Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 29.12.2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4350-2056-2. Відповідно до кредитного договору ТОВ «ФК «Процент» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. зі строком користування коштами протягом 365 днів, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (912,5 % річних). Наслідком порушення позичальником умов кредитного договору є право позивача вимагати від нього дострокового повернення кредитних коштів. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 23.11.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 41250,00 грн. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації, яка повернулася до суду з відміткою «адресат відмовився». Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав. Судом встановлено, що 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4350-2056-2 шляхом підписання договору в електронній формі. Відповідно до його умов ТОВ «ФК «Процент» надало відповідачеві кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 365 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожний день користування (912,50% річних)(а.с.21-29). ТОВ «ФК «Процент» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, що підтверджується платіжним дорученням №714649800 від 29.12.2023 року(а.с.34). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача станом на 23.11.2024 року за вказаним кредитним договором становить 46250 грн.(а.с.35-43). З інформації наданої на виконання ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 04.02.2025 року, АТ КБ «Приват Банк» надано інформацію, що платіжна картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.117). Крім того, АТ КБ «Приват Банк» надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 29.12.2023 по 01.01.2024 з якої вбачається, що 29.12.2023 на рахунок [PERSON] зараховано кошти у розмірі 5000,00 грн.(а.с.118). Наслідком порушення позичальником умов кредитного договору є право позивача вимагати від нього дострокового повернення кредитних коштів. Згідно ч. 1\~ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627\~ЦК України\~передбачає, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1\~ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Процент» та відповідач з дотриманням положень\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, відповідачка набула статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «ФК «Процент». Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~611,\~612,\~623-625,\~1049,\~1050 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Позивач ТОВ «ФК «Процент» здійснило перерахування кредиту згідно Кредитного договору від 29.12.2023 року № 4350-2056-2 на зазначену в кредитному договорі банківську картку відповідача у розмірі 5 000 грн. Натомість позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., то в цій частині, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року №03/06/2024, укладеного між ТОВ «ФК «Процент» та ФОП Руденко Костянтин Васильович (який має статус адвоката), з додатками у вигляді копії Акту приймання-передачі наданих послуг від 03 червня 2024 року №2, копії витягу з Реєстру до Акту приймання-передачі наданих послуг від 03 червня 2024 року №2, копії Платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 30.09.2024 року №1104, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт у розмірі 10 000 грн. Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved