Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 09.01.2025 року представник позивача звернувшись з позовом, в якому посилається на те, що [INFO] померла бабуся [PERSON] [PERSON] , яка до смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дата народження якої була [INFO] . Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, цільове призначення якої: 01.05 для садівництва площею 0.0625 (нуль цілих шістсот двадцять п`ять десятитисячних) га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 2610600000:13:002:0188, яка належала померлій на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 551431, виданого 30 червня 2009 року Коломийською міською радою, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010929700806. Позивач є спадкоємцем за заповітом, згідно із яким, воля [PERSON] , полягала у тому, щоб після її смерті все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право належало [PERSON] . Інших спадкоємців,\~які б\~претендували на\~спадщину після\~смерті [PERSON] , немає. Позивач з метою заведення спадкової справи та подальшого оформлення своїх спадкових прав звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець М. В., однак нотаріус своїм роз`ясненням відмовила Позивачу у вчиненні вищезазначених дій, мотивуючи відмову тим, що Позивач після смерті бабусі не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а також не була зареєстрована разом із Спадкодавцем на час її смерті, тому пропустила строк для прийняття спадщини та вважається такою, що не прийняла її. Зазначає, що не змогла вчасно звернутись із заявою до нотаріуса з метою оформлення спадщини, оскільки через юридичну неграмотність не знала, що це потрібно зробити протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця, а також у зв`язку із хворобою. Чимало часу Позивач лікувалася і в той час її цікавило в першу чергу здоров`я, а не оформлення документів. Саме через це Позивачем було пропущено термін на звернення. На його думку, дана причина пропуску строку на подачу заяви на прийняття спадщини є поважною. Тому, просить визначити [PERSON] , додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] її бабусі [PERSON] 24.01.2025 року від Коломийської міської ради поступив відзив на позовну заяву, в якому посилаються на те, що предметом розгляду по даній справі є позовна вимога щодо визначення додаткового строку для подачі [PERSON] , до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вважають, позовна вимога, заявлена адвокатом Романенчуком А.В., в інтересах позивача до Коломийської міської ради, як органу місцевого самоврядування є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки порушує майнове право Коломийської міської територіальної громади, виходячи з наступних підстав. Звертаючись з даною позовною заявою до суду позивач вказує, що вона пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вона була юридично необізнана відповідно строків на подання заяви про прийняття спадщини, а також у зв?язку із хворобою. 3 аналізу положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз?яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, випливає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім?єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У вищевказаному судовому рішенні Верховний Суд приходить до правового висновку, що юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім?єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде примати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. В позовній заяві представник позивача зазначає, що окрім юридичної необізнаності щодо необхідності подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини позивачка хворіла, однак, до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би це підтверджував.Тому, просять відмовити у задоволенні позовних вимог, та проводити розгляд справи у відсутності представника Коломийської міської ради. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 10.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 800, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 09.10.2020 року (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 21.06.1957 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 294 (а.с. 12). Згідно з копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 18.04.1984 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] , та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 416 (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 18.05.2012 року, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 18.05.2012 року зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис № 134 (а.с. 11). Згідно з копією Заповіту від 14.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом право, заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55125679 від 14.02.2019 року, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, Григорець М.В., відкрито спадкову справу № 213, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 16). Згідно з копією роз`яснення приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець М.В., № 158/01-16 від 24.07.2024 року, оскільки [PERSON] , не подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в нотаріальну контору, в установлений законом строк, та на момент її смерті не була зареєстрована за адресою померлої, тому пропущений строк для прийняття спадщини (а.с. 17). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 551432, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-98 від 04.02.2003 року, засвідченого державним нотаріусом Мануляк-Тепелюк І.В., є власником земельної ділянки, площею 0, 0625 га, яка розташована: масив [ADDRESS] , цільове призначення вказаної земельної ділянки ведення садівництва (а.с. 18-19). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін та відповідна судова практика. Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. V. Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від\~22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Позивач посилається на те, що не змогла вчасно звернутись із заявою до нотаріуса з метою оформлення спадщини, оскільки через юридичну неграмотність не знала, що це потрібно зробити протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця, а також у зв`язку із хворобою. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах. Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини, так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини. Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця. Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством.\~\~Водночас, як уже зазначалося, вирішення питання щодо прийняття чи відмови у прийнятті спадщини, за загальним правилом, є безумовним правом спадкоємця, яке він реалізовує на власний розсуд. Тож відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не порушує принципу свободи заповіту. Велика Палата Верховного Суду в постанові №685/5757/23 від 26.06.2024 року висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. У вищевказаній постанові Верховний Суд також наголошує, що після закінчення строку, передбаченого ЦК України\~для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування. Згідно з правовим висновком постанови №685/5757/23 Великої Палати Верховного Суду необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц (провадження № 61-1750св18); від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц (провадження № 61-2397св18), від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц (провадження № 61-200св18), від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Що стосується посилання позивачки на те, що вона не змогла подати заяву про прийняття спадщини через хворобу, то суд доходить таких висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6\~статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачем не надано жодних доказів того, що вона хворіла. Таким чином суд вважає, що зазначені обставини в позовній заяві не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою\~статті 1270 ЦК України\~строк. На підставі ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1235, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: dismissed