Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 26 серпня 1995 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказав, що шлюбні відносини відповідачем з часом погіршились через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки. Сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає що їх сім`я розпалася остаточно і примирення не можливе. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, але надали до суду заяву в якій просили суд справу розглядати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи у тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.08.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Корабельним районним відділом ЗАГС м. Миколаїв. 26.08.1995 року. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між подружжям припинилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки відповідачем не заявлялося клопотання про зміну її прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved