Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, у якому вказував, що згідно судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 року у справі №344/18171/24з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Однак, у платника аліментів змінилось матеріальне становище, оскільки [PERSON] проходив військову службу під час мобілізації, та його стан значно погіршився, потребує лікування, на утриманні мати пенсіонер. Враховуючи вказані обставини, позивач на підставі ст. 192 СК України просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, зменшити до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів за судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі №344/18171/24. 12 грудня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду В судове засідання позивач не з`явився, від нього поступила заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Суд вважав можливим провести розгляд справи без сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що згідно судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 року у справі № 344/18171/24 стягуються із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] , аліменти в користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючої за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Однак, вимога позивача про зменшення розміру аліментів шляхом їх зменшення до 50 (не більше та не менше 50 відсотків) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить положенням ч. 2 ст. 182 СК України, яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину, який не підлягає зменшенню, а саме імперативну вимогу, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому зменшення розміру аліментів, визначених у частці від заробітку платника, здійснюється за наслідками подачі позову про перегляд саме такої частки, а не встановленого законом гарантованого мінімального розміру аліментів. Задоволення вимог позивача у запропонований ним спосіб (з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 СК України) фактично призведе не до зміни розміру аліментів, а: - в теорії - до одночасного стягнення аліментів як в частці від заробітку платника аліментів (1/3 частка), так і в твердій грошовій сумі (50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), що суперечить вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, яка передбачає, що аліменти присуджуються або у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі; - при практичній реалізації рішення до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (не більше та не менше 50 відсотків)). Тобто задоволення вимоги призведе не тільки та не стільки до зменшення розміру аліментів, а фактично до зміни способу їх стягнення. Однак це виходить за межі вимог, що є предметом розгляду. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України ініціатором зміни способу стягнення аліментів може бути лише одержувач (а не платник) аліментів. За встановлених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: dismissed