Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

Представник позивача ТзДВ «Венеція» - Олійник Р.Б. звернувся до суду із позовною заявою до приватного підприємства телерадіокомпанія «ПЕРШИЙ КАБЕЛЬНИЙ» та [PERSON] про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди Позов мотивований тим, що ТзДВ «Венеція» є юридичною особою, директором якого є Ващинець М.Л. Учасниками товариства «ВЕНЕЦІЯ» є відповідач [PERSON] з часткою 0,81% та [PERSON] з часткою 99,19%. При цьому ТзДВ «ВЕНЕЦІЯ» є власником майнового комплексу ресторану «Венеція». Приміщення майнового комплексу без згоди власника протягом тривалого часу незаконно займали особи, які є засновниками та членами громадської організації «Волонтерський хаб «Венеція». Керівником вказаної громадської організації є колишній директор позивача [PERSON] (був директором до 16.12.2021 року). При цьому, [PERSON] під час обіймання ним посади директора, одноосібно мав доступ до приміщень ТзДВ «ВЕНЕЦІЯ» та після звільнення його з посади не забезпечив його повернення органам управління товариства, а в подальшому, після початку війни, створив та очолив громадську організацію під назвою ГО «Волонтерський хаб «Венеція», яку зареєстрував за адресою майнового комплексу ресторану « [INFO] »: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Космонавта Беляєва, буд.2, на що у нього не було правових підстав. У зв`язку із цим, позивач був змушений звернутися до Господарського суду із позовом до ГО «Волонтерський хаб «Венеція» про усунення перешкод у користуванні приміщенням та його звільнення. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2022 року по справі №907/636/22, що набрало законної сили 07.12.2022 року позов ТзДВ «Венеція» було задоволено повністю та зобов`язано ГО «Волонтерський хаб «Венеція» звільнити приміщення комплексу нежитлової нерухомості ресторану «Венеція», що належить на праві власності ТзДВ «ВЕНЕЦІЯ». 02.03.2023 року працівники відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із залученням працівників поліції проводили виконавчі дії за адресою: [ADDRESS] по виконанню рішення Господарського суду Закарпатської області від 09 листопада 2022 р. по справі №907/636/22. Однак, у зв`язку із протиправним перешкоджанням представників ГО «ВОЛОНТЕРСЬКИЙ ХАБ «ВЕНЕЦІЯ», цього дня рішення суду про усунення перешкод виконане не було. Цього ж\~дня Приватне\~підприємство телерадіокомпанія\~«ПЕРШИЙ КАБЕЛЬНИЙ»\~(логотип\~«Телеканал «Перший\~кабельний»)\~(Відповідач\~1)\~на власному\~веб-сайті\~ [INFO] \~(посилання:\~ [INFO] \~на власному\~каналі в\~мережі Youtube\~(посилання:\~ [INFO] \~та на\~власній сторінці\~в мережі\~Facebook\~(посилання:\~ [INFO] \~опублікувало сюжет\~« [INFO] » в\~якому [PERSON] висловив неправдиву і таку, що порочить ділову репутацію ТДВ «Венеція» інформацію, зокрема: - в кадрі [PERSON] , звертаючись до державних виконавців, каже « … там есть все признакі\~шахрайства і\~корупції …\~» (час у сюжеті 3 хв. 10 с.) - в кадрі [PERSON] , звертаючись до державних виконавців, каже «… то что Ви делаете ето\~часть рейдерской\~преступной схеми\~…» (час у сюжеті 3 хв. 20 с.). 25.04.2023 року працівники відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), залучивши працівників поліції повторно прибули за адресою: [ADDRESS] , і не дивлячись на протиправний супротив представників ГО "ВОЛОНТЕРСЬКИЙ ХАБ "ВЕНЕЦІЯ" змогли увійти у належні ТДВ «Венеція» приміщення та опечатати їх. Цього ж\~дня,\~тобто [INFO] Приватне\~підприємство телерадіокомпанія\~«ПЕРШИЙ КАБЕЛЬНИЙ»\~(логотип\~«Телеканал «Перший\~кабельний»)\~(Відповідач\~1)\~на власному\~веб-сайті\~ [INFO] \~(посилання:\~ [INFO] \~в мережі\~YouTube\~(посилання:\~ [INFO] \~та в\~мережі Facebook\~(посилання:\~ [INFO] \~опублікувало сюжет\~«Венеція» під\~арештом:\~робота відомого\~волонтерського хабу\~у Мукачеві\~заблокована» в\~якому [PERSON] повідомив неправдиву і таку, що порочить ділову репутацію ТДВ «Венеція» інформацію, зокрема: - в кадрі [PERSON] , звертаючись до державних виконавців, каже «..\~ето часть\~рейдерской схеми\~...\~» (час у сюжеті 1 хв. 25 с.); - в кадрі [PERSON] , звертаючись до державних виконавців, каже «...\~они хотят\~завести сюда\~рейдеров ...\~» (час у сюжеті 1 хв. 33 с.); - в кадрі [PERSON] , даючи коментар, каже « [INFO] » (час у сюжеті 5 хв. 05 с.); - в кадрі [PERSON] , даючи коментар, каже «все что\~происходит сегодня\~ето часть\~рейдерской схеми\~по захвату\~имущества ...\~» (час у сюжеті 5 хв. 23 с.). При цьому,\~враховуючи назви\~вищевказаних сюжетів\~(«Рейдерське\~захоплення?:\~у Мукачеві\~волонтерів "Венеції"\~виганяють із\~приміщення»;\~«Венеція» під\~арештом:\~робота відомого\~волонтерського хабу\~у Мукачеві\~заблокована»),\~враховуючи зміст\~зроблених Відповідачем\~2,\~тобто [PERSON] \~висловлювань щодо\~нібито рейдерського\~захоплення,\~а також\~враховуючи відсутність\~коментарів з\~боку посадових\~осіб ТДВ\~«Венеція» (до\~яких за\~коментарем навіть\~ніхто не\~звертався),\~у будь-якого\~стороннього спостерігача\~буде формуватися\~помилкова думка\~про нібито\~незаконні дії\~саме ТДВ «Венеція», яке, використовуючи виконавчу службу, нібито хоче незаконно захопити приміщення. Таким чином, поширення такої інформації, порушує особисті немайнові права позивача, тобто порочить ділову репутацію особи, а отже права позивача підлягають захисту шляхом визнання її недостовірною і такою, що порочить ділову репутацію позивача, а також шляхом зобов`язання відповідача №1 спростувати відповідну інформацію. Крім того, стягнення із відповідача №2, як автора недостовірної інформації на користь позивача підлягає моральна шкода в сумі 100\~000 гривень. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, представник відповідача приватного підприємства телерадіокомпанії «Перший кабельний» - Гануляк А.Т. подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог пославшись на наступні обставини. З початку повномасштабної військової агресії російської федерації проти України, частина мирного населення почала переміщуватися з території, де велись бойові дії до західних областей. В місто Мукачево почали прибувати переселенці і відповідач №1 постійно вивітлював ситуацію, яка відбувалася в Закарпатській області, зокрема і в м.Мукачево про перебування вимушено-переміщених осіб на території міста. Практично з перших днів роботи ГО «Волонтерський Хаб «Венеція», який раніше був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та фактично знаходився за цією адресою. Відповідач №1 періодично знімали сюжети про роботу вказаної громадської організації у тому числі всі організовані і проведені заходи, концерти, неодноразово були інтерв`ю у засновника та керівника громадської організації відповідача №2 та інших волонтерів, що стосуються роботи громадської організації. Відповідно 02.03.2023 року журналістами відповідача №1 був знятий на місці сюжету про подію, яка відбулась на вищевказаною адресою. Сюжет, цього ж дня, вийшов в ефір на власному телеканалі відповідача №1 та був розміщений його на веб-сайтах. Сюжет був змонтований з фрагментів відеозаписів події, яка мала місце 02.03.2023 року, до якої увійшов відеозапис відповідача №2 з державними виконавцями. У свою чергу, позивачем у позовній заяві не вказано «фігуранта, що вчиняє тиск» на роботу хабу, не вказано самого позивача, і не вказано іншу фізичну чи юридичну особу. На чому ґрунтуються звинувачення, що дії відповідача №1, який розмістив сюжет на телеканалі та власних веб-сайтах, відзнятий 02.03.2023 року та 25.04.2023 року в позовній заяві не вказано. Крім цього, представник відповідача №1 ставить під сумнів той факт, що відповідач №2, тобто [PERSON] , який є один із співзасновників (учасників) ТзДВ «Венеція», звертаючись до державних виконавців висловлювався тими словами, якими йому інкримінують, мав на увазі саме ТзДВ «Венеція», що вчиняє протиправні дії щодо ГО «Волонтерський Хаб «Венеція». Кожен, в тому числі і позивач, [PERSON] та інші мають право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Також представник відповідача зазначив, що посадові особи позивача мали можливість скористатися наданим законодавством правом на відповідь, а саме під час збору на місці інформації звернутися безпосередньо до журналіста та/або пізніше до редакції відповідача з власним тлумаченням події, що мали місце 02.03.2025 року та 25.04.2023 року. Як видно з сюжетів, журналіст брав інтерв`ю у різних осіб, які безпосередньо знаходились на місці події, в тому числі і представників владних структур. Всі думки сторін були викладені у сюжеті. Відповідач №1 оцінюючи інформацію, яку отримав на місці події, підготував відповідні сюжети від 02.03.2023 року та 25.04.2023 року, які вийшли ефір на телеканалі «Перший кабельний» та були розміщені на своєму веб-сайті та в мережах. Зі свого боку відповідач №1 інформацію не спотворив, «голос за кадром» озвучив пряму мову осіб, які надали інтерв`ю, але на відеозапис не потрапили. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.06.2023 року, ТзДВ «ВЕНЕЦІЯ», ідентифікаційний код 13597258, місце знаходження юридичної особи: м.Мукачево, вул.Космонавта Беляєва, буд.2, Закарпатська область. Перелік засновників: [PERSON] , розмір частки засновника: 59 472 гривень, [PERSON] , розмір частки засновника 7\~273\~969 гривень, відсоток частки статутного капіталу: 99.1, керівник юридичної особи: Ващинець М.Л. (а.с.19-29). Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2022 року позов ТзДВ «ВЕНЕЦІЯ» був задоволений, усунуто перешкоди власнику майна ТзДВ «ВЕНЕЦІЯ» у здійсненні прав власника. Зобов`язано ГО «Волонтерський Хаб «ВЕНЕЦІЯ» звільнити приміщення комплексу нежитлової нерухомості ресторану «ВЕНЕЦІЯ», що належить на праві власності ТзДВ «ВЕНЕЦІЯ» (а.с. 30-37). Постановою головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хабаровим В.В. від 15.12.2022 року було відкрито виконавче провадження №70554509 по виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області №907/636/22 виданого 08.12.2022 року (а.с. 38, 39). Постановою головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хабаровим В.В. від 24.02.2023 року залучено працівників Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області, у кількості 25 осіб, для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись 02.03.2023 року на 10 год. 00 хв., за адресою: м.Мукачево, вул.Космонавта Беляєва Павла, 2 (а.с. 40, 41). Постановою головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хабаровим В.В. від 19.04.2023 року залучено працівників Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області, у кількості 25 осіб, для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись 25.04.2023 року на 09 год. 00 хв., за адресою: м.Мукачево, вул.Космонавта Беляєва Павла, 2 (а.с. 42, 43). Із роздруківок вбачаються статті за різним змістом: «Рейдерське захоплення у Мукачеві волонтерів «Венеції», «Утиски Волонтерів», «Рейдерське захоплення у Мукачеві волонтерів «Венеції» виганяють із приміщення», «Венеція» під арештом: робота волонтерського хабу у Мукачеві заблоковано» (а.с. 44-49). Суд безпосередньо дослідивши за посиланням зазначеного представником позивача в позовній заяві за 02.03.2023 року встановив, що: - в кадрі [PERSON] , звертаючись до державних виконавців, каже « …\~там есть\~все признакі\~шахрайства і\~корупції …\~» (час у сюжеті 3 хв. 10 с.); - в кадрі [PERSON] , звертаючись до державних виконавців, каже «… то что Ви делаете ето\~часть рейдерской\~преступной схеми\~…» (час у сюжеті 3 хв. 20 с.). Також суд дослідив за посиланням зазначеного представником позивача в позовній заяві за 25.04.2023 року встановив, що: - в кадрі [PERSON] , звертаючись до державних виконавців, каже «..\~ето часть\~рейдерской схеми\~...\~» (час у сюжеті 1 хв. 25 с.); - в кадрі [PERSON] , звертаючись до державних виконавців, каже «...\~они хотят\~завести сюда\~рейдеров ...\~» (час у сюжеті 1 хв. 33 с.); - в кадрі [PERSON] , даючи коментар, каже « [INFO] » (час у сюжеті 5 хв. 05 с.); - в кадрі [PERSON] , даючи коментар, каже «все что\~происходит сегодня\~ето часть\~рейдерской схеми\~по захвату\~имущества ...\~» (час у сюжеті 5 хв. 23 с.). Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до\~Конституції України\~життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст. 201 ЦК України). Відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені\~Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним (ст. 270 ЦК України). Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ст. 275 ЦК України). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ст.277 ЦК України). Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню (ст.280 ЦК України). За змістом ст.ст.\~297,\~299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як зазначалося вище, відповідно до\~Конституції України\~життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. При цьому,\~Конституцією України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом із тим, відповідно до\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю\~слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до\~статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. За приписами\~статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного\~статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії» Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: 1) якщо воно здійснено не на підставі закону; 2) якщо воно не переслідує допустимої мети; 3) якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Таким чином, враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь, гідність та ділову репутацію, як особистих немайнових прав. Як встановлено судом, позивач вважає недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію позивача, висловлену [PERSON] та поширену приватним підприємством телерадіокомпанією «Перший Кабельний», про те, що: « … там есть все признакі шахрайства і корупції … », «… то что Ви делаете ето часть рейдерской преступной схеми …», «… ето часть рейдерской схеми ... », «... они хотят завести сюда рейдеров ... »; « ... они хотят что би ми не оказивали помощь переселенцам ...», «все что\~происходит сегодня\~ето часть\~рейдерской схеми\~по захвату\~имущества ...\~». Чинним законодавством України передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень до яких, зокрема, віднесено і висловлювання у формі гіпербол, алегорій, сатири. Так, алегорією є спосіб двопланового художнього зображення, що ґрунтується на приховуванні реальних осіб, явищ і предметів під конкретними художніми образами з відповідними асоціаціями, з характерними ознаками приховуваного. Алегоричні образи переважно є втіленням абстрактних понять, які завжди можна розкрити аналітично. Також, алегорія це перенесення властивостей та характеристик одного предмета чи явища на інший для кращого відображення образу. Таким чином утворюється переносне значення. Гіпербола - стилістична фігура явного і навмисного перебільшення для посилення виразності та підкреслення сказаної думки. Гіпербола часто поєднується з іншими стилістичними прийомами, додаючи їм відповідне забарвлення: гіперболічні порівняння, метафори тощо. Характер, що зображається, або ситуація також можуть бути гіперболічними. Гіпербола властива і риторичному, ораторському стилю, як засіб патетичного підйому, так само як і романтичному стилю, де пафос стикається з іронією. Проаналізувавши інформацію, яку представник позивача просить визнати недостовірною та спростувати, суд приходить до висновку, що з урахуванням мовностилістичного аналізу зазначена у позовних вимогах інформація є оціночним судженням та не підлягає спростуванню. Спірне висловлювання не може бути визнано таким, що містить фактичне твердження про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення та спрямоване на приниження честі, гідності і ділової репутації позивача. Вислови « … там есть все признакі шахрайства і корупції … », «… то что Ви делаете ето часть рейдерской преступной схеми …»,«.. ето часть рейдерской схеми ... », «... они хотят завести сюда рейдеров ... », « ... они хотят что би ми не оказивали помощь переселенцам ...», «все что\~происходит сегодня\~ето часть\~рейдерской схеми\~по захвату\~имущества ...\~» не має фактичної основи, а має абстрактний, не конкретний характер, тобто не зрозуміло, що під висловами (они хотят) [PERSON] мав на увазі? Хто це вони? Про кого йде мова? На відміну від фактів, які розуміються чітко, однозначно і не вимагають додаткових пояснень, оціночні судження допускають широке коло значень, які залежать від рівня знань та здатності особи до аналізу інформації. Представник позивача в позовній заяві зазначав, що оспорювана інформація формує думку серед громадськості, що ТДВ «Венеція» нібито займається незаконною діяльністю. Проте, такі вислови не містять жодних тверджень, що мова йде саме про позивача ТзДВ «Венеція», оскільки відповідачем воно не конкретизовано і ним не названо. Вказане розуміння є лише довільною інтерпретацією оціночного судження, що надана самим позивачем. Факт - це завжди подія, обставина, яка мала місце і яку можна підтвердити відповідними доказами. Представник позивача просить спростувати оціночне судження, що неможливо з точки зору логіки, і не підлягає спростуванню відповідно до норми закону. У разі, якщо позивач вважає, що оціночні судження, поширені в засобі масової інформації, принижують його гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, він вправі скористатися наданим йому частиною першою\~статті 277 ЦК України\~та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення обставин у тому ж засобі масової інформації, з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Проте, з встановлених судом обставин справи та її матеріалів не випливає, що позивач намагався скористатись таким правом, чи що саме таке його право було порушене відповідачами. В даному випадку суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] здійснив власний аналіз ситуації та висловив судження, яке є критичною оцінкою, яку не можна спростувати у судовому порядку. Висловлювання [PERSON] не містять недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, а є лише його суб`єктивними судженнями. Розмежовуючи фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів. За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови представнику позивача у задоволенні вимоги про визнання недостовірною інформацію і такою, що порочить ділову репутацію та зобов`язання відповідачів спростувати таку інформацію. Поскільки, з урахуванням положень ст.ст.\~23,\~280,\~1167 ЦК України, вимоги представника позивача про стягнення моральної шкоди, в даному випадку, є похідними від вимог про визнання інформації недостовірною, такою, що порочить ділову репутацію, наявність підстав для повного або часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди залежить від результату вирішення по суті основної вимоги. У зв`язку із тим, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення основної вимоги позивача, не підлягають до задоволення і похідні вимоги, зокрема, щодо зобов`язання спростувати інформацію та відшкодування моральної шкоди. В даному випадку суд не здійснює аналіз розміру моральної шкоди, що заявлений до стягнення, оскільки для цього відсутні правові підстави з огляду на відмову представнику позивача у задоволенні основної позовної вимог про визнання інформації недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію позивача.

Outcome: dismissed