Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агро-Філд» про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона, [PERSON] РНОКПП [NUMBER] є власником земельної ділянки загальною площею 2,73 га, кадастровий номер 1224855300:01:003:0259, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого - Дніпропетровська область, Синельниківський район, Іларіонівська селищна рада, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку , серія номер: 1-ДП № 043671 виданий 15.04.2002 року, Синельниківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. Згідно договору оренди земельної ділянки (паю) укладеного між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ФІЛД» ЄДРПОУ 36910643 від 26.12.2016 року, який був зареєстрований в державному реєстрі речових прав 17.02.2017 року, рішення про державну реєстрацію № 33910392, земельна ділянка була передана [PERSON] в оренду строком на 7 років ТОВ «АГРО-ФІЛД» ЄДРПОУ 36910643 з правом пролонгації. Відповідно до п.4.1. Роздіду 4 з договору оренди земельної ділянки (паю) укладеного між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ФІЛД» ЄДРПОУ 36910643 «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. П. 4.4 вищезазначеного договору передбачено, що «Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року». Згідно п. 4.3. передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється без урахування індексації. Пунктом 9.1 Розділу 9 зазначеного договору передбачено, що Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Частиною 1 ст. 96 Земельного кодексу України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасна сплата земельного податку та орендної плати. На даний час відповідачем ТОВ «АГРО-ФІЛД» ЄДРПОУ 36910643 не виплачено орендну плату відповідно до договору оренди земельної ділянки (паю) загальною площею 2,73 га, кадастровий номер 1224855300:01:003:0259 від 26.12.2016 за 2019-2023 роки, що підтверджується відомостями з «державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків» виданими на її ім`я органам ДПС. Вона неодноразово зверталась в усній формі до керівництва ТОВ «АГРО-ФІЛД» ЄДРПОУ 36910643 з питання виплати йому заборгованості за договором оренди від 26.12.2016 кадастровий номер 1224855300:01:003:0259 за період 2019 -2023 рік, але питання до цього часу так і залишається не вирішеним, орендну плату йому не виплачено. Крім того, в її інтересах відповідно до договору про надання правової допомоги адвокатом Ковалем О.В. 11.07.2023 року до відповідача ТОВ «АГРО-ФІЛД» ЄДРПОУ 36910643 було направлено Претензію - вимогу щодо сплати існуючої заборгованості, проте відповідачем дана претензія - вимога взагалі проігнорована. Порушення строків виплати орендної плати за період 2019 -2023 роки є порушенням ст.526 Цивільного кодексу України відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки (паю) щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору оренди , не зважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки (паю) від 26.12.2016 року загальною площею 2,73 га, кадастровий номер 1224855300:01:003:0259 укладеного між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ФІЛД» ЄДРПОУ 36910643, зареєстрований в державному реєстрі речових прав 17.02.2017 року, рішення про державну реєстрацію № 33910392. Стягнути на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 1073,60 грн. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав. Згідно ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, що викладені у заяві по суті та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, прийшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимоги ст.\~264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму земельної ділянки регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, ЗУ «Про оренду землі». Згідно зі ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.\~21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ст.24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Положеннями ст.32\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141\~ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно… від 04.03.2020 року, [PERSON] належить на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія І-ДП №043671 виданого 15.04.2002 року Синельниківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, земельна ділянка, площею 2,73 га, кадастровий номер: 1224855300:01:003:0259, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Вищевказану земельну ділянку позивач передала в оренду ТОВ «АГРО-ФІЛД» (код ЄДРПОУ 36910643) строком на 7 (сім) років, починаючи з дати його реєстрації, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду), відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного 26 грудня 2016 року. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки була проведена 15.02.2017 року за №19070535, що встановлено із наданої суду Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21.02.2017 року. Відповідно до п.п. 4.1, 4,3, 4.4 Договору, орендна плата за користування вказаною в договорі земельною ділянкою сплачується орендарем орендодавцю щороку у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, протягом терміну дії договору не пізніше як ніж 31 грудня кожного року, без урахування індексу інфляції. Підставою для звернення представника позивача до суду з вимогою про розірвання договору оренди земельної ділянки, було порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки щодо виплати орендної плати. На підтвердження невиконання обов`язків орендаря земельних ділянок, а саме щодо невиплати орендної плати, позивачем надано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків видані на ім`я [PERSON] , органам ДПС, з яких вбачається відсутність отримання позивачем доходів за надання в оренду земельної ділянки в період з 2019 року по 2022 роки. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку про те, що відповідач систематично допускав порушення зобов`язань по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки з її власником [PERSON] , тобто неналежно виконував умови договору у виді обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати, що є безумовним порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.07.2020 року у справі № 277/526/18 виклав свою позицію, а саме: «Загальні положення щодо наслідків порушення зобов`язань визначені статтями 610-611 ЦК України. Зокрема стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (статті 611 ЦК України). Отже, не виконання зобов`язань однією зі сторін договору має наслідком розірвання договору за ініціативою сторони, яка втратила інтерес до виконання та продовження правовідносин за договором. Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановлених договором розмірі, строку та порядку. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, вказує на систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки і може бути підставою для його розірвання. За своєю правовою природою поняття "несвоєчасна сплата" означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 ЦК України). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). У своїй постанові від 22.09.2020 року у справі № 327/163/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, встановивши, що ТОВ «Агро-Філд» систематично в період з 2019 року до 2022 року не виконував зобов`язання з виплати орендної плати позивачу [PERSON] , що порушило передбачене договором право орендодавця на її своєчасне отримання, суд дійшов до висновку щодо задоволення позову та розірвання оспорюваного договору оренди землі та повернення земельної ділянки у стані, придатному для цільового призначення. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved