Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

04.02.2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування маральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, в якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 691200 грн. Вказує, що з 27.07.2001 по 24.12.2003 працював слюсарем з ремонту автомобілів у шкідливих умовах праці, а також з 24.12.2003 по 14.01.2021 в умовах впливу шкідливих факторів працював водієм великовантажного автомобіля у кар`єрі та водієм автотранспортних засобів у ПрАТ «Північний\~ГЗК». 31.01.2023 висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» йому встановлено три професійні захворювання: - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група В. ЛН першого-другого ступеня; - хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 21.04.2023, професійні захворювання у [PERSON] виникли через те що, працюючи з 24.12.2003 по 14.01.2021 водієм автотранспортних засобів в гірничотранспортному цеху №1, [PERSON] керував великовантажним автомобілем під час вивезення гірничої маси з кар`єру та виконував технічне обслуговування автомобіля, керував автомобілем та підйомним механізмом автомобіля, ліквідував несправності, які траплялись під час роботи на лінії. Внаслідок недосконалості технологічного процесу під час перевезення гірничої маси великовантажним автомобілем, підпадав під вплив підвищених параметрів вібрації та шуму. Внаслідок недосконалості технологічного процесу відкритого видобутку руди, підпадав під вплив пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Відповідно довідки МСЕК від 13.07.2023р., [PERSON] первинно з 12.06.2023р. по 01.07.2025 встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких: 40% по вібр. хв.; 20% по ХОЗЛ; 5% по тугов. У зв`язку з захворюванням у нього змінився образ і якість життя, він постійно відчуває виражену задишку при мінімальному фізичному навантаженні, іноді у спокої, приступоподібний сухий кашель, щоденні приступи задухи по 2-3 рази на день, які знімаються інгалятором сальбутамол, важкість у грудній клітці, головний біль, запаморочення при підвищенні АТ, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття, виражене зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, загальну слабкість. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати, займатися фізичною роботою, відчувати повний смак життя, що негативно впливає на його психоемоційний стан. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 691200 грн. Ухвалою суду від 19.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07.03.2025 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Львов А.Л. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, отримував компенсації, свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим, несправедливим та безпідставно завищеним. Ухвалою суду від 19.03.2025 залишено без задоволення заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працював з 27.07.2001 по 24.12.2003 працював слюсарем з ремонту автомобілів у шкідливих умовах праці, а також з 24.12.2003 по 14.01.2021 в умовах впливу шкідливих факторів працював водієм великовантажного автомобіля у кар`єрі та водієм автотранспортних засобів у ПрАТ «Північний ГЗК» (а.с.32-33). Під час\~роботи у\~ПрАТ в\~позивача виникли\~три професійні\~захворювання:\~-\~вібраційна хвороба\~другої стадії\~від дії\~загальної вібрації:\~синдром церебрально-периферичної\~ангіодистонії з\~вестибулопатією,\~синдром полірадикулоневропатії\~з вираженими\~статико-динамічними\~порушеннями на\~шийному та\~поперековому рівнях,\~стійким больовим\~компонентом,\~нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФ\~другого ступеня),\~деформуючого артрозу\~у поєднанні\~з періартрозом\~ліктьових (ПФ\~другого ступеня),\~колінних (ПФ\~другого ступеня)\~суглобів;\~-\~хронічне обструктивне\~захворювання легень\~першої стадії\~(пиловий\~бронхіт першої\~стадії,\~емфізема легень\~першої стадії)\~група В.\~ЛН першого-другого\~ступеня;\~-\~хронічна двобічна\~сенсоневральна (нейросенсорна)\~приглухуватість другого\~ступеня (з\~легким зниженням\~слуху)(а.с.15-16). Відповідно до п.п.13, 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.04.2023 року, на підставі інформаційної довідки про умови праці від 02.01.2019 за №3/4.6-1, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці [PERSON] відносяться: по важкості праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); по вмісту хімічних речовин в повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); по рівню вібрації до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); по рівню шуму до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); по показникам мікроклімату до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); по напруженості праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); по вмісту пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню (шкідливі). Хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи з 24.12.2003 по 14.01.2021 водієм автотранспортних засобів в гірничотранспортному цеху №1, [PERSON] керував великовантажним автомобілем під час вивезення гірничої маси з кар`єру та виконував технічне обслуговування автомобіля, керував автомобілем та підйомним механізмом автомобіля, ліквідував несправності, які траплялись під час роботи на лінії. Внаслідок недосконалості технологічного процесу під час перевезення гірничої маси великовантажним автомобілем, підпадав під вплив підвищених параметрів вібрації та шуму. Внаслідок недосконалості технологічного процесу відкритого видобутку руди, підпадав під вплив пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Причинами виникнення\~хронічних професійних\~захворювань позивача\~є:\~-\~вібрація загальна:\~еквівалентний корегований\~рівень віброприскорення\~на 2дБ\~перевищував допустимий\~рівень та\~складав 67\~дБ при\~ГДР 65\~дБ,\~згідно ДСН\~3.3.6.039-99\~«Державні санітарні\~норми виробничої\~загальної та\~локальної вібрації»;\~-пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищував гранично допустиму в 2,2 рази та складала 4,4 мг/м3 при ГДК=2,0 мг/м3, згідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 №1596; - шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 3-4 дБА перевищував допустимий рівень та складав 83 дБА при ГДР 80 дБА, згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічних професійних захворювань запропоновано генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК» Скачкову А.А.: 1) дотримувати основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць відповідно до Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відритим способом, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №61 від 18 березня 2010 року; 2) дотримуватись основних вимог в експлуатації великовантажних автомобілів згідно з вимогами Правил з охорони праці під час експлуатації великовантажних автомобілів та інших технологічних транспортних засобів під час розробки рудних і нерудних копалин відкритим способом, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості №149 від 13 лютого 2014 року; 3) забезпечити постійний контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг, заміною монтажних подушок, кріпленням антивібраційних крісел, ремонтами двигунів; 4) забезпечити виконання зрощення технологічних автодоріг у кар`єрі в теплу пору року згідно з п.7 розділу 11 НПАОП 0.00-1.24-10. 5). Підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими засобів індивідуального захисту органів дихання та слуху, інших засобів індивідуального захисту згідно з НПАОП 0.00-3.10-08 (а.с.25-29). Відповідно до інформаційної довідки про умови праці [PERSON] , згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248 умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню (шкідливі) (а.с.19-24). Як випливає\~з довідки МСЕК від 13.07.2023р., [PERSON] первинно з 12.06.2023р. по 01.07.2025 встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких: 40% по вібраційна хвороба; 20% по ХОЗЛ; 5% по туговухості. Останній потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення. Протипоказана важка фізична, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, праця в умовах вібрації, виробничого пилу, шуму (а.с.30). [PERSON] неодноразово проходив обстеження та знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписним епікризом (а.с.17-18). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.25-29), встановлено три хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач протягом значного часу працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 17 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушують його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65%, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 380000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Доводи відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до\~Податкового кодексу України\~не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до\~ст.141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 3800 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial