Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач посилається на те, відповідачі є батьками свого малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що мати - [PERSON] веде аморальний спосіб життя вживають алкогольні напої, не підтримує належних умов проживання дитини, не займається її вихованням. Батько - [PERSON] не підтримує належних умов проживання дитини, не займається її вихованням. Тому позивач просить відібрати малолітню дитину у відповідачів з позбавленням батьківських прав та стягнути з них аліменти на її утримання. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі просив задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату місце та час судового засідання повідомлені належним чином (поштове відправлення), заяв не надавали. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. В порядку ст. 280 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суду дійшов до наступного висновку. Відповідно до матеріалів справи відповідачі є батьками дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 42. Згідно листа Благодійної організації «Благодійний фонд «Спасемо Україну», зазначено, що в Центрі Надії та відновлення БО БФ «Спасемо Україну» проживає сім`я з дитиною [PERSON] - мати та [PERSON] , [INFO] - донька. З початку перебування у Центрі конфліктує з іншими мешканцями, проявляє агресію до співмешканок по кімнаті. Зі слів жителів Центру [PERSON] неодноразово знаходилась у стані алкогольного, а можливо наркотичного сп`яніння. [PERSON] не реагує на крики дитини, висловлюється в бік дитини та інших мешканців ненормативною лексикою. На пропозицію мешканців допомогти заспокоїти та погодувати дитину [PERSON] проявляла агресію та застосовує погрози. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» від 05.07.2024 р., повідомила про те, що [PERSON] , [INFO] , 03.07.2024 року була доставлена до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» на підставі Акту органу внутрішніх справ України про знайдену дитину та її доставку від 03.07.2024 року. Згідно направлення №41 В/Т від 09.07.2024 року, до відділення термінового влаштування дітей Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради, [PERSON] , [INFO] , була доставлена до КМДКЛ №1. За час перебування дитини у закладі мати дитини- [PERSON] не виявила бажання повернути дитину на виховання у родину. Дитина потребує проходження курсу соціально-психологічної реабілітації та вирішення питання подальшого влаштування. 11.07.2024 р. БФ «Спасемо Україну» повідомив, що [PERSON] [INFO] поїхала з центру надії та відновлення у невідомому напрямку. Місце свого перебування [PERSON] повідомити відмовилась. Своєю донькою не цікавилась. Дитячі речі залишила у Центрі. Відповідно наказу Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей №76 від 12.07.2024 року, [PERSON] , [INFO] , яка залишена без батьківського піклування, зараховано до відділення тимчасового перебування Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Київської ради на повне державне забезпечення з 12.07.2024 року. Відповідно до листа №108/39-765 від 16.07.2024, Солом`янський районний в місті Києві центр соціальних служб 12.07.2024 року повідомив про проведену роботу з сім`єю ВПО [PERSON] , та зазначив, що мати за адресою Центру Надії та відновлення БО БФ «Спасемо Україну» вже не мешкає, на телефоні дзвінки не відповідає, зібрала речі та виїхала з шелтеру до іншого місця. Згідно наказу № 51-с від 18.07.2024 р. про взяття на облік, [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Відповідно до листа Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей від 21.08.2024 року №069018-356, повідомлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває в закладі Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей х 12.07.2024 року. За період перебування дитини в установі ніхто не відвідував та не цікавився станом її здоров`я. Органом опіки та піклування Солом`янського районної в місті Києві державної адміністрації було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , яким встановлено, що батьки малолітньої протягом тривалого часу не виявили до неї батьківської уваги та турботи, не виявили бажання повернути доньку на виховання в родину. У зв`язку з ухиленням [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини та є крайнім заходом. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки мати свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та таке позбавлення відповідає інтересам дитини, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, необхідним є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, у зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved