Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

07 лютого 2025 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю від 06 липня 1993 року, виданого на підставі рішення виконкому Калинівської сільської ради народних депутатів від 22 квітня 1993 року №4, зареєстрованого в Книзі державних актів на право власності на землю за №27. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказала, що їй на підставі рішення виконкому Калинівської сільської ради народних депутатів від 22 квітня 1993 року №4, зареєстрованого в Книзі державних актів на право власності на землю за № 27, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1089 кв.м для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель. Водночас, у вказаному державному акті було допущено описку, а саме її по батькові зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Звернувшись до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, їй було відмовлено, оскільки власником земельної ділянки у державному акті вказана « [PERSON] ». На сьогодні, у зв`язку з помилкою у вказаному документі заявниця позбавлена можливості реалізувати свої права, як спадкоємця, тому змушена звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Заінтересована особа Воскресенська селищна рада Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа в якому просить проводити судове засідання за відсутності представника селищної ради, прийняти рішення на розсуд суду. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 06 липня 1993 року Калинівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення Калинівської сільської Ради народження депутатів від 22 квітня 1993 року на ім`я [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] , площею 1089 кв.м, що розташована на території Калиніської сільської ради для приватизації земельної ділянки. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 27 (а.с. 6-7). Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно від 07 листопада 2024 року № 75953965 заявнику відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку виданий на ім`я « [PERSON] ». Як на підставу належності Державного акту заявник посилається на те, що їй на підставі Договору від 05 липня 1993 року (далі Договір), укладеного між нею та Колгоспом ім. Леніна, їй належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1 Вказаного договору зазначений житловий будинок розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1089 кв.м (представлений для огляду державний акт на право власності на землю, виданий на підставі рішення виконкому Калинівської сільської Ради народних депутатів від 22 квітня 1993 року №4. Зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №27) (а.с. 8). Договір зареєстрований в КП ММБТІ 29 липня 1993 року, № 1103 (а.с. 9). Тобто, місце розташування належного заявнику житлового будинку та земельної ділянки співпадає. Також співпадає площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, вказана у Договорі та у Державному акті. З огляду на паспорт громадянина України, серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 24 березня 2008 року на ім`я [PERSON] , заявник з 15 січня 1997 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Тобто, на думку суду, при формуванні державного акту на право приватної власності на землю від 06 липня 1993 року працівником помилково було помилково зазначено по батькові « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Згідно з підпунктом 4 частини 1 ст. 24 зазначеного Закону у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Пунктом 4.1, 4.4 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22.06.2009 року № 325, встановлено, що виправлення помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті таких помилок землевласником, він має звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою про видачу нового державного акту. Водночас вищевказана Інструкція втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року №537. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник [PERSON] та особа, на ім`я якої виданий державний акт на право приватної власності на землю, є однією й тією ж особою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та, що під час виготовлення державного акту було допущено помилку при написанні по батькові власника земельної ділянки. Обставин, які спростовують заяву [PERSON] в процесі судового розгляду у справі не встановлено. Враховуючи вищевикладене, встановивши, що підтвердження належності заявнику державного акту необхідне для розпорядження цією земельною ділянкою, тобто має юридичне значення, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved