Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд: - стягнути з відповідачів за послуги постачання теплової енергії та абонентського обслуговування суму боргу 26155,05грн. за період 01.05.2019 р. по 01.11.2024 р. в дольовому порядку а саме: 1/2 з [PERSON] суму боргу в розмірі 13077,53грн. та 1/2 з [PERSON] суму боргу в розмірі 13077,52грн. на користь КП БМР "Білоцерківтепломережа" на р/p № [NUMBER] В ТВБВ № 10026/0877 ГУ по м. Києву та Київській обл. АТ "Ощадбанк" МФО 322669, Код ЄДРПОУ 04654336. - стягнути з відповідачів суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1554,11грн., та три відсотки річних в сумі 522,68грн. за період 01.05.2019 р. по 23.02.2022 р. в дольовому порядку а саме: 1/2 з [PERSON] суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 777,05грн. та три відсотки річних в сумі 261,34грн. та 1/2 з [PERSON] суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 777,06грн., та три відсотки річних в сумі 261,34грн. на користь КП БМР "Білоцерківтепломережа" на p/p № [NUMBER] у AT «УКРГАЗБАНК», Код ЄДРПОУ 04654336. - стягнути з відповідачів суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 166,25грн., та три відсотки річних в сумі 60,70грн. за період 01.01.2024 р. по 01.11.2024 р. в дольовому порядку а саме: 1/2\~ з [PERSON] суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 83,12грн., та три відсотки річних в сумі 30,35грн. та 1/2\~ з [PERSON] суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 83,13грн., та три відсотки річних в сумі 30,35грн. на користь КП БМР "Білоцерківтепломережа" на p/p № [NUMBER] y AT «УКРГАЗБАНК», Код ЄДРПОУ 04654336. - стягнути з відповідачів витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. на р/р № [NUMBER] у АТ «УКРГАЗБАНК», Код ЄДРПОУ 04654336. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власниками квартири [ADDRESS] , являються 1/2 [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] вид 22.12.1998 та 1/2 [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] вид 22.12.1998. Щомісяця на адресу відповідачів розносяться квитанції з зазначеною сумою боргу за наданні послуги з централізованого опалення та підігріву води, це означає, що вона повідомлена про заборгованість. Згідно особового рахунку № [NUMBER] боржник станом на 01.11.2024 р. має заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в розмірі 26155,05 гривень, з них: -\~\~ заборгованість, що склалась станом на 01.05.2019 р. в розмірі 16602,95 грн. була стягнута за рішенням суду від 20.09.19 р., але сплачена. -\~\~ заборгованість, що утворилась за період з 01.05.2019 р. по 01.11.2024 р. в розмірі 26155,05 гривень необхідно стягнути за рішенням суду, так як добровільно боржник борг не погашає. КП БМР «Білоцерківтепломережа» боржнику було надіслано претензію від 01.11.2024 р. про наявність заборгованості з вимогою сплатити її до 11.10.2024 р. Але боржник не відреагував на дану претензію та не сплатив заборгованість. Своїми діями боржник порушив статті 525, 526 Цивільного кодексу України, у відповідності до яких, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачі у встановлений судом строк на виконання вимог ухвали суду від 13 січня 2025 року не надали відзив на позов. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. У січні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області наійшла позовна заява\~ КП БМР «Білоцерківтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2025 року справу було передано на розгляд судді Рижко Г.О. (а.с.14-15). 10 січня 2025 року судом отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру № 1023007 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] (а.с. 19). 10 січня 2025 року судом отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру № 1023031 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] (а.с. 20). Ухвалою суду від 13 січня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 10 лютого 2025 року на 10 год. 30 хв. 10 лютого 2025 року представник позивача Томищ А.М. звернулася до суду з заявою у якій просила слухати справу за її відсутності, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. 10 лютого 2025 року відповідачі в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 21 березня 2025 року на 11 год. 00 хв. 21 березня 2025 року відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, у відповідності до вимог ЦПК України, правом на подання відзиву у встановлені судом строки не скористалися, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , утворилася заборгованість за період з 01.05.2019 по 01.11.2024 за послуги постачання теплової енергії та абонентського обслуговування в розмірі 26155,05 грн. (а.с.3); відповідно до розрахункової відомості суми основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань за спожиті послуги теплопостачання за відповідачами утворилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1554,11 грн, та три відсотки річних в розмірі 522,68 грн за період з 01.05.2019 по 23.02.2022 та заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 166,25 грн та три відсотки річних в розмірі 60,70 грн за період з 01.01.2024 по 01.11.2024 (а.с. 4-5). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна\~ власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , де частка кожного у вказаному майні становить 1/2 (а.с. 6). Згідно відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру № 1023007 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру № 1023031 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 20). 01 листопада 2024 року КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернулося до відповідачів з претензією № 108 про сплату заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 25931,52 грн. в добровільному порядку (а.с. 7), однак на даний час заборгованість не сплачена. Отже, встановлено, що відповідачі є власниками вищевказаного майна та отримують послуги із постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, які були надані позивачем КП БМР «Білоцерківтепломережа», однак вказані послуги не оплачують, у зв`язку з чим виникла заборгованість, тому така заборгованість повинна бути стягнута в судовому порядку. На час розгляду справи відповідачами не надано доказів погашення зазначеної вище заборгованості. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Принципом цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч.1,2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. В разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВС від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц, постанова ВСУ від 04.11.2015 у справі № 6-734цс15, постанова ВС від 01.09.2020 у справі № 352/2163/13-ц). Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Суд приходить до висновку, що у сторін спору є фактичні договірні відносини згідно яких позивач КП БМР «Білоцерківтепломережа» надавав відповідачам послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку здійснювати своєчасно оплату за надані послуги. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 № 2479-VІ, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 6 згаданого вище Закону, передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) здійснюється за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісячно. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки. Згідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній чинний договір про надання житлово-комунальних послуг, однак, відповідачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] ,\~ отже суд вважає доведеним, що відповідачам надавалися послуги із постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, що підтверджується розрахунковим листом абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , який закріплений за відповідачем [PERSON] (а.с. 3). З огляду на це, відповідачі, як власники квартири, в якій були отримані послуги із постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, мали обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість, однак, як встановлено судом, оплату не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 26155,05 грн. Відповідачі з відзивом на позовну заяву до суду не зверталися та жодного належного доказу в спростування доводів позивача не надали, як і не спростували те, що вони не є споживачами зазначених послуг. Крім того, суду не було надано доказів сплати вказаних коштів чи доказів того, що житло вибуло з їх власності. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідачів суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних та 3% річних суд приходить до наступного. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, необхідно стягнути з відповідачів суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1554,11грн., та три відсотки річних в сумі 522,68грн. за період 01.05.2019 р. по 23.02.2022 р. в дольовому порядку а саме: 1/2 з [PERSON] суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 777,05грн. та три відсотки річних в сумі 261,34грн. та 1/2 з [PERSON] суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 777,06грн., та три відсотки річних в сумі 261,34грн.; суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 166,25грн., та три відсотки річних в сумі 60,70грн. за період 01.01.2024 р. по 01.11.2024 р. в дольовому порядку а саме: 1/2\~ з [PERSON] суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 83,12грн., та три відсотки річних в сумі 30,35грн. та 1/2\~ з [PERSON] суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 83,13грн., та три відсотки річних в сумі 30,35грн. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 3 028 гривень, понесення яких документально підтверджено, по 1 514 гривень з кожного, пропорційно в частині задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved