Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

19.03.2025 року до суду від представника відповідача Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру» Святошинського району м. Києва Лисенко Г.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру» Святошинського району м. Києва судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 800,00 грн. В обгрунтування заяви вказує, що загалом відповідачем у зв`язку з розглядом справи №759/13309/24 були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 800,00 грн. Вважає, що розмір понесених витрат повністю співмірний із складністю справи та ціною позову, обсягом наданих послуг (загалом витрачено часу 4,9 годин, надано об`ємну послугу з аналізу справи, позовної заяви та підготовки відзиву на позовну заяву, а також подальший процесуальний супровід та участь у двох судових засіданнях) та їх необхідністю (послуги надавались виключно у межах предмету позову). При цьому, понесені витрати були пропорційні заявленим позовним вимогам, зокрема майновій вимозі про стягнення 500 000,00 грн моральної шкоди. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.03.2025 року справу передано судді Твердохліб Ю.О. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Учасники справи у судове засідання не викликались. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.В судове засідання сторони не викликались (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2025 року рішенням Святошинського районного суду міста Києва по справі №759/13309/24 було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва про визнання протиправним, скасування наказу та відшкодування моральної шкоди. 14.05.2024 року між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» укладено договір про надання правової допомоги №1/30/04/24. 12.08.2024 року між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» складено акт прийому-передачі послуг за Договором №1/30/04/24. Згідно платіжної інструкції №5148 від 15.08.2024 року перераховано грошову суму - 9 800,00 грн. 13.08.2024 року між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» укладено договір про надання правової допомоги №1/12/08/24. 18.03.2024 року між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» складено акт прийому-передачі послуг за договором №1/12/08/24. Згідно платіжної інструкції №5378 від 23.09.2024 року перераховано 8 500,00 грн. 22.01.2025 року між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» укладено Договір про надання правової допомоги №1/22/01/25. 18.03.2025 року між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» складено акт прийому-передачі послуг за Договором №1/22/01/25. Згідно платіжної інструкцією №6383 від 07.03.2025 року перераховано 5 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)). У пунктах 179, 180 постанови від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial