Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Представник ТОВ «АГРО-ПАРК 8» Блощаневич А.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, начальника управління - державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради Кіровоградської області Адаменка Андрія Володимировича про визнання відсутнім у [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,61 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області; скасування запису про реєстрацію в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,61 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Представник позивача Блощаневич А.С. 16.01.2025 через систему «Електронний суд» подав заяву про зміну предмету позову, а саме просив: -визнати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,6100 га що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області належним Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПАРК 8»; -визнати відсутнім у [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,6100 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області; -скасувати запис про право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,6100 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; -поновити запис про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПАРК 8» на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,6100 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на практику Верховного Суду та обґрунтовуючи свою позицію неналежним способом захисту, оскільки, на думку відповідача, належним способом захисту є вимога про витребування майна з незаконного володіння, тобто у відповідача [PERSON] . Крім того, вважає себе неналежним відповідачем, оскільки не вчинило жодних дій, не прийняло жодних рішень, які б призвели до порушень прав позивача. Від начальника управління - державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради Кіровоградської області Адаменка А.В. надійшов відзив на позов, в якому він заперечив проти позовних вимог в повному обсязі, вказавши, що 05.05.2023 державним реєстратором було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, а саме реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 за ТОВ «Агро-Парк 8» в зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 15.07.1999, а рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.11.2022 не скасовано право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Ухвалою суду від 17.10.2024 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,6100 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Ухвалою суду від 14.11.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду 20.01.2025 прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 19.02.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.12.2015 р. за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0013, площею 7,61 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (т.1 а.с.46-50). В той же день, 07.12.2015 на підставі договору міни № 1533 від 07.12.2015 земельна ділянка з кадастровим номером 3522883800:02:000:0013, площею 7,61 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області була зареєстрована за ТОВ «Агро-Парк 8» (т.1 а.с.51-53). Розпорядженням (рішенням) власника земельної ділянки про поділ земельної ділянки від 02.07.2018 ТОВ «Агро-Парк 8» вирішило поділити земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0013, площею 7,61 га на дві земельні ділянки: ділянку № 1 площею 3,8050 га, ділянку № [NUMBER] площею 3,8050 га, виділити в натурі з подальшим присвоєнням їм індивідуальних ознак та зареєструвати право власності на дані земельні ділянки (т.1 а.с.97). Внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3522883800:02:000:0013 утворилось дві земельні ділянки з кадастровим номером 3522883800:02:000:1013 та 3522883800:02:000:2013 площею 3,805 га кожна, зареєстровані 07.11.2018 на праві приватної власності за ТОВ «Агро-Парк 8» (т. 1 а.с. 93-96, 99-104). Викладене підтверджується також інформацією відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.01.2023, де вказано, що земельна ділянка кадастровий номер 3522883800:02:000:0013 площею 7,6100 га, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серія КР № 003013 зареєстрованого 19.07.1999 року № 13, належала гр. [PERSON] . Після укладання договору міни даної земельної ділянки, власником стало ТОВ «АГРО-ПАРК 8», яке за власним волевиявленням здійснило поділ земельної ділянки на дві рівні частини площею 3,8050 га кожна та визначено новоутвореним земельним ділянкам кадастрові номера 3522883800:02:000:1013 та 3522883800:02:000:2013. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2018 задоволено позов [PERSON] про визнання недійсним договору міни, визнано недійсним договір міни земельної ділянки площею 7,61 га, кадастровий номер 3522883800:02:000:0013, розташованої на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, яка належала [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0048 га, кадастровий номер 3525287600:02:000:2336, розташовану на території Подорожненської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, яка належала ТОВ, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро-Парк 8», посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Бєлінським І.Д. за № 1533 від 07.12.2015 року. Після визнання Компаніївським районним судом Кіровоградської області правочину, вчиненого між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ПАРК 8» недійсним, було винесено рішення про скасування державної реєстрації земельних ділянок кадастровий номер 3522883800:02:000:1013 та 3522883800:02:000:2013 площею 3,8050 га кожна в Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При виконанні рішення суду, вище згадані земельні ділянки, були перенесені до архівного шару ДЗК, кадастрові номери скасовано. [PERSON] , яку суд поновив у праві власності на земельну ділянку площею 7,6100 га кадастровий номер 3522883800:02:000:0013 (до поділу), було замовлено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та при внесенні відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, земельній ділянці було визначено новий кадастровий номер 3522883800:02:000:0425. Реєстраційний номер земельної ділянки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень-12389442. В подальшому 30.07.2020 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за [PERSON] на праві власності зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,61 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (т.1 а.с.119-121). Постановою Кропивницького апеляційного суду від 10.01.2019 рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2018 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 27.01.2021 постанову Кропивницького апеляційного суду від 10.01.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 07.12.2021, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 15.09.2022, рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2018 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Агро-Парк 8» про визнання недійсним договору міни земельної ділянки відмовлено. Наведене свідчить про наявність підстав для реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за позивачем ТОВ «Агро-Парк 8» на підставі договору міни № 1533 від 07.12.2015. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Адаменко А.В. Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій від 05.05.2023 в зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 зареєстроване за іншим суб`єктом, що свідчить про наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Положенням ч. 1-2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на земельну ділянку на підставі договору міни, однак внаслідок реєстрації права власності відповідачем на спірну земельну ділянку після визнання недійсним договору міни судовим рішенням, яке в подальшому було скасовано, не може реалізувати своє право власності та зареєструвати його, у зв`язку з чим вимога про визнання за ним права власності на земельну ділянку є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання відсутнім у [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, слід зазначити наступне. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібну правову позицію сформульовано, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 та інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, пункт 99. постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19). Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55, 124 Конституцій України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право саме на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, а у разі обрання позивачем неналежного засобу захисту, який в свою чергу є не ефективним суд наділений правом на відмову у задоволенні вимоги про здійснення такого захисту. З огляду на те, що позивач прагне визнати своє право власності на земельну ділянку, вимога про визнання відсутнім у [PERSON] права власності є неналежним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право позивача, не є ефективним, а крім того, вимоги про визнання права власності та відсутність права власності є взаємовиключними. Щодо вимоги позивача про скасування запису про право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 суд зазначає наступне. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2019, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 10.03.2020 та постановою Верховного Суду від 02.07.2020, задоволено позов [PERSON] про визнання недійсним правочинів та скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнано недійсною додаткову угоду від 17.10.2016 до договору оренди землі від 01.04.2008; скасовано запис про реєстрацію в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ТОВ «Агро-Парк 8» на земельні ділянки з кадастровими номерами 3522883800:02:000:1013 та 3522883800:02:000:2013, які утворились в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3522883800:02:000:0013; визнано недійсними договори про право користування земельною ділянкою від 23.11.2018, укладені між ТОВ «РОС АГРО» та ТОВ «Агро-Парк 8» щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 3522883800:02:000:1013 та 3522883800:02:000:2013 (т.1 а.с.109-114). Відповідно до частини 3 статті 26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Згідно п.1 ч.7 ст.\~37\~Закону № 1952-IV у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про: 1) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України. Відповідно до ч.3 ст.\~26\~Закону № 1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у чинній нині редакції) передбачено, що якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав. Частина третя статті 26 Закону № 1952-IV встановлює, що у разі якщо в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Пунктом 9 статті 27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 по справі № 914/2350/18 (914/608/20) зазначила, що скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Під час розгляду справ цієї категорії суд визначає: (а) неправомірність дій особи, яка зазначена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник (адже саме ці дії призвели до внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цих відомостей); (б) тим самим суд констатує, що ці дії не були здатні призвести до набуття права власності особою, яка позначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник, а тому (в) в цієї особи відсутнє право власності, а отже (г) право власності належить позивачеві (якщо позивач доведе всі наведені вище обставини). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) адресовані насамперед суду, який, задовольняючи позов, має чітко визначитися з тим, кому саме і яке речове право внаслідок задоволення такого позову належить. Вирішивши наявний між сторонами спір про право на користь позивача, суд тим самим в мотивувальній частині рішення виснував, що право власності позивача було порушено та підлягає поновленню, правильно застосувавши положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV. Процедура вчинення дій державним реєстратором на підставі судового рішення. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що положення Закону № 1952-IV регламентують процедуру внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями Закону № 1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення. Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у чинній нині редакції) передбачено, що якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав. Чинне нині положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено та підлягає поновленню, державний реєстратор повинен одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно провести державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем. При цьому, в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV, відомості про право власності відповідача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вилучаються. Задоволення позову є підставою для вчинення державним реєстратором нової реєстраційної дії - внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, зазначеної в поставі від 11.02.2021 року по справі № 911/1530/19 способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Виходячи із наведеного вимоги позивача про скасування державної реєстрації речового права (права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425) є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з припиненням у [PERSON] права власності на земельну ділянку та державною реєстрацією набуття відповідних прав у позивача згідно частини 3 статті 26 Закону № 1952-IV. Вимога позивача про поновлення запису про право власності ТОВ «АГРО-ПАРК 8» на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425 площею 7,6100 га, що розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не підлягає задоволенню, оскільки такого запису не існувало. Відповідно до матеріалів реєстраційних справ № 1691051135228, 1691124635228, 796600635228 за ТОВ «Агро-Парк 8» на праві приватної власності була зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 3522883800:02:000:0013, в результаті поділу якої утворилось дві земельні ділянки з кадастровим номером 3522883800:02:000:1013 та 3522883800:02:000:2013, які також були зареєстровані за позивачем з присвоєнням реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна. Після визнання Компаніївським районним судом Кіровоградської області правочину, вчиненого між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ПАРК 8» недійсним, було винесено рішення про скасування державної реєстрації земельних ділянок кадастровий номер 3522883800:02:000:1013 та 3522883800:02:000:2013 площею 3,8050 га кожна в Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, кадастрові номери скасовано. При цьому, скасований кадастровий номер отримує статус архівного та більше не використовується. При скасуванні реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі кадастровий номер, також, отримує статус архівного та більше ніколи не визначається. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо вжитих заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 17.10.2024 забезпечено позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3522883800:02:000:0425. Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що до відповідача Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, після зміни позивачем позовних вимог, не заявлено жодних вимог, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідачів [PERSON] та начальника управління - державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради Кіровоградської області Адаменка А.В. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5214 грн, а саме по 2607 грн з кожного, а також судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 757 грн, а саме по 378,5 грн з кожного.

Outcome: partial