Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 28 січня 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Березівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5353474, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки встановлені договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кошти в розмірі визначеному умовами договору. Відповідач у свою чергу не виконав умови кредитного договору. Посилається на те, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27022024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27 лютого 2024 року до договору факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 56 413,5 грн, з яких: - 16 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 38 263,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 1 650,00 грн. сума заборгованості за комісією. - 0 грн. сума заборгованості за пенею. Позивач стверджує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 5353474 від 21 листопада 2023 року в сумі 56 413,50 грн., з яких: 16 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 38 263,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1 650,00 грн. сума заборгованості за комісією; вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України судом 29 січня 2025 року було скеровано запит на ім`я голови Березівської міської ради Одеської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . З отриманої судом 05 лютого 2025 року відповіді зареєстроване місце проживання [PERSON] є: [ADDRESS] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судові засідання 25 лютого 2025 року, 13 березня 2025 року та 26 березня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. 10 березня 2025 року від представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Чечельницької А. О. надійшло клопотання про витребування у ПАТ «Банк Восток» інформації, що містить банківську таємницю, щодо наявності у [PERSON] відкритих рахунків та надання виписки по рахункам. 11 березня 2025 року від представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Чечельницької А. О. надійшли додаткові пояснення по справі. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 13 березня 2025 року клопотання представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Чечельницької А.О. про витребування доказів залишено без розгляду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 25 лютого 2025 року просив слухання справи відкласти щоб знайти собі захисника. Слухання справи відкладено на 13 березня 2025 року. 13 березня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Волкова О. Л. надійшли письмові пояснення до судових дебатів. У судовому засіданні оголошено перерву до 26 березня 2025 року. Відзив на позовну заяву відповідач [PERSON] не подав. Щодо наданих письмових пояснень у справі 13 березня 2025 року представником відповідача надано письмові пояснення у справі. При цьому ЦПК України взагалі не містить такого поняття як письмові пояснення сторони по справі, адже позивач викладає свою позицію в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, а відповідач у відзиві на позовну заяву. Письмові пояснення надаються третіми особами у справі. Таким чином, оскільки відповідачем не було подано відзив на позовну заяву, а надані письмові пояснення, подання яких відповідачем ЦПК України не передбачає, тож суд вбачає підстави для залишення без розгляду наданих відповідачем письмових пояснень, адже в такий спосіб відповідач, пропустивши процесуальний строк надання відзиву на позов, намагається надати суду документи та доводи, подання яких ЦПК України не передбачає. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 21 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5353474, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 16 500,00 грн. на банківську карту MASTERCARD [NUMBER] , процентна ставка 1,35% (базова день). Строк кредитування відповідно до умов договору становить 95 днів, тобто до 21.11.2023 року 27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27022024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27 лютого 2024 року до договору факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 56413,50 грн, з яких: - 16 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 38 263,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 1 650,00 грн. сума заборгованості за комісією. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5353474 від 21 листопада 2023 року заборгованість [PERSON] не погашена, залишок заборгованості складає 56 413,50 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Водночас, суд звертає увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні не є беззаперечним підтвердженням того, що до позивача перейшло право вимоги саме на той розмір заборгованості, який зазначено у витязі із Реєстру боржників. За умовами вищевказаного кредитного договору відповідач мав би отримати кошти шляхом їх перерахування в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Проте, матеріали позову не містять доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримував кредитні кошти у визначеному договорі порядку та розмірі, як і інформації про суми їх повернення, строки повернення, які впливають на застосування процентної ставки, для того, щоб суд мав можливість дійти до переконання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано належних й допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у [PERSON] простроченої заборгованості у зв`язку з користуванням цими коштами. Позивач надав суду розрахунок заборгованості [PERSON] , у якому лише вказано про наявність заборгованості за договором позики № 5353474 від 21.11.2023 року, яка складається із основної суми та заборгованості за відсотками, комісії, а відтак суд позбавлений можливості встановити дату надання коштів позичальнику, їх розмір, дати сплати позичальником кредиту, суми таких сплат, порядок нарахування процентів, ставку, яка застосовувалася при їх нарахуванні. Окрім цього, сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17. У постанові по справі № 336/4796/18 від 20 травня 2022 року Верховний Суд вказує та те, що надані документи, зокрема і розрахунок заборгованості за кредитним договором, не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за кредитним договором. У матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим заявлене позивачем клопотання про витребування доказів залишено судом без розгляду у зв`язку із пропуском строку його подання. При цьому, за умовами вищевказаного договору факторингу, Клієнт мав зобов`язання передати Фактору документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Боржників, що вказує на відсутність перешкод у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в наданні до суду доказів на підтвердження розмірів отриманого відповідачем кредиту та наявності у [PERSON] простроченої заборгованості у зв`язку з невиконанням останньою кредитних зобов`язань. Також, саме ТОВ «ФК «Єропейська агенція з повернення боргів» не довело позовні вимоги, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком у розумінні статті 12, 13, 81 ЦПК України. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. Окрім цього, у своїй позовній заяві до суду ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просив розглянути справу у його відсутність та у призначенні засідання не з`являвся, клопотання про витребування додаткових доказів у строки, визначені ЦПК України, та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18. За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу [PERSON] кредитних коштів за договором позики №5353474 від 21.11.2023 року, а також відповідно і користування ними, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed