Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

16 січня 2025 року позивач за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 02 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3307420, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти у сумі 11 000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором. Договір підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону. Кредит відповідно до договору був наданий ТОВ «Лінеура Україна» у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку, реквізити якої надано відповідачем. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала та допустила виникнення заборгованості. На підставі Договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 67 790,70 грн, з яких 11 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 56 790,70 грн заборгованість за відсотками. Окрім того, позивач зазначає, що на виконання п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, яку відповідачка не виконала. З огляду на наведені обставини позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3307420 у розмірі 67 790,70 грн, з яких 11 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 56 790,70 грн заборгованість за відсотками, а також судові витрати, які складаються з 2 422,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні без виклику сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відзив на позовну заяву не подала. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 3307420 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 грудня 2022 року. Указаний договір підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами пунктів 1.1, 5.4.1 указаного Договору відповідач отримала кредит у сумі 11 000,00 грн, зобов`язавшись повернути його та сплатити проценти за користування у строки, визначені договором. Строк кредитування та термін повернення кредиту могли бути змінені за письмовою згодою сторін шляхом підписання додаткових договорів, що підтверджується низкою додаткових угод про прощення (анулювання) боргу від 28.06.2023, 04.07.2023, 11.07.2023, 18.07.2023 та 26.07.2023. Між позивачем та ТОВ «Лінеура Україна» 13 вересня 2023 року був укладений Договір факторингу № ККЛУ-13092023, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 3307420 у розмірі 67 790,70 грн, у тому числі 11 000,00 грн борг за основною сумою та 56 790,70 грн заборгованість за відсотками. Надаючи оцінку встановленим судом обставинам, суд виходить із наступного. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку та підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Судом установлено, що кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» укладений в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У договорі вказано персональні дані відповідача, зокрема номер її мобільного телефону та реквізити платіжної картки для зарахування грошових коштів. Таким чином, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами цього правочину, в якому сторони узгодили всі істотні умови розмір кредиту, строк кредитування, відсоткову ставку, порядок нарахування відсотків, умови продовження строку кредитування тощо. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 3307420 від 02 грудня 2022 року станом на дату звернення до суду становить 67 790,70 грн, з яких 11 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 56 790,70 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як установлено судом з матеріалів справи, укладений між позивачем та ТОВ «Лінеура Україна» Договір факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року є чинним, а позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 3307420 від 02 грудня 2022 року в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у загальній сумі 67 790,70 грн, з яких 11 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 56 790,70 грн заборгованість за відсотками. У свою чергу, відповідач [PERSON] не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором та не довела відсутність заборгованості. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не сплатила заборгованість за кредитним договором ані на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ані на рахунки первісного кредитора, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved