Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] ,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~кредитом в\~сумі 38752,78\~гривень та\~судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав за допомогою ОТР пароля заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 27.01.2022 року, в якій визначені умови укладеного між сторонами договору. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 27.01.2022 року підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір б/н від 27.01.2022 року про надання строкового кредиту у розмірі 35000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяці із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Додатково із відповідачем допомогою ОТР пароля підписаний Графік кредиту. Відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, унаслідок чого станом на 27.10.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 38752,78 гривень, яка складається з: 34027,78 гривень заборгованість за тілом кредиту, 4725,00 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачки, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.01.2022 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.18-29). Тобто, між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, що підтверджується копією заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг. У подальшому, 27.01.2022 року [PERSON] звернувся до банку із заявкою про отримання кредитних коштів і підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля (а.с.7-10). Після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір б/н від 27.01.2022 року про надання строкового кредиту у розмірі 35000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18% (а.с.12-17). Додатково із [PERSON] за допомогою ОТР пароля підписаний графік погашення кредиту (а.с.10 зворотна сторона - 11). Відповідно до довідки банку, 27.01.2022 року на ім`я [PERSON] було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 35000,00 грн. (а.с.29 зворотна сторона). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 27.01.2022 року, загальна сума заборгованості [PERSON] за невиконання умов договору станом на 27.10.2024 року становить 38752,78 гривень, яка складається з: 34027,78 гривень заборгованість за тілом кредиту, 4725,00 гривень заборгованість за простроченими відсотками (а.с.30 зворотна сторона 31). Розмір заборгованості підтверджується наданою банком випискою за договором б/н від 27.01.2022 року (а.с.30). Зі змісту підписаного між сторонами договору від 27.01.2022 року вбачається, що сторони погодили тип кредиту (строковий кредит), суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку (1,5 % на місяць), порядок повернення кредиту та наслідки прострочення та/або невиконання зобов`язань за договором. Таким чином, у підписаному кредитному договорі сторони погодили істотні умови, зокрема, розмір процентної ставки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону «Про електронну комерцію». За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач приєднався до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг, ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодився з його умовами. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимог про визнання цього договору недійсним в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав, відповідач не заявляв, в зв`язку із чим, виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, доведеним є факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі укладеного між ними договору приєднання. Крім цього, відповідач звернувся до банку із заявкою про отримання кредитних коштів, внаслідок чого між сторонами був укладений кредитний договір, в якому сторони погодили усі істотні умови. Згідно із ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, умовах надання банківських послуг, кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту та графіку погашення кредиту. Тобто, між банком та позичальником укладено договір у письмовій формі, що складається із декількох частин, укладення якого в такій формі чинному законодавству не суперечить. Відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по тілу кредиту і простроченим відсоткам відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. У зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе позов задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved