Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Свої позовні вимоги озивач мотивує тим, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Копії документів котрі підтверджують родинний зв`язок знаходяться в матеріалах спадкової справи. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. У зв`язку з тим позивачка звернулась в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про права на спадщину за законом. Державний нотаріус завів спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Проте відмовив озивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Про що видано постанову. Позивачка визнає, що дійсно таке свідоцтво у неї відсутнє тому що у свій час матір з невідомих причин, не зареєструвала у встановленому порядку право власності на свій житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Червоноградського МБТІ. Тому Позивач просить захистити її право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] в судовому порядку. Позивачка вказує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відносився до робітничої суспільної групи господарств, де станом на 30.06.1990 р. головою двору була [PERSON] , що підтверджується довідкою. Право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі селищної ради, які на той час свідчили про реєстрацію власності на будинок. Однак, звернувшись до Добросинсько-Магерівської селищної ради, щодо оформлення права власності на будинок на ім`я спадкодавця, позивачка отримала усне роз`яснення про судовий порядок визнання права власності, оскільки, у зв`язку із смертю, відповідно до\~ст. 25 ЦК України, спадкодавець втратив цивільну дієздатність, а відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»\~з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду. Житловий будинок [ADDRESS] в арешті, під забороною та в заставі не перебуває. Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] складається з приміщень: житлової (площею 8,9 кв.м.); житлової (площею 15,3 кв.м.); житлової (площею 15,9 кв.м.); кухні (площею 8,6 кв.м.); коридор (площею 7,7 кв.м.); кладова (площею 7,2 кв.м.). Загальна площа житлового будинку 63,6 кв.м. (житлова площа 40,1 кв.м., допоміжна площа 23,5 кв.м.) та господарські будівлі, що підтверджується технічним паспортом. Слід зазначити, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, що надає підстави вважати, що право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі села. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Діючою на той час\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах, а тому записи в погосподарських книгах підтверджується власність. Згідно п 6-7 Вказівок по веденню по господарськогообліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 3\~ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Отже, позивачка є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, а тому з врахуванням наведених обставин справи право позивачки підлягає захисту в судому порядку. Відповідно до ч.1\~ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із положеннями п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1222 Цивільного кодексу України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак, представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника. У вирішенні даної справи покладається на думку суду. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Однак надіслала на адресу суду спадкову справу та клопотання про розгляд справи у її відсутності. У вирішенні даної справи покладається на думку суду. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Копії документів котрі підтверджують родинний зв`язок знаходяться в матеріалах спадкової справи. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. У зв`язку з тим позивачка звернулась в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про права на спадщину за законом. Державний нотаріус завів спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Проте відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Про що видано постанову. Позивачка визнає, що дійсно таке свідоцтво у неї відсутнє тому що у свій час матір з невідомих причин, не зареєструвала у встановленому порядку право власності на свій житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Червоноградського МБТІ. Тому позивачка просить захистити її право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] в судовому порядку. Позивачка вказує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відносився до робітничої суспільної групи господарств, де станом на 30.06.1990 р. головою двору була [PERSON] , що підтверджується довідкою. Право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі селищної ради, які на той час свідчили про реєстрацію власності на будинок. Однак, звернувшись до Добросинсько-Магерівської селищної ради, щодо оформлення права власності на будинок на ім`я спадкодавця Позивачу було усно роз`яснено про судовий порядок визнання права власності, оскільки, у зв`язку із смертю, відповідно до\~ст. 25 ЦК України, спадкодавець втратив цивільну дієздатність, а відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»\~з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду. Житловий будинок [ADDRESS] в арешті, під забороною та в заставі не перебуває. Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] складається з приміщень: житлової (площею 8,9 кв.м.); житлової (площею 15,3 кв.м.); житлової (площею 15,9 кв.м.); кухні (площею 8,6 кв.м.); коридор (площею 7,7 кв.м.); кладова (площею 7,2 кв.м.). Загальна площа житлового будинку 63,6 кв.м. (житлова площа 40,1 кв.м., допоміжна площа 23,5 кв.м.) та господарські будівлі, що підтверджується технічним паспортом. Слід зазначити, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, що надає підстави вважати, що право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі села. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Діючою на той час\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах, а тому записи в погосподарських книгах підтверджується власність. Згідно п 6-7 Вказівок по веденню по господарськогообліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 3\~ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Отже, позивачка є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, а тому з врахуванням наведених обставин справи право позивачки підлягає захисту в судому порядку. Відповідно до ч.1\~ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із положеннями п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1222 Цивільного кодексу України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Вищенаведене свідчить про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved