Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №79743572. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит у день закінчення строку позики, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає (передає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру Боржників №25 від 20.06.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 31175,00 грн., з яких: - 8600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 22575,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №79743572 в розмірі 31175,00 грн. Крім того, 15.03.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №2436963. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає (передає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру Боржників №28 від 25.07.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 10875,00 грн., з яких: - 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7875 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №2436963 в розмірі 10875,00 грн. 14.02.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений кредитний договір №7583482. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит у день закінчення строку позики, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. 27.09.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27092024, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступає (передає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру Боржників від 27.09.2024 до Договору факторингу №27092024 від 27.09.2024, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 2648,00 грн., з яких: - 800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1848,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №7583482 в розмірі 2648,00 грн. Первісні кредитори зобов`язання перед відповідачем виконали у повному обсязі. Відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, а позивач набув право вимоги до відповідача по вказаним кредитним договорам, тому позивач, для захисту своїх прав, звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості: за договором\~позики №79743572 від 14.02.2024 у розмірі 31175,00 грн., з яких: - 8600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 22575,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. за договором позики\~№2436963 від 15.03.2024 у розмірі 10875,00 грн., з яких: - 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7875,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. за кредитним договором №7583482 від 14.02.2024 у розмірі 2648,00 грн., з яких: - 800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1848,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 44698,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові клопотав про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.7 на звороті). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява від її імені про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково, заперечувала щодо стягнення та нарахування позивачем відсотків за користування кредитом після строку кредитування. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №79743572 (а.с.9-12). Згідно п.2 даного договору, сума позики становить 8600,00 грн.; строк позики 15 днів; процентна ставка (базова) 2,5%; дата повернення позики 28.02.2024. Пункт 5 договору передбачає, що підписанням цього договору [PERSON] підтвердила, що ознайомилася на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику. Відповідно до п. 21 договору, договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 24 договір укладено із використанням мобільного застосунку МуCredit. Відповідно до п. 28 договору, інші умови правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору. 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) уклали договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого клієнт передав (відступив) ТОВ фактору за плату, а фактор прийняв належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до реєстру боржників, які формуються згідно додатку №1 є невід`ємною частиною договору (а.с.14-16). За Додатковою угодою №29 від 20.06.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, згідно Реєстру боржників №25 від 20.06.2024 позивачу було відступлено договір позики, за що фактором сплачено грошові кошти (а.с.17). Відповідно до витягу з реєстру боржників №25, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за договором позики №79743572 в розмірі 31175,00 грн, з яких: -сума заборгованості за основною сумою боргу 8600 грн; -сума заборгованості за відсотками 22575,00 грн (а.с.19). 15.03.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №2436963 (а.с.20-23). Згідно п.2 даного договору, сума позики становить 3000,00 грн.; строк позики 15 днів; процентна ставка (базова) 2,5%; строк повернення позики 30.03.2024. 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) уклали договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого клієнт передав (відступив) ТОВ фактору за плату, а фактор прийняв належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до реєстру боржників, які формуються згідно додатку №1 є невід`ємною частиною договору. За Додатковою угодою №32 від 25.07.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, згідно Реєстру боржників №28 від 25.07.2024 позивачу було відступлено договір позики, за що фактором сплачено грошові кошти (а.с.25). Відповідно до витягу з реєстру боржників №28, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за договором позики №2436963 в розмірі 10875,00 грн, з яких: -сума заборгованості за основною сумою боргу 3000,00 грн; -сума заборгованості за відсотками 7875,00 грн (а.с.27). Крім того, 14.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір про надання споживчого кредиту №7583482 в електронній формі, відповідно до умов якого, узгоджено суму кредиту - 800,00 грн на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.6 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 7136,00 грн. Відповідно до п.2.1 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Договір №7583482 про надання споживчого кредиту підписано сторонами, зокрема [PERSON] , електронним підписом одноразовим ідентифікатором С5171 14.02.2024, а також відповідачем підписано додаток № 1 до договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» та паспорт споживчого кредиту. 27.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 27092024 відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК» ЄАПБ» права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача (а.с.43-45). Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників від 27.09.2022 до Договору факторингу №27092024 від 27.09.2024, позивач ТОВ «ФК» ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №7583482 у сумі 2648,00 грн., з яких: - заборгованість за основною сумою боргу 800,00 грн., - заборгованість за відсотками 1848,00 грн. (а.с.47). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати надані їй кредити в строки, передбачені кредитними договорами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1082 ЦК України, \~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаними договорами на підставі договорів про відступлення права вимоги.\~ Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з умовами Договору позики позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення умов договору та закону відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконала, а тому у останньої виникла заборгованість за кредитними договорами: №79743572 від 14.02.2024, №2436963 від 15.03.2024 та №7583482 від 14.02.2024. Щодо розміру\~заборгованості за\~кредитним договором\~№79743572\~від 14.02.2024, суд зазначає наступне. Так, з наданого суду Витягу з Реєстрів боржників №25 заборгованість відповідача за договором позики №79743572 становить 31175,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8600 грн., заборгованість за відсотками 22575,00 грн. (а.с.19). Окремого розрахунку, який би містив будь-які дані щодо періоду нарахування відсотків за користування коштами, розміру відсоткової ставки, позивачем суду не надано та матеріали справи не містять. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. За умов договору позики, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за кредитним договором лише у межах строку позики у розмірі базової процентної ставки (2,5 %, п. 2.3 договору). З наданих позивачем Таблиць обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.11 на звороті) вбачається, що сума кредиту у розмірі 8600 грн. була надана відповідачу у строк на 15 днів у період з 14.02.2024 по 28.02.2024. Оскільки боржник свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами відповідно складає 3225,00 грн. ((8600х2,5%х15). Враховуючи викладене, суд вважає, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками у розмірі 22575,00 грн. не відповідають умовам договору та нормам чинного законодавства, а відтак загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед первісним кредитором за договором позики №79743572 від 14.02.2024 становить 11825,00 грн., з яких: 8600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3225,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, враховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору, з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №9743572 від 14.02.2024 у розмірі 11825,00 грн. Аналогічного висновку, суд приходить і щодо розміру заборгованості за договором позики №2436963 від 15.03.2024. З наданого суду Витягу з Реєстрів боржників №28 заборгованість відповідача за договором позики №2436963 становить 10875,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 3000,00 грн., заборгованість за відсотками 7875,00 грн. (а.с.27). З наданої позивачем Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.20) вбачається, що сума кредиту у розмірі 3000 грн. була надана відповідачу у строк на 15 днів у період з 15.03.2024 по 30.03.2024. Оскільки боржник свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконала, то розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами відповідно складає 1125,00 грн. (3000х2,5%х15). Враховуючи викладене, суд вважає, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками у розмірі 7875 грн. не відповідають умовам договору та нормам чинного законодавства, а відтак загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед первісним кредитором за договором позики №2436963 від 15.03.2024 становить 4125,00 грн., з яких: - 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1125,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №2436963 від 15.03.2024 у розмірі 4125,00 грн. Щодо розміру заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №7583482 від 14.02.2024, суд зазначає наступне. Так, судом вище зазначалося, що 14.02.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №7583482, відповідно до умов якого, загальна сума кредиту 800,00 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 2,20%. Відповідно до наданих додатків до Договору про надання споживчого кредиту №7583482 від 14.02.2024, а саме Таблиць обчислення загальної вартості кредиту вбачається, що датою повернення даного споживчого кредиту є 08.02.2025 (а.с.41). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції). Споживач - це фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Споживчий кредит - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 10.06.2017 набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" (далі - Закон № 1734-VIII), який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів" (далі - № 1023-XII). З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів". В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначено, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16). Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону № 1734-VIII передбачено, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Як встановлено судом, кредит за договором №7583482 від 14.02.2024 є споживчим. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", в укладеному договорі визначається порядок дострокового повернення кредиту. Звертаючись до суду з даним позовом (25.11.2024), позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, кінцевий строк виконання за яким ще не настав 08.02.2025. Згідно з п. 5.4 Кредитного договору сторони узгодили, що у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу споживача, зазначений в Договорі (або окремо надану Споживачем Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані Споживача, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені Споживачем), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання споживачем повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку споживач повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу (а.с.36). Матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту. Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту на підставі ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" або на підставі частини 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", то у споживача (позичальника) відсутній обов`язок повернути достроково споживчий кредит. Такі ж висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц та у Постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-223цс16. Таким чином, наведені приписи підтверджують обов`язковість досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. При цьому, як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц, кредитодавець не може заявляти вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту у позовній заяві. Подання кредитодавцем позову є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин. Тому таке подання не можна кваліфікувати, як вимогу у розумінні статті 16 Закону України "Про споживче кредитування". Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши на підставі Закону вимогу про дострокове повернення коштів за договором, у споживача (позичальника) немає обов`язку здійснити таке дострокове повернення. Вимоги щодо дострокового погашення кредитної заборгованості та докази направлення її відповідачу позивачем не надано. У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №7583482 від 14.02.2024 не підлягають задоволенню у зв`язку із недотриманням досудового порядку врегулювання спору. Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 755/11307/17 та у Постанові Верховного Суду від 04.12.2020 у справі № 753/21158/17. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами, які досліджені судом в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №87937 від 15.11.2024 (а.с.1). Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 35,68%, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 35,68% від сплаченої суми судового збору, що становить 1080,39 грн.

Outcome: partial