Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1057-1242 від 21.02.2022 року в розмірі 103764,00 гривень, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2022 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", код ЄДРПОУ 38548598, та відповідачем [PERSON] за допомогою веб-сайту-https://navse.in.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, було укладено електронний договір відкриття кредитної лінії №1057-1242 (далі Кредитний договір) За умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 22400,00 гривень; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 70 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка - 1,00% в день; стандартна % ставка - 1,50% в день. При цьому, заявленим строком за цим Договором є обраний позичальником строк користування кредитом, протягом якого, крім іншого, користування кредитом відбувається за зниженою процентною ставкою. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання щодо кредитування в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до зазначених умов. У свою чергу, відповідач отримав кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. При цьому, не повернув позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. На підставі виниклих порушень відповідача за кредитним договором, станом на 09.08.2023 року виникла заборгованість в сумі 103764,00 гривень, яка складається з: - 2060,00 гривень простроченої заборгованісті по комісії за видачу кредиту; 80304,00 гривень - простроченої заборгованості за кредитом; - 21400,00 гривень - простроченої заборгованості за нарахованими процентами, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав і просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі (а.с.1-10) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2023 року позовну заяву ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 68). Відповідач [PERSON] частково не погодилася з пред`явленим позовом та подала відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає частково в сумі наданого кредиту у розмірі 22400,00 гривень. З іншою сумою заборгованості, про яку зазначає позивач у позові, вона не погодилась, оскільки: 1.Сума стягнення є значно завищеною, не обґрунтованою документально, та без врахувань здійснених нею платежів, а саме: 30.03.2022 року у сумі 600,00 гривень, 03.04.2022 року у сумі 500,00 гривень, 05.08.2022 року у сумі 200,00 гривень, 30.06.2023 року у сумі 1000,00 гривень, 10.10.2023 року у сумі 233,59 гривень. Нарахована заборгованість за процентами значно перевищує суму кредиту, що суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника. Згідно умов договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення споживчих (особистих) потреб в сумі 22400,00 гривень на 300 календарних днів, дата повернення 18.12.2022 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 статті 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такий правовий висновок узгоджується з позицією палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18. Також відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору 18.12.2022 року, є необґрунтованими та в цій частині підлягають відхиленню через їх необґрунтованість та безпідставність. 2. Умови договору не відповідають вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 81364,00 гривень, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 22400,00 гривень. Відповідно до вимог Закону перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України договір №1057-1242 від 21.02.2022 року в частині встановлення розміру процентів підлягає визнанню недійсним. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України договір №1057-1242 від 21.02.2022 року в частині встановлення розміру процентів підлягає визнанню недійсним. 3. Кредитний ресурс було отримано нею фактично за декілька днів до початку воєнної агресії РФ проти України. Так, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який продовжено і наразі. Зміївська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75 (зі змінами). Торгово-промислова палата України своїм офіційним листом від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, розміщеним на її офіційному сайті, засвідчила, що військова агресія РФ є форс-мажорними обставинами і підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). В результаті таких форс-мажорних обставин (війна, військова агресія, запровадження обмежень у розрахунках між контрагентами на державному рівні, криза в економіці, неплатоспроможність контрагентів через форс-мажорні обставини, призупинення роботи підприємства), які діють з лютого (з 24 числа) і продовжують діяти надалі, вона не мала та не має наразі можливості сплатити надмірно нараховані проценти за договором брак коштів, який виник у зв`язку з причинами, які не залежать від її волі, оскільки з початку введення воєнного стану вона взагалі не мала доходу. Крім того, вона має на своєму утриманні матір пенсіонерку, яка потребує постійної сторонньої допомоги, а на початку війни взагалі знаходилася у лікарні та потребувала коштовного лікування, у зв`язку із чим кредитний ресурс і було отримано. В зв`язку з викладеним, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в частині стягнення суми 81364,00 гривень (а.с. 80-84). Учасники справи в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу по суті за їх відсутності з урахуванням позиції, висловлених в заявах по суті спору, та наявних письмових доказів. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, позицію представника відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Повноваження позивача на здійснення фінансових послуг підтверджуються Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізиних осіб-підприємців та громадських формувань, Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, (а.с.56 60, 64) 21.02.2022 року, о 20 годині 03 хвилині, між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1057-1242, згідно якого кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти для задоволення особистих потреб, а останній зобов`язується повернути їх не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти у порядку, передбаченому цим Договором (п.2.2 Договору) Відповідно до п.4.1 Договору загальний розмір кредиту складає 22400,00 гривень, дата видачі кредиту - 21.02.2022 року, - дата повернення кредиту 18.12.2022 року, строк кредитування 300 календарних днів, строк Договору є рівним строку кредитування (п.4.9 Договору) Згідно п.4.10 Договору, реальна процентна ставка за Договором складає 5125% річних Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 92960,00 гривень, та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.11 Договору) Крім того, згідно пункту 8.2 Договору, у разі несвоєчасного повернення отриманого Кредиту позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. Згідно пункту 8.3 Договору, у разі нездійснення сплати процентів за користування комісії та/або комісії у визначені цим Договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10% від суми кредиту. Сукупна сума неустойки, нарахованої за порушення позичальником своїх зобов`язань за цим пунктом, не може перевищувати 50% суми Кредиту, одержаного Позичальником за цим Договором. Згідно пункту 8.4 Договору, позичальник звільняється від обов`язку сплати процентів за кожен день прострочення згідно положень статті 625 ЦК України, неустойки, штрафів, пені, під час дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19» від 11.03.2020 року (з наступними змінами і доповненнями) та у 30-денний строк після дня завершення дії такого карантину. З боку відповідача [PERSON] договір підписаний одноразовим паролем ідентифікатором А652 (а.с.12- 22) До Кредитного договору позивачем надано Правила відкриття кредитної лінії, затверджених наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 27-П від 15.02.2022 року, Паспорт споживчого кредиту з умовами, відображеними в Кредитному договорі, які містять позначку про підпис одноразовим паролем А652, та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.23 41) На підтвердження виконання позивачем умов Кредитного договору надано Довідку ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» про перерахування платежу за допомогою системи EasyPay, платіж 1069018817, дата 21.02.2022 року, на номер картки № [NUMBER] в сумі 22400,00 гривень, призначення платежу: за договором №1057-1242 від 21.02.2022 року. (а.с. 42-45, 46). З Довідки про рух коштів за Кредитним договором №1057-1242 від 21.02.2022 року, наданої позивачем станом на 09.08.2023 року, вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання виконувала не своєчасно й не в повному обсязі, а саме: 30.03.2022 року внесено 600,00 грн; 03.04.2022 року внесено 500,00 грн; та 05.08.2022 року 200,00 гривень, 30.06.2023 року внесено 1000,00 гривень, в загальній сумі 2300,грн., в зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачеві заборгованість, яка складається з: - \~ \~ \~ \~21400,00 грн- суми основного боргу; - \~ \~ \~ \~80304,00 грн суми нарахованих відсотків; - \~ \~ \~ \~3360,00 грн суми нарахованої комісії (а.с.47-55) Факт часткового погашення відповідачкою [PERSON] заборгованості за Кредитним договором підтверджується також наданими нею дублікатами чеків АТКБ «Приватбанк» (а.с.85) При цьому, наданий відповідачем [PERSON] дублікат чека від 10.10.2023 року на суму 233,59 гривень суд не враховує, оскільки згіднл призначення платежу, вказана сума сплачена за виконавчим провадженням №56589081 з виконання виконавчого напису №3642 виданого 08.05.2018 року, тобто до укладення спірного договору. (а.с. 85). Крім того, відповідачем [PERSON] надано до відзиву свідоцтво про її народження серія [NUMBER] (а.с.87) та пенсійне посвідчення № [NUMBER] (а.с. 88) її матері, однак доказів, що її мати [PERSON] знаходиться на її утримані, потребує постійної сторонньої допомоги, та на початку війни знаходилась у лікарні, до матеріалів справи не надано. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Згідно ч.1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, загальні вимоги до кредитного договору встановлені нормами Цивільного кодексу України, а також Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів». У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятої 09 квітня 1985 року N 39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.» Згідно ч.5, ч.6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Згідно ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно частин першої, другої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзацем 2 частини другої статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до положень §2 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. (ч.1, ч.3 статті 1054 ЦК України) Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналогічні положення містяться в статті 536 Цивільного кодексу України, згідно яких за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджено та не оспорюється відповідачем, що між сторонами укладено Кредитний договір відкриття кредитної лінії №1057-1242 від 21.02.2022 року, за яким відповідач отримала грошові кошти в сумі 22400,00 гривень; з кінцевим строком кредитування до 18.12.2022 року, з узгодженою комісією за видачу кредиту - 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка - 1,00% в день; стандартна % ставка - 1,50% в день на строк користування кредитом. Вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою цифрового аналогу Електронного цифрового підпису одноразового пароля-ідентифікатора. При цьому відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі не виконала й внесла платежі в загальній сумі 2300,00 гривень, що не оспорюється позивачем та знайшло своє відображення в Довідці про рух коштів за Кредитним договором №1057-1242 від 21.02.2022 року, наданої позивачем станом на 09.08.2023 року, а отже твердження відповідача у відзиві про не зарахування цих платежів позивачем є необґрунтованими. Згідно частини 1 статті 1049 Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Одночасно, суд частково погоджується з запереченнями відповідача, щодо суми нарахованої позивачем заборгованості за Кредитним договором, як такої, що не в повній мірі відповідає узгодженим сторонами умовам, оскільки згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (а.с.41) загальна вартість кредиту до кінцевого строку кредитування 17.12.2022 року становила 92960 грн, з яких: сума кредиту 22400,00 грн, сума відсотків 67200,00 грн, сума комісії 3360,00 гривень. Як вбачається з Довідки про рух коштів, позивач припинив нарахування відсотків після спливу терміну кредитування, однак під час дії Договору кредиту нараховував відсотки в збільшеному розмірі, ніж той, про який була ознайомлена відповідач. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 13.06.2018 (справа № 548/981/15-ц) неодноразово зазначала, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, з урахуванням внесених відповідачів платежів в розмірі 2300,00 грн, заборгованість [PERSON] перед позивачем, відповідно до узгодженого сторонами розміру загальної вартості кредиту, становить 90660,00 гривень. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, відповідач не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний повернути кредитні кошти згідно узгоджених сторонами умов. За таких обставин, позовна заява ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 90660,00 гривень. В іншій частині позовних вимог належить відмовити. Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає частковому стягненню з відповідача на користь позивача На підставі викладеного,

Outcome: partial