р.н., який помер [INFO] , [PERSON] , 1959 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/4 у кожного співвласника. Після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , його 1/4 частку за законом порівну успадкували позивач [PERSON] , який став власником 3/8 часток колгоспного двору, та відповідачка [PERSON] , яка стала власницею 1/8 частки колгоспного двору. Таким чином, відповідачка [PERSON] має право успадкувати після смерті [PERSON] його 1/8 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав до суспільної групи «колгоспний двір». Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені як позивачами у первісному позові, так і відповідачем у зустрічному позові в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню у повному обсязі.\~ Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивачів, якими судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачів в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved