Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

30.05.2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, у якій просить визнати його матір [PERSON] недієздатною встановити над нею опіку та призначити заявника її опікуном. Вимоги заяви мотивовано тим, що [PERSON] є матір`ю заявника, вона має інвалідність ІІ групи та з 1988 року страждає на психічне захворювання. Через загострення хвороби вона у 1988, 2013 та 2017 роках госпіталізувалась і знаходилась на лікуванні у психоневрологічній клініці. У 2016 році [PERSON] була поставлена на облік в психоневрологічному диспансері, де перебуває на обліку до теперішнього часу. Рішенням суду від 23.03.2020 року матір заявника вже була визнана недієздатною, а заявник був призначений її опікуном. З того часу стан здоров`я [PERSON] не покращився, їй треба проходити періодичні курси лікування, але госпіталізувати її неможливо, оскільки вона не може дати згоди на госпіталізацію. Визнання матері заявника недієздатною та призначення його опікуном, надасть заявнику можливість здійснювати належний догляд за своєю матір`ю. У наслідок психічної хвороби [PERSON] не може висловлювати свої думки, не може одягнутись, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, не може самостійно вийти з дому. За своїм психічним станом матір заявника може з`явитись в судове засідання, але не має можливості дати пояснення по суті справи. Заявник не знав про те, що має подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання його матері недієздатною, відтак звертається до суду з новою заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. Заявник вказує, що він є дієздатним, має можливість здійснювати догляд за своєю матір`ю, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її своєчасне лікування та виконувати всі інші обов`язки опікуна. Заявник зазначає, що вже багато років піклується про свою матір та достеменно знає всі тонкощі її поведінки та потреби. Заявник має бажання та можливість виконувати обов`язки опікуна, не має судимостей, має добрий стан здоров`я, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, на психоневрологічному чи наркологічному обліку не перебуває, батьківських прав не позбавлявся. Заявник вже призначався опікуном своєї матері та добросовісно виконував обов`язки опікуна. У заявника та його матері відсутні інтереси, які б суперечили один одному. Ухвалою суду від 04.06.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних. Ухвалою суду від 12.07.2024 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну інформацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 27.11.2024 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Протокольною ухвалою суду від 21.03.2025 року залучено до участі у справі, в якості заінтересованої особи - [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 21.03.2025 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засідання заявник підтримав вимоги своєї заяви, просить заяву задовольнити і додатково поясни суду, що [PERSON] є його матір`ю, хворіє на психічне захворювання та потребує догляду і опіки. Заявник вже призначався опікуном своєї матері і належним чином виконував свої обов`язки. Заявник проживає разом зі своєю мамою і вона йому довіряє. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву [PERSON] та суду пояснила, що вона є донькою [PERSON] , але вже 12 років проживає окремо на вул. Щусєва в м. Києві , разом зі своєю родиною. Заінтересована особа має двох неповнолітніх дітей, а тому не може здійснювати функції опікуна щодо своєї матері. Крім того, заінтересована особа вказує, що матір її зовсім не сприймає, у них немає контакту, [PERSON] не бере від неї їжу та не відчиняє їй двері. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та додатково пояснив, що кандидатура [PERSON] в якості опікуна була розглянута на комісії, було вивчено всі документи та зроблено висновок про доцільність призначення його опікуном. Крім того, [PERSON] вже був опікуном своєї матері і у органу опіки та піклування не було жодних нарікань з приводу виконання ним своїх обов`язків, він завжди був на контакті з органом опіки та піклування і добре виконував свої обов`язки. [PERSON] відповідає вимогам до опікуна, судимостей не має, працює, характеризується позитивно. Представник вказує, що він особисто склав акт обстеження умов проживання та зазначає, що у помешканні проживають [PERSON] і його мама, умови проживання задовільні. Донька [PERSON] - [PERSON] в квартирі зареєстрована, але разом зі своїм братом та матір`ю не проживає. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та додатково пояснила суду, що [PERSON] з 1988 року хворіє на психічне захворювання ї її стан із часом тільки погіршується. Син [PERSON] - [PERSON] вже був опікуном своєї матері, вона йому довіряє, приймає від нього ліки, у них хороший контакт на відміну від стосунків [PERSON] зі своєю донькою. [PERSON] повністю відповідає вимогам до опікуна і саме його слід призначити опікуном, оскільки це відповідає інтересам недієздатної. В судовому засіданні суд неодноразово звертався до [PERSON] з метою з`ясувати її думку з приводу поданої заяви, зокрема щодо кандидатури опікуна, однак вона на жоден контакт з судом не пішла. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 14.12.2020 року, [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково (а.с. 19). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.03.2020 року у справі №755/12965/19, [PERSON] була визнана недієздатною, а [PERSON] був призначений її опікуном (а.с. 21-23). Убачається, що строк дії вказаного рішення про визнання фізичної особи недієздатною сплинув, тому [PERSON] звернувся до суду із новою заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1549 від 05.11.2024 року, [PERSON] виявляє ознаки хронічного психічного розладу у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу. Виражений апатико-дисоціативний дефект» (Згідно МКХ-10: F20.0). За своїм психічним станом [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 59-66). Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною підлягає задоволенню. При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити його опікуном. Убачається, що заявник є рідним сином [PERSON] (а.с. 10-11). Заявник та [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] та, як слідує з акту обстеження умов проживання від 11.02.2025 року, проживають у вказані квартирі разом (а.с. 8, 36, 94). Як слідує з акту обстеження умов проживання від 11.02.2025 року та пояснень [PERSON] і представника органу опіки та піклування, донька [PERSON] разом з матір`ю та своїм братом не проживає. У своїй заяві до органу опіки та піклування від 27.01.2025 року [PERSON] зазначила, що її брат [PERSON] вже давно виконує обов`язки опікуна, проживає разом з мамою, мама його слухається, він має до неї підхід та дає раду їй в разі погіршення здоров`я. [PERSON] вказує, що проживає окремо та має на утриманні двох неповнолітніх дітей і не може взяти на себе обов`язки опікуна, оскільки не має можливості наглядати за своєю матір`ю. [PERSON] згодна на призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] (а.с. 100). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 11.02.2025 року, умови проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , задовільні. [PERSON] проживає в окремій кімнаті та забезпечена всім необхідним. Склад сім`ї: [PERSON] (син); [PERSON] (мати) (а.с. 94). Заявник має задовільний стан здоров`я, незнятої чи непогашеної судимості не має, під наглядом лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 89-90, 92-93, 95-96). Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено. Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Відповідно до змісту подання органу опіки та піклування від 25.02.2025 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 25.02.2025 року, [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання безстроково (спец. Психіатрична МСЕК №1), страждає психічним захворюванням, не здатна захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги та опіки. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.03.2020 року [PERSON] було визнано недієздатною особою та призначено її опікуном [PERSON] . Рішення суду продовжено не було. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в кв. [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Житлово-побутові умови задовільні. [PERSON] не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення заявника опікуном над його матір`ю немає. Заявник до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Сестра кандидата в опікуни - [PERSON] не заперечують щодо призначення опікуном [PERSON] над їх матір`ю. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над його матір`ю [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останньої рішенням суду недієздатною особою (а.с. 83-86). Враховуючи, що заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю, здійснює за нею догляд, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має та в розшуку не перебуває, а також враховуючи особисті стосунки між сином та мамою, які є близькими родичами, беручі до уваги, що [PERSON] вже виконував на належному рівні обов`язки опікуна над своєю мамою, а донька [PERSON] - [PERSON] проживає окремо та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатною матір`ю, тому суд убачає визначені законом підстави призначити заявника опікуном над його недієздатною мамою [PERSON] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved