Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 10 січня 2025 року до суду надійшла позовна заява, з якою, посилаючись на ст. 525, 526, 530 ЦК України звернувся представник товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», що розташоване по вул. Пирогова, 131, м.Вінниця, Вінницької області до [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» заборгованості за спожиту електроенергію з 01.06.2022 по 31.12.2024 року в розмірі 2116,56 грн. Позов обґрунтований наступним. ТОВ «Енера Вінниця» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕ КП від 14.06.2018 №429), починаючи з 01.01.2019. Абзацом 4 п.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії визначено, що електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії з 01.01.2019 року виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Відповідачу було здійснено щомісячне нарахування показників за адресою об`єкта постачання: [ADDRESS] . Згідно сальдової оборотної відомості протягом 01.06.2022 року - 31.12.2024 року за відповідачкою значиться заборгованість за спожиту електроенергію на загальну суму 2116,56 грн. 05.03.2024 року відповідачку відключено від постачання електроенергії. У зв`язку з реформою у сфері енергетики всі діючі станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжують споживання електричної енергії після 01.01.2019 року приєдналась до умов публічного договору про постачання електро енергії постачальником універсальних послуг. На момент подачі позову неоплаченими залишаються 2116,56 грн. Оскільки відповідач не здійснила повну оплату спожитої електричної енергії за період з 01.06.2022 року - 31.12.2024 року включно, внаслідок чого за вказаним договором виникла заборгованість за спожиту електричну енергію. З урахуванням викладеного позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.06.2022 року - 31.12.2024 в сумі 2116,56 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 28 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 03 березня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 03 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 17 березня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 31 березня 2025 року. Доводи учасників процесу. Представник позивача, ТОВ «Енера Вінниця» в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася по невідомій суду причині, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про слухання справи, відзиву на позовну заяву до суду не подала, доказів про поважність причини своєї неявки в судові засідання до суду не надала, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України, встановлено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи положення даної норми, суд визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до розділу ХVІІ п. 13 абз. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» упродовж п`яти років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Розрахунок споживача за електричну енергію здійснюється за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (розділ ІV п. 4.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії). Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. У відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Згідно ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Здійснивши факт споживання електричної енергії та оплату виставлених рахунків, відповідач у належній формі приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Судом було встановлено, що особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] щодо приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно розділу ІІІ глави 3.2. п. 3.2.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 р., договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. У відповідності до абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 7 ПРРЕЕ, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплату рахунку постачальника універсальних послуг та або факт споживання електричної енергії. Таким чином, [PERSON] надавались послуги з постачання електричної енергії відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено обов`язок споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії згідно з умовами договорів. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Згідно довідки про нарахування платежів та оплат за електропостачання по особовому рахунку [NUMBER] , станом на січень 2025 року заборгованість за електроенергію становить 2116,56 грн. початок виникнення заборгованості червень 2022 року. Згідно довідки про сальдові обороти по споживачу о/р [NUMBER] , за 2022 рік відповідачка станом кінець року має заборгованість за сплати коштів за спожиту електроенергію в розмірі 561,60 грн. Згідно довідки про сальдові обороти по споживачу о/р [NUMBER] , за 2023 рік відповідачка станом кінець року має заборгованість за сплати коштів за спожиту електроенергію в розмірі 1939,68 грн. Згідно довідки про сальдові обороти по споживачу о/р [NUMBER] , за 2024 рік відповідачка на кінець року має заборгованість за сплати коштів за спожиту електроенергію в розмірі 2116,56 грн. Згідно довідки про сальдові обороти по споживачу о/р [NUMBER] , за 2025 рік відповідачка станом на 03 січня 2025 року має заборгованість за сплати коштів за спожиту електроенергію в розмірі 2116,56 грн. Судом було встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.06.2022 року - 31.12.2024 в сумі 2116,56 грн. Суд погоджується із наведеним розрахунком позивача про споживання відповідачем електричної енергії та враховує, що відповідач не надав жодних заперечень проти розміру заборгованості та не спростував обставин наведених позивачем у позові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 58 ч. 3 п. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами ТОВ «Енера Вінниця» і [PERSON] встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач [PERSON] належним чином не оплачувала послуги за спожиту електричну енергію, тому права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Енера Вінниця» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2116,56 грн. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 22490 від 06 січня 2025 року та платіжною інструкцією № 21433 від 12 квітня 2024 року . Враховуючи, що позов було задоволено, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028 грн. сплаченого судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved