Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

24 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.11.2015 року він з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2362. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачем. Сімейні стосунки у подружжя не склалися, вони не зійшлися характерами, тому фактично їх сім`я не існує. Можливість відновлення їх сім`ї втрачена, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив справу слухати за його відсутності, позов повністю підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але на офіційну електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 04.11.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №2362, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.2017 року. В ході розгляду справи судом встановлено, що на даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливість їх відновлення втрачена. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту ст.21, 24 СК України вбачається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст.51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved