Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

07.10.2024 року ТОВ «Профіт Файненс» в особі представника, адвоката Ружицького О.А., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АА №1487019 від 27.09.2024 року, звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 33251,06 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу (правову) допомогу. В обґрунтування позову представник позивача посилався, що 13.11.2013 року ПАТ «Дельта Банк» надав [PERSON] кошти в розмірі 16069,28 грн. згідно його заяви №004-20979-131113 (кредитний договір) зі сплатою відсотків за користування кредитом. 02.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» було укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно умов якого ТОВ «Профіт Файненс» набуло права вимоги стягнення за кредитним договором №004-20979-131113 з [PERSON] . Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 33251,06 грн., яка складається з основної суми заборгованості 13640,07 грн; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 5708,02 грн; заборгованість по комісіях 12898,86 грн.; суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 707,88 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 296,23 грн. Оскільки відповідач і надалі продовжує ухилятися від виконання зобов`язань за кредитним договором, то позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у судовому порядку. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.10.2024 року вищезазначену позовну заяву направлено за підсудністю до Фрунзенського районного суду м.Харкова, яка надійшла в провадження судді Мартинової О.М. 04.11.2024 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.11.2024 року вищевказана позовна заява була залишена без руху, оскільки представником позивача не долучено до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору. 08.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Бадзюнь В.В., який діє на підставі довіреності, надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з квитанцією про сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовні заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача. 21.03.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Бадзюнь В.В. надійшла заява, якою останній не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі заяви №004-20979-131113 від 13.11.2013 року, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у сумі 16069,28 грн, строком на 36 місяців. Розмір процентної ставки становить 9,99% річних. Процентна ставка є фіксованою. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,49% в місяць (а.с. 6). Відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви №004-20979-131113 від 13.11.2013 , кінцевий строк повернення кредиту 13.11.2016 року (а.с.7). Як вбачається з заяви про надання/перерахування кредитних коштів від 13.11.2013 року, [PERSON] просив здійснити надання кредитних коштів, відповідно до умов кредитного договору №004-20979-131113 від 13.11.2013 року у сумі 14990,00 грн. шляхом їх зарахування на рахунок № [NUMBER] , який відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА» Відділення №2030 Харківське РУ, код Банку 380764, з подальшим перерахуванням цих коштів на рахунок № [NUMBER] (№ [NUMBER] ), який відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА», код Банку 380764 (а.с.10). Відповідно до платіжного документа №1 від 13/11/2013 ПАТ «КБ «Надра» (Регіональне відділення) перерахувало відповідачу на рахунок № [NUMBER] (№81814591) суму у розмірі 14990,00 грн, згідно з умовами кредитного договору №004-20979-131113 від 13/11/2013 (а.с. 13). Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» виконало взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором та перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти. Відповідно до договору №2253/к від 02.06.2020 про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (а.с.14-16). Відповідно до копії витягу, додатку № 1 до договору №2253/К, ПАТ «Дельта Банк» передало, а ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №004-20979-131113 від 13.11.2013 року на загальну суму 32246,95 грн., яка складається з основної суми заборгованості по тілу 13640,07 грн.; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 5708,02 грн.; заборгованість по комісіям 12898,86 грн. (а.с.17). Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26.05.2020, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 1800000,00 грн за придбаний актив (а.с.19). Відповідно до копії платіжного доручення № 49 від 27.05.2020, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 688200,00 грн за придбаний актив (а.с.20). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «Профіт Файненс», відповідачем суду надано не було. Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що надані ТОВ «Профіт Файненс» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач отримав кредит, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Таким чином, з урахуванням наявними у матеріалах справи доказів, у їх сукупності, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Профіт Файненс» 13640,07 грн, які фактично використані відповідачем з карткового рахунку та не повернуті банку. Щодо вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 5708,02 грн; заборгованості по комісіях 12898,86 грн.; суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 707,88 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 296,23 грн. суд відмовляє, оскільки первинних бухгалтерських документів, а саме розрахунку заборгованості та виписки по рахунку на підтвердження заборгованості, що дало б змогу суду перевірити правильність нарахування відсотків матеріали справи не містять, тому в цій частині відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Профіт Файненс». Стягнення вказаної заборгованості за кредитом не може ґрунтуватись лише на розрахунках, наведених у позовній заяві, з яких, до того ж вбачається, що нарахування обумовлених кредитним договором суми процентів продовжувалось і після закінчення дії кредитного договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. В матеріалах справи відсутні також будь-які докази, підтверджуючі період нарахування 3% річних відповідно до положень ст.625 ЦК України. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Вирішуючи питання судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлюється перелік послуг, які будуть надані клієнту та визначено розмір гонорару, який є формою винагороди адвоката. При встановленні розміру цього гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Визначається гонорар за погодженням лише між адвокатом та клієнтом. Суд не вправі втручатися у ці правовідносини, однак законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Сторона має подати належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи. На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано лише ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Профіт Файненс» на підставі договору про надання правничої допомоги №2024/1/5-1 від 05.01.2024 у Жовтневому районному суді м.Харкова адвокату Ружицькому О.А. (серія АА №1487019). Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Надання копій цих документів буде прийнято судом як належні докази для доведення понесених витрат, але не гарантує відшкодування заявленої суми в повній мірі, оскільки судом має бути встановлено що розмір заявлених до відшкодування витрат є розумним та відповідає законним вимогам в даній сфері правовідносин, зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268)…» Разом з тим, доказів, які можуть слугувати підтвердженням понесених витрат, (акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, тощо), так само, як і їх розміру стороною позивача не надано. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення стягнення витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №1485 від 08.11.2024 року, під час звернення до суду з позовом ТОВ «Профіт Файненс» сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, у сумі 1242,13 грн.=(13640,07 х 3028/33251,06). На підставі викладеного,

Outcome: partial