Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Орган опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2025 року провадження у цивільній справі за позовною заявою органу опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області в частині позовних вимог до [PERSON] про позбавлення батьківських прав закрито, у зв`язку з її смертю. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що із 20.12.2023 року на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, у службі у справах дітей Костопільської міської ради перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.11.2023 року неповнолітня [PERSON] відібрана від батька [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради Рівненської області від 28.12.2023 р. № 242 неповнолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради Рівненської області від 25.01.2024 р. № 9 неповнолітню [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] , [PERSON] . За час перебування у цій сім`ї між дитиною та прийомними батьками склалися теплі та дружні стосунки, дитина оточена любов`ю та турботою, забезпечена необхідним одягом, взуттям, шкільним приладдям, предметами особистої гігієни, іграшками, повноцінним харчуванням. Батько дитини [PERSON] після її відібрання жодних дій щодо повернення дочки не вчинив, продовжує проживати за кордоном, має іншу сім`ю. Життям, навчанням, станом здоров`я, духовним розвитком дочки не цікавиться, участі в її утриманні та вихованні не приймає, свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши думку неповнолітньої [PERSON] та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний відповідач у справі - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Матір дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20.01.2025 р. Заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.11.2023 року неповнолітня [PERSON] відібрана від батька [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради Рівненської області від 28.12.2023 р. № 243 неповнолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради Рівненської області від 25.01.2024 р. № 9 неповнолітню [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 1 - ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. Із акту обстеження умов проживання від 12.11.2024 р., інформації Спеціальної школи в м. Костопіль Рівненської обласної ради від 04.10.2024 р. вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає в будинку прийомних батьків [PERSON] та [PERSON] , для дитини створені належні умови для проживання та виховання, вона забезпечена відповідним сезонним одягом та взуттям, шкільним приладдям, прийомні батьки добросовісно виконують покладені на них обов`язки, піклуються про дитину, цікавляться її навчанням. З інформації Спеціальної школи в м. Костопіль Рівненської обласної ради від 31.10.2024 р. вбачається, що батько неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] проживає за кордоном, має іншу сім`ю, дитину та батьківські збори не відвідує, час від часу телефонує, матеріально дочку не забезпечує, не приймає участі в її вихованні та розвитку. Відповідно до медичного висновку КП «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр ім. В. Поліщука» РОР неповнолітня [PERSON] страждає на легку розумову відсталість, потребує спостереження лікарів та проходження лікування. Із повідомлення Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Костопільсьокї міської ради від 22.10.2024 р. вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувє свої батьківські обов`язки, з 2018 року проживає в Естонії, має іншу сім`ю. У ході спілкування вказав на те, що наміру забирати до себе свою неповнолітню дочку [PERSON] не має, інколи їй телефонує. У довідці Костопільського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області від 25.11.2024 р. № 29047 вказано, що заборгованість зі сплати аліментів боржником [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] станом на 01.11.2024 р. складає 32258 грн. 06 коп. Судом встановлено, що із 2018 року відповідач свою неповнолітню дочку [PERSON] , 2009 року народження не відвідував, станом її здоров`я, навчанням, духовним розвитком не цікавився, матеріально не забезпечував. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що відповідач [PERSON] свідомо, з власної ініціативи, самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітньої доки [PERSON] . Наведене також підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що неповнолітня [PERSON] разом із братом малолітнім [PERSON] близько одного року проживаю в його сім`ї, у них склалися дружні, хороші стосунки. Він разом із дружиною піклуються про дітей, забезпечують їх матеріально, займаються їх лікуванням, вихованням та доглядом. Батько неповнолітньої [PERSON] жодного разу її не відвідував, матеріально не забезпечує, інколи спілкується з нею по телефону. Свідок [PERSON] , завідувач відділу соціального супроводу КУ «ЦНАП» Костопільської міської ради, у судовому засіданні показала, що сім`я, в якій проживала неповнолітня [PERSON] , перебувала під соціальним супроводом з 2021 року. Дитина залишилася без батьківського піклування та з 25.01.2024 року влаштована в прийомну сім`ю [PERSON] . Із спілкування з відповідачем у телефонному режимі їй стало відомо, що батько дитини [PERSON] проживає за межами України та забирати дочку до себе наміру не має. Свідок [PERSON] , соціальний педагог Спеціальної школи в м. Костопіль, у судовому засіданні показала, що неповнолітня [PERSON] навчається у 8-А класі вказаного навчального закладу, має проблеми із психікою, за станом здоров`я не може самостійно виконувати всі завдання. Після поміщення дитини у прийомну сім`ю її поведінка, стан здоров`я змінилися на краще. Батько дитину не відвідував жодного разу, її навчанням та вихованням не цікавився, проживає за кордоном. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав. Неповнолітня [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що свого батька [PERSON] не бачила давно, інколи з ним спілкується по телефону. На даний час проживає в прийомній сім`ї, де їй комфортно, забезпечена всім необхідним. Із висновку органу опіки та піклування Костопільської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 287 від 02.12.2024 року вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , 2009 року народження, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не цікавиться її навчанням. За час проживання дитини в прийомній сім`ї жодного разу не відвідував дитину. Вваажає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , 2009 року народження. Таким чином встановлено, що відповідач свідомо систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки [PERSON] . Винна поведінка відповідача порушує законні права та інтереси дитини на гармонійний духовний розвиток та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року, справа № 520/8264/19, висловлено правову позицію, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року, справа № 520/8264/19 висловлено правову позицію, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Оскільки відповідач фактично з 2018 року належним чином не виконував свої батьківські обов`язки щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , суд вважає, що є правильним застосування до нього крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON] без поважних причин, залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved