Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, в якій просить встановити факт спільного проживання [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] , померлої [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заява обгрунтована наступним. [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Його мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері заявника відкрилася спадщина за законом, оскільки за життя заповіту вона не складала. Заявник є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину і бажає оформити своє право на спадкове нерухоме майно. На день смерті матері заявника, їй належало нерухоме майно, а саме 1/3 квартири [ADDRESS] . З метою оформлення спадкових прав заявник звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шахматової І.В., однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з тим, що ним не підтверджено постійне проживання з матір`ю на день смерті останньої та пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини. Після смерті батька заявника [PERSON] у 2000 році мати проживала одна, хворіла, в зв`язку з чим потребувала постійного догляду, тому вона переїхала до заявника, щоб піклуватись про неї, він забезпечував її всім необхідним, в тому числі ліками, харчуванням, ніс всі витрати, пов`язані з побутом, оплатою комунальних послуг. Усі сімейні свята, дні народження вони святкували вдома, разом, за вищевказаною адресою. Коли мати померла, заявник здійснив її поховання, оплатив вартість усіх ритуальних послуг. Факт спільного проживання зі своєю матір`ю за вказаною адресою також підтверджується актом, що складений сусідами. Оскільки мати заявника постійно проживала із заявником з 2000 року до дня її смерті у квартирі [ADDRESS] , то він вважав, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв. Встановлення факту постійного проживання з [PERSON] необхідне йому для реалізації свого права на оформлення спадщини, в зв`язку з чим він був вимушений звернутися в суд з даною заявою, щоб встановити цей юридичний факт. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.09.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. 21.10.2024 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова клопотання заявника [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шахматової Ірини Вікторівни належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . 11.11.2024 року на виконання ухвали суду від 21.10.2024 року до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . 27.11.2024 року ухвалою суду було задоволено клопотання про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи Харківську міську раду. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] . Мати [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 59/2024, яка відкрилася після смерті [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] . Інших спадкоємців не має. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шахматової І.В. від 30.08.2024 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з тим, що ним не підтверджено постійне проживання з матір`ю на день смерті останньої та пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом від 16.09.2024 року, що складений сусідами - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого з 2000 року по день смерті [PERSON] проживала разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, факт спільного проживання підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.08.1999 року, відповідно до якого співвласниками житла за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Встановлення факту постійного проживання з [PERSON] необхідне для реалізації права заявника на оформлення спадщини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 зазначено, що статтями 1268 та 1269ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц від 14.04.2021 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.Для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20 відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Заявник не може іншим шляхом, ніж у судовому порядку, встановити факт, який має юридичне значення для оформлення його спадкових справ та захисту своїх законних інтересів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується належними та допустими доказами, а тому заяву про встановлення факту слід задовольнити.

Outcome: approved