Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Мих В.О. звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 400,00 грн. та судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обгунтування позовних вимог покликається на те, що 02.06.2023 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 9025310, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит на потрібну йому суму, а відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Такий договір був підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника. Представник позивача зазначає, що кредитний договір був укладений добровільно, оскільки відповідачем була заповнена анкета-заява на кредит № 9025310 від 02.06.2023 року. 28.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ від 28.08.2023 року, тому за кредитним договором № 9025310 від 02.06.2023 року відбулося відступлення права вимоги. Сума заборгованості відповідача становить 17 400,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5 000,00 грн.; простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 11 900,00 грн.; простроченої заборгованості за комісією в розмірі 500 грн. Також, позивачем вчинялись дії щодо досудового врегулювання спору, а саме ним було направлено відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості від 15.01.2025 року. Враховуючи вищенаведене прсить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 400,00 грн. та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 12.02.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи. За клопотанням позивача та з урахуванням положень ст. ст. 274-277 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення. Від відповідача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 березня 2025 року постановлено провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 ЦК України). Як встановлено судом, відповідачем на сайті «miloan.ua» було заповнено анкету-заяву на кредит № 9025310 на суму 5 000,00 грн. на строк 10 днів з 01.06.2023 року. Після чого, 02.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 9025310 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором V15556, що підтверджується довідкою про ідентифікацію від 02.06.2023 року. Відповідно до укладеного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. на загальний строк 100 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості. Згідно з п.1.3 договору № 9025310 кредит надається загальним строком на 100 днів з 02.06.2023 року та складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.06.2023 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 10.09.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.1.5 договору № 9025310 загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1 000,00 грн. в грошовому виразі 77 545,00 відсотків річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника за кредитом складають 14 500,00 грн. в грошовому виразі та 14 268,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь період кредитування складає 19 500,00 грн. Як вбачається із платіжного доручення № 101898152 від 02.06.2023 року, ТОВ «Мілоан» на банківський рахунок відповідача [PERSON] було направлено кошти в сумі 5 000,00 грн. згідно договору № 9025310. Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 9025310 станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідачем не погашена. Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ "ФК «Кредит-Капітал» 28.08.2023 року укладено договір № 103-МЛ про відступлення прав вимоги, за умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Частиною 1 ст. 12 ЗУ « Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа(ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Відповідно до ч 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за договором № 9025310 від 02.06.2023 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 17 400,00 грн. Враховуючи, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, а розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами, та враховуючи, що останнім не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 9025310 від 02.16.2023 року у розмірі 17 400,00 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved