Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

28 жовтня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Віхерко Н.О. звернулася в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в якому просить визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будинковолодіння по [ADDRESS] побудоване у 1959 році [PERSON] та [PERSON] , який відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15.04.1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] голова двору та член двору була його дружина [PERSON] , а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/2 частині. Проте вони право власності на будинок не зареєстрували і правовстановлюючий документ не отримали. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщина відкрилась на 1/2 частину будинковолодіння та спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , але своє спадкове право не оформив. [INFO] помер [PERSON] після його смерті спадщина відкрилась на все будинковолодіння на яке він мав право та спадщину прийняв його син [PERSON] . Позивач, як спадкоємець за законом після смерті батька звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав на будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] . Однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав на вказане будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа та зареєстрованого права власності на нього. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, в судове засідання представника не направив, будучи своєчасно повідомленим про місце і час розгляду справи і від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Йосипівка Старокостянтинівського району Хмельницької області померла [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79112936 від 12.11.2024 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Крім того, за інформацією з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №2779/01-18 від 13.11.2024 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] у період з 2003 року по 2004 рік не заводилась. Після смерті [PERSON] фактично в управління і розпорядження спадковим майном з 01.01.2003 року вступив її чоловік [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла 1/2 частина житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Йосипівка Старокостянтинівського району Хмельницької області помер [PERSON] . 11 грудня 2006 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №776/206 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [INFO] батька [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Згідно довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» №2169 від 02.08.2024 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований. Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 №1 с. Йосипівка, наданої Староостропільською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області за № 774 від 10.10.2024 року, житловий будинок по [ADDRESS] , рахувався за [PERSON] і станом на 15.04.1991 року належав до суспільної групи «колгоспний двір». Головою двору був [PERSON] та членом була його дружина [PERSON] . Під час проведення паспортизації житлових будинків [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності не оформляли та вказаний будинок в органах БТІ не реєстрували. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] належав до суспільної групи - колгоспний двір й станом на 15.04.1991 року головою двору був [PERSON] та членом була його дружина [PERSON] , тому зазначений будинок є їх спільною власністю та увійшов до складу спадкового майна після їх смерті. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який набув 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті своєї дружини [PERSON] , а 1/2 частину житлового будинку набув, як член колгоспного двору, однак за життя він не оформив прав на цей будинок. 03 жовтня 2024 року завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] в оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа на нього. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази підтверджують, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та належав [PERSON] , який станом на 15.04.1991 року був головою двору, а членом двору була його дружина [PERSON] . Частина вказаного житлового будинку увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] , а тому в порядку спадкування перейшов до її єдиного спадкоємця першої черги за законом чоловіка [PERSON] . Оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини, яка складається із 1/2 частини житлового будинку, однак за життя не оформив спадкових прав на спірний житловий будинок, оскільки [INFO] помер, а 1/2 частину житлового будинку належало йому, як члену колгоспного двору, тому спірний житловий будинок увійшов до складу спадщини після його смерті. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги до майна померлого батька [PERSON] , а тому він набув в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок. З огляду на викладене, за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved