Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

24\~січня 2025\~року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»\~(далі - ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») звернулося до\~Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14 січня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у сумі 10000 грн, строком на 360 днів: з 14 січня 2024 року по 08 січня 2025 року, зі сплатою 2,5% за кожен день користування кредитом. 15 січня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року. Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились збільшити суму кредиту на 8000 грн, у зв`язку з чим погодили внести зміни до пункту 1.2. Договору №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року. Отже, сума кредиту (загальний розмір) складає 18000 грн. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним Договором виконало, надало кредит в сумі 18000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів виконала не в повній мірі, внаслідок чого утворилася заборгованість. 25 жовтня 2024 року між первісним кредитом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого до ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договір №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року, що підтверджується Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». На підставі викладеного, позивач ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» просить стягнути з відповідача [PERSON] \~на свою користь заборгованість за Договором №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року у розмірі 153207 грн 44 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 17999 грн 99 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом (нарахованих первісним кредитором) - 101457 грн 45 коп., та заборгованості за процентами (нарахованих ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») - 33750 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. \~\~\~Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» Городніщевої Є.О. про витребування доказів. Під час підготовки справи до розгляду, витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); підтвердження факту зарахування 14 січня 2024 року коштів, у сумі 10000 грн, та 15 січня 2024 року коштів, у сумі 8000 грн, на платіжну картку [NUMBER] банком-емітентом, якої є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява в якій вона просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.176), про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. За положеннями ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. За ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Закон України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електрон нукомерцію»\~(далі\~Закон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону №675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону №675-VIII). Згідно із ч.6 ст.11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч.8 ст.11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №675-VIII моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 14 січня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», було укладено електронний Договір №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.30-50), за умовами якого Товариство надало Клієнту (відповідачу) грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, у сумі 10000 грн, а Клієнт зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені Договором (п.1.2. Договору). Згідно п.1.3. Договору строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, дата повернення кредиту та сплата процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Відповідно до п.1.4. Договору тип процентної ставки фіксований. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3. цього Договору (п.1.4.1. Договору); знижена процентна ставка становить 0,50% в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 12.02.2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (пункт 1.4.2. Договору). Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», затверджених наказом №101-ОД від 20 листопада 2023 року та розміщених на їх сайті: www.credit7.ua. (а.с.124-132). Пунктом 9.7.1. Договору визначено, що цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатка Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на сторінці Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом Одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На підписаний Сторонами Договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Підписання договору було здійснено одноразовим ідентифікатором «28315», який був відправлений 14 січня 2024 року позичальнику на номер мобільного телефону [NUMBER] , і який був введений/відправлений позичальником 14 січня 2024 року о 09:25:46 год, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, у відповідності до вимог ч.ч.6 та 8\~ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача [PERSON] відбулось через систему iPay.ua на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ. Так, відповідно до зазначеного договору ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 14.01.2024 року 09:27:10 на суму 10000 грн, маска картки [NUMBER] , яка вказана відповідачем у Договорі №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.01.2024 року в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» як платіжний засіб, номер транзакції в системі iPay.ua 331410583, призначення платежу: Зарахування 10000 грн на картку [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою платіжного провайдера ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 01.11.2024 року за вих.№345-0111 (а.с.91). Відповідно до умов Додаткового договору до Договору №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року, укладеного 15 січня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , сторони домовились збільшити суму кредиту на 8000 грн, у зв`язку з чим погодили внести наступні зміни у п.1.2. Договору та викласти його у наступній редакції: «1.2. на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 18000 гривень.» (а.с.94-96). Підписання Додаткового договору до Договору №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року, було здійснено одноразовим ідентифікатором «53703», який був відправлений 15 січня 2024 року позичальнику на номер мобільного телефону [NUMBER] , який був введений/відправлений позичальником 15 січня 2024 року о 17:30:17, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, у відповідності до вимог ч.ч.6 та 8 ст.11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача [PERSON] відбулось через систему iPay.ua на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ. Так, відповідно до зазначеного договору ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 15.01.2024 року 17:31:20 на суму 8000 грн, маска картки [NUMBER] , яка вказана відповідачем у Додатковому договорі до Договору №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.01.2024 року, від 15.01.2024 року в розділі 4 «Реквізити та підписи сторін» як платіжний засіб, номер транзакції в системі iPay.ua 331843747, призначення платежу: Зарахування 8000 грн на картку [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою платіжного провайдера ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 01.11.2024 року за вих.№346-0111 (а.с.90). Із наданого позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» розрахунку заборгованості за Договором №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року, первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 25.10.2024 року вбачається, що за період з 14 січня 2024 року по 25 жовтня 2024 року [PERSON] неодноразово сплачувала заборгованість по процентам на загальну суму 16360 грн 01 коп., останній платіж здійснила 17 квітня 2024 року, а розмір загальної заборгованість становить 119457 грн 44 коп., з яких: 17999 грн 99 коп. заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), та 101457 грн 45 коп. заборгованість за процентами (а.с.69-80). Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» були виконані, однак відповідач [PERSON] у передбачений договором строк кредит не повернула. Аналогічні висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», викладені у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. 25 жовтня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, укладено Договір факторингу №25/10/2024, за умовами якого з урахуванням Витягу з реєстру боржників позивач набув належних ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» прав вимоги заборгованості за Договором №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року в розмірі кредитної заборгованості в загальній сумі 119457 грн 44 коп. (а.с.135-144, 114). Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п.1.2. Договору Факторингу перехід від Клієнта (ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») до Фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників (Копія додається) - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом відправлення текстового повідомлення (SMS-повідомлення) на зазначений в анкеті боржника телефонний номер (номер на який відправлено повідомлення 380638823561) (а.с.110). Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с.67). Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відповідно до укладеного Договору факторингу №25/10/2024 перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі 119457 грн 44 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) - 17999 грн 99 коп., сума заборгованості за відсотками за користування кредитом - 101457 грн 45 коп. Враховуючи те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у встановленому\~законом\~порядку набуло право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором, а [PERSON] прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак в порушення умов цього кредитного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а тому права кредитора порушені та підлягають захисту. Відповідно до п.3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». За пунктом 3.2 Договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Строк кредитування передбачено сторонами 360 днів (пункт 1.3. Договору). Договір вважається укладеним з момент його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразового ідентифікатора (п.9.7. Договору). Відповідно до договору [PERSON] підписала договір про надання споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором 14 січня 2024 року о 09:25:46, а додаткову угоду до договору 15 січня 2024 року о 17:30:17. Отже строк кредитування триває з 14 січня 2024 року по 08 січня 2025 року. З розрахунку заборгованості позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за Договором №4296753 про надання споживчого кредиту від 14 січня 2024 року вбачається, що позивачем за 75 календарних днів (26.10.2024-08.01.2025) нараховано проценти за користування грошовими коштами в сумі 33750 грн (а.с.81). Таким чином встановлено, що проценти нараховані первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в межах строку кредиту саме\~на дату передачі прав вимоги, а позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за процентами нарахована\~вже після передачі прав вимоги\~до позичальника, проте в межах строку дії договору з 26 жовтня 2024 року по 08 січня 2025 року, що відповідає умовам Договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ч.1 ст.612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід\~стягнути на\~користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором №4296753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 січня 2024 року у розмірі 153207 грн 44 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) - 17999 грн 99 коп., заборгованості за відсоткам (нарахованими первісним кредитором) 101457 грн 45 коп., та заборгованості за відсотками (нарахованими позивачем) 33750 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI). Відповідно до ст.19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно ч.1 ст.26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. За змістом ст.30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною 4 ст.263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19) зазначено, що з аналізу ч.3 ст.141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20 (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Городніщевою Є.О. укладено Договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, згідно умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.133-134). Пунктом 4.1 Договору визначено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступіть складності правових питань, що стосуються доручення; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта, тощо (п.4.2. Договору). Згідно п.4.8. Договору клієнт здійснює оплату гонорару адвоката на підставі наданого адвокатом рахунку, згідно узгодженого та підписаного Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції по справі законної сили. Заявкою №6293 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, від 10 грудня 2024 року (а.с.103-104), що також підтверджується рахунком на оплату по замовленню №6293/01-2025 від 14 січня 2025 року, сторони погодили між собою надання наступного виду робіт в рамках розгляду справи №468/137/25: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства 440 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 840 грн; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства\~440 грн; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом 840 грн; письмова юридична консультація, складання письмового висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства 840 грн; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів 840 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості 1640 грн; складання та оформлення інших документів додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів 840 грн; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції, клопотання про витребування доказів, тощо 1640 грн; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості, в тому числі участь у удових засіданнях 1640 грн (а.с.66). Згідно Акту №6293 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, від 14 січня 2025 року сторони погодили між собою загальну суму 10000 гривень за виконані вище роботи, а також підтвердили, що дана сума підлягає сплаті протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції у справі законної сили (а.с.99). Отже, з матеріалів справи слідує, що сторони у тексті Договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, а саме у пункті 4.8. такого, дійшли згоди, що оплата за надані адвокатські послуги буде здійснена протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції по справі законної сили, що не суперечить принципу свободи договору. Крім цього, така домовленість сторін узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема із вищезгаданою постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20. З огляду на відсутність заперечень відповідача щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу позивача із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з урахуванням обсягу фактично виконаної адвокатом роботи із представництва позивача в суді першої інстанції, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявності підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрат на правову допомогу у заявленій позивачем сумі\~10000 грн. Оскільки, позовна заява подана ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог \~Закону України «Про судовий збір»\~застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується Платіжною інструкцією №66 від 15 січня 2025 року (а.с.83). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, у розмірі 10000 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved