Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що за адресою: [ADDRESS] , проживає заявниця, її мати - [PERSON] , та рідний брат - [PERSON] . На протязі останніх років [PERSON] , рідний брат заявниці, вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме чинить психологічний тиск, піднімає руки, погрожує фізичною розправою. Так, згідно постанови Франківського районного суду м. Львова від 11.11.2024 року у справі №465/7429/24 [PERSON] 07.09.2024 року о 19 год. 50 хв., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своє сестри [PERSON] домашнє насильство, а саме: завдав удар рукою по голові, чинив психологічний тиск, внаслідок чого могло бути завдано шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Після притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності останній продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї сестри. Так, 12.02.2025 року був винесений терміновий заборонний припис серії АА №448793, відповідно до якого 12.02.2025 року близько 14:45 год. за адресою свого проживання [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри [PERSON] , а саме: виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та штовхав. Даний припис був виданий терміном на 5 діб, а саме з 12.02.2025 року по 17.02.2025 року. Того ж дня заявниця звернулася із заявою до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з приводу вчинення відносно неї протиправних дій її рідним братом. 12.02.2025 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №390478, відповідно до якого 12.02.2025 року близько 14:45 год. за адресою свого проживання [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри [PERSON] , виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та штовхав. На даний час [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство відносно заявниці, а тому вона вимушена звертатися до суду про видачу обмежувального припису, оскільки інші заходу впливу не дають жодного результату. За змістом поданої заяви [PERSON] просить заборонити [PERSON] строком на 6 місяців перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 21.03.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила такі задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Заінтересована особа в судовому засіданні щодо задоволення вимог заяви заперечив. Зазначив, що між ним та сестрою відсутні конфлікти. Заслухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п. п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), рідні брати і сестри. За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). При розгляді справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрою та братом, зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики, виданої ЛКП «Магістральне» 26.02.2025 року, [PERSON] характеризується із негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя. Постановою Франківського районного суд м. Львова від 11.03.2025 року у справі №465/1305/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-2 КУпАП. Зокрема, як вбачається із вказаної постанови, 12.02.2025 року близько 14 год. 45 хв. за адресою свого проживання [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри, а саме: виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та штовхав, при цьому тілесних ушкоджень не завдав, своїми діями завдав шкоди психологічному здоров`ю. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Окрім того, [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 11.11.2024 року у справі №465/7429/24 останнього визнано винним і накладено штраф за вчинення 07.09.2024 року домашнього насильства стосовно [PERSON] . Більше того, стосовно [PERSON] видавався терміновий заборонний припис серії АА № 448793 від 12.02.2025 року, відповідно до якого останньому заборонено в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] . Разом із тим, заявником долучено заяву [PERSON] від 12.02.2025 року, адресовану начальнику ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, відповідно до якої остання просить вжити заходів до її брата [PERSON] , який 12.02.2025 року у нетверезому стані виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. За наведених обставин суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявника психологічного або фізичного насильства з боку [PERSON] є реальними. Його дії носять системний характер, за що він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Заявник з приводу поведінки [PERSON] неодноразово зверталася в органи поліції та на даний час має обгрунтовані підстави побоюватися за власну безпеку. Відповідно, суд вбачає за необхідне видати обмежувальний припис з метою захисту постраждалої від домашнього насильства заявниці та для попередження можливого повторного застосування до неї насильства з боку [PERSON] . При цьому, суд відхиляє як неспроможні доводи [PERSON] про те, що він неправомірних дій щодо заявниці не вчиняє, адже такі повністю спростовуються дослідженими у справі доказами, зокрема, постановами Франківського районного суду м. Львова від 11.03.2024 року та 11.11.2024 року, які набрали законної сили, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства стосовно своєї сестри [PERSON] . Зважаючи на оцінені в судовому засіданні докази, беручи до уваги позицію сторін, суд вважає, що наявні підстави для застосування до [PERSON] встановлених заборон строком на 3 місяці. На переконання суду, саме такий строк на даний час є достатнім для виконання обмежувальним приписом захисної та превентивної функцій. Згідно\~правового висновку,\~зробленого Верховним\~Судом у\~справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19), обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. З урахуванням наведеного та встановлених при розгляді справи обставин суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial