Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

позивач, яка діє також в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за позивачами право власності в порядку спадкування за законом по на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем [PERSON] при будівництві будинку за адресою [ADDRESS] , і складалось з житлового будинку, в якому були: коридор площею 7, 9 кв. м., кухня площею 12, 6 кв. м., хол площею 20 кв. м., житлові кімнати площею 17, 8 кв. м., 21, 7 кв. м., 24, 4 кв. м., комірка площею 4, 7 кв. м., санвузол площею 4, 5 кв. м., мансарда площею 124, 2 кв. м., всього загальною площею 237, 8 кв. м., з яких житлова площа 188, 1 кв. м., допоміжна 49, 7 кв. м., входили ворота з хвірткою площею 10, 6 кв. м. і огорожа (металева сітка) площею 64, 8 кв. м., а також право забудовників на вказаний будинок. В обґрунтування позову, покликається на те, що перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] , що підтверджується актовим записом про реєстрацію шлюбу №16 від 10 жовтня 1992 року в Новояричівській селищній раді. Від цього шлюбу народилося троє дітей. У період спільного подружнього життя чоловік позивачки, на підставі рішення Ямпільської сільської ради від 12.03.1992 про виділення земельної ділянки, збудував житловий будинок у с. Гамаліївка Львівської області. У будівництві брала активну участь і сама позивачка. Будинок було фактично збудовано у 1999 році, однак з об`єктивних причин спадкодавець не встиг оформити право власності на нього, а також не приватизував земельну ділянку під забудову. Після смерті чоловіка ( [INFO] ), позивачка, як дружина померлого, у передбачений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи №8/2023. Сини подружжя добровільно відмовилися від прийняття спадщини, однак самій позивачці нотаріус 05.06.2024 року відмовив у визнанні права власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. З огляду на викладене, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею майнових прав забудовника, які відповідно до правових позицій, викладених у Постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 372/4235/19 (провадження № 61-655св21), входять до складу спадщини навіть у разі відсутності зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Позивач, яка діє також в інтересах [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак її представник подав на адресу суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Уповноважений представник Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися-до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і -заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, [INFO] у віці 53 років помер [PERSON] , що стверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.10.2023 року Новояричівською селищною радою Львівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 188. Факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] , а саме, те, що останній є чоловіком позивача [PERSON] підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.10.1992 року, та батьком: неповнолітньої [PERSON] , що відповідно підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.04.2010 року, [PERSON] копію Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.03.1996 року, [PERSON] копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.03.1994 року. Відповідно до Довідки № 12-09/102 від 28.02.2024 року, виданої виконкомом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області гр. [PERSON] , [INFO] , остання дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та має склад сім`ї: [PERSON] , син, [INFO] , [PERSON] , син, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] . Згідно Довідки № 15 від 22.01.2024 року, виданої Гамаліївським старостинським округом Мурованської с/р ТГ Львівського району Львівської області житловий будинок належав [PERSON] (який помер [INFO] ) находиться [ADDRESS] . Із Довідки № 15 від 22.01.2024 року, виданої Гамаліївським старостинським округом Мурованської с/р ТГ Львівського району Львівської області вбачається, що вищевказаний житловий будинок, знаходиться в [ADDRESS] . Також вказане додатково підтверджується Довідкою, виданої Гамаліївським старостинським округом Мурованської с/р ТГ Львівського району Львівської області, що згідно виписки погосподарської книги, за чоловіком позивача [PERSON] (який помер [INFO] ) у селі Гамаліївка знаходиться житловий будинок по [ADDRESS] . Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Інформаційний лист ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Отже, спадкодавець правомірно набув спадкове майно. У той же час, відповідно до Довідки № 306 від 26.02.2024 року, згідно інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР « БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012р. реєстрація житлового будинку [ADDRESS] відсутня, додатково вказано, що інвентаризаційна вартість вищевказаного житлового будинку з діючими коефіцієнтами індексації становить 963 015.00 грн. У матеріалах справи міститься постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.06.2024 року, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Лаврика Я. М., із змісту якої вбачається, що позивачу/спадкоємиці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку [ADDRESS] , оскільки не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної, а саме правовстановлювальний документ на житловий будинок та документ про реєстрацію права власності. Окрім іншого\~із змісту\~даної постанови\~вбачається,\~що на\~підставі заяви\~ [PERSON] \~про прийняття\~спадщини було\~встановлено факт\~відкриття спадщини,\~місце відкриття\~спадщини,\~коло спадкоємців.\~За даними\~Спадкового реєстру\~перевірено відсутність\~заведених спадкових\~справ та\~виданих на\~їх підставі\~свідоцтв про\~право на\~спадщину,\~заповітів,\~спадкових договорів.\~В результаті\~було заведено\~спадкову справу\~№ 8/2023\~до майна\~померлого [INFO] [PERSON] ,\~ [INFO] . Від прийняття спадщини до майна померлого на підставі заяви № 7 та 8 від 05.04.2024 відмовилися діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітня - [PERSON] , [INFO] , згідно норм ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняла спадщину, будучи малолітньою. Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом №11 від 05.06.2024 на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку [ADDRESS] . В матеріалах справи також міститься будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику [PERSON] в селі Гамаліївка Пустомитівського (теп. Львівського) району Львівської області разом із актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, схемою виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, пояснюючою запискою до проекту забудови земельної ділянки, проектом забудови земельної ділянки по [ADDRESS] відведеної гр. [PERSON] на підставі рішення виконкому Ямпільської сільської Ради народних депутатів від 12.03.1992 року № 8 площею 1000 кв.м., дозволом на право виконання будівельних робіт, обов`язками індивідуального забудівника. Також позивачем був виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що на [ADDRESS] , складений Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 26.02.2024, інвентаризаційна справа 41071, із якого вбачається, що такий складається із коридору площею 7, 9 кв. м., кухні площею 12, 6 кв. м., холу площею 20 кв. м., 3 житлових кімнат площею 17, 8 кв. м., 21, 7 кв. м., 24, 4 кв. м., комірки площею 4, 7 кв. м., санвузла площею 4, 5 кв. м., мансарди площею 124, 2 кв. м., всього загальною площею 237, 8 кв. м., з яких житлова площа становить 188, 1 кв. м., допоміжна 49, 7 кв. м., також входили ворота з хвірткою площею 10, 6 кв. м. і огорожа (металева сітка) площею 64, 8 кв. м. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, у відповідності до ст. 1216 цього Кодексу, являє собою перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом, як визначено у ч. 1 ст. 1258 цього Кодексу, одержують право на спадкування почергово. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, і той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі\~ст.1241 Цивільного кодексу неповнолітні діти спадкодавця є претендентами на обов`язкову частку спадщини. Це означає, що навіть якщо такий спадкоємець не вказаний в заповіті, він в обов`язковому порядку отримує половину своєї частини спадщини, що належить йому за законом. Відповідно до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Встановлено, що питання процедури отримання відповідних дозвільних документів на здійснення будівництва об`єктів нерухомості врегульовано низкою нормативних актів, що були чинними саме на час здійснення будівництва. Таким чином, спадкоємці мають право звернутись до суду з позовом про визнання за ними майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17). Такі ж правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18). З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку про те, що зазначений житловий будинок зведений у встановленому законом порядку, спадкодавець [PERSON] є забудовником цього житлового будинку, і за життя останнього житловий будинок не введено до експлуатації, а тому права та обов`язки спадкодавця як забудовника входять до складу спадщини, а тому в цій частині позовних вимог позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом по на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем [PERSON] при будівництві будинку за адресою [ADDRESS] , то суд відмовляє в задоволенні такої, з огляду на наступне: Так, за певних умов суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку. Визнаючи право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388 цс 15. Такий правовий висновок Великою Палатою Верховного Суду не змінювався, отже, він є обов`язковим для застосування. Подібних висновків дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справа\~№ 511/2303/19\~(провадження № 14-56цс22), підтримавши раніше висловлені висновки Верховного Суду України у постановах від 18 листопада 2015 року справі\~№ 6-388цс15, від 27 травня 2015 року у справі\~№ 6-159цс15\~та від 16 грудня 2015 року у справі\~№ 6-2710цс15, а також, до подібних висновків доходила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-4, провадження № 14-483цс19. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу). До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Одночасно частиною третьою статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (абзац перший). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати особі на праві приватної власності. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (з відповідними змінами) та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Суд констатує, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятий до експлуатації, у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19). Отже, новостворене нерухоме майно, будівництво якого здійснено в передбаченому законом порядку, набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як зазначено вище, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати особі на праві приватної власності. У той же час судом встановлено, що всупереч наведеним нормам матеріального права, позивачем не зазначено найменувань будівельних матеріалів, використаних для будівництва вказаного вище житлового будинку, не додано підтверджуючих документів щодо вказаних матеріалів, також стороною позивачів не ініційовано в процесі розгляду справи судом клопотання про призначення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної чи оціночно-земельної експертизи, висновок якої дав би можливість суду встановити та оцінити ринкову вартість будівельних матеріалів, з яких складається об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, а також їх найменування та кількість, об`єм тощо. Важливим буде звернути увагу сторони позивача на те, що по суті таке рішення суду про задоволення такої позовної вимоги без зазначення найменувань, а також кількості, вартості будівельних матеріалів та обладнання, використаних для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] є формальним та таким, що реально не може бути виконаним в натурі, не містить у собі жодних правових наслідків для визнання права власності в порядку спадкування за законом по за позивачами, а це породжує новий судовий спір, що не є ефективним способом судового захисту. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст.\~4,\~5 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed