Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

14.10.2024 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 27 вересня 2011 року. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 29.09.2024 року. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Самостійно забезпечити такий рівень не може . Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід та може сплачувати аліменти на утримання дитини. У зв*язку з викладеним, з урахування уточненої позовної заяви, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина- [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред*явлення позову і до повноліття дитини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Від відповідача відзив на позов не надійшов. Від позивача [PERSON] та її представника-адвоката Омельченко Є.В. 24.03.2025 року надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримують та просять задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з*явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Від відповідача [PERSON] 15.11.2024 року, 09.01.2025 року, 21.02.2025 року та 24.03.2025 року надійшли заяви про відкладення розгляду справи у зв*язку з хворобою з наданням доказів: про хворобу, інвалідність та копії пенсійного посвідчення. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). На підставі ст.280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1375. [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір*ю [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 29.09.2024 року. Відповідач [PERSON] є інвалідом першої групи «Б» з 16.10.2024 року. Потребує сторонньої допомоги, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. Інвалідність встановлена на строк до 01.11.2025 року. З 16.10.2024 року відповідач отримує пенсію по інвалідності. За період з 16.10.2024 року по 31.03.2025 року отримав пенсію у розмірі 16\~781,06 грн., що підтверджується довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, виданої Головним управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст.\~189\~цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст.\~182\~СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів дитини, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та необхідність стягувати щомісячно з відповідача на користь\~позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.10.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір відноситься на рахунок держави. Окрім того, у позові [PERSON] просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3\~000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3\~000 грн. позивачем надано договір про надання правової допомоги від 25.09.2024 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 25.09.2025 року, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та квитанцію до прибуткового ордера № 1 на суму 3\~000 грн. Однак зазначені докази, зокрема, договір та додаткова угода до нього, не містять пунктів щодо надання правової допомоги адвокатом Омельченко Т.В. саме у зв`язку з даною справою. До того ж матеріали справи не містять детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), що унеможливлює встановлення судом, що витрати [PERSON] на правову допомогу були здійснені саме в цій справі, а також їх обсягу. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 3\~000 грн. на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved