Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

28 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити їй додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] її брата [PERSON] . Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що позивач є рідною сестрою [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , який доводився батьком позивачу та її брату, останні прийняли спадщину після його смерті. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , а її брат не оформив своїх спадкових прав. [INFO] брат позивача - [PERSON] помер, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач вважала, що спадщину після смерті брата прийняла їх мати [PERSON] . Проте, після смерті [INFO] матері, при оформленні спадкових прав, позивач дізналася, що спадщину після смерті брата мати не прийняла і свідоцтва про право власності на частку житлового будинку не отримала, у зв`язку з чим позивач звернулася до державного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті брата. Однак, нотаріус повідомила, що строк для прийняття спадщини пропущений і свідоцтво про право на спадщину видати неможливо, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений\~судом строк\~відповідач подав\~відзив на\~позов,\~в якому\~зазначив,\~що строк\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] охоплює\~період з\~20\~липня 2019\~року до\~ [INFO] .\~Позивач має\~довести існування\~об`єктивних,\~непереборних,\~істотних труднощів\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~у вказаний\~строк.\~Позивач зазначає,\~що єдиною\~причиною пропуску\~встановленого законом\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини є\~те,\~що позивач\~помилково вважала,\~що спадщину\~після смерті\~брата прийняла\~її мати. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім?єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Чернігівська міська рада є формальним відповідачем у даній справі, права позивача не порушувала. Вина Чернігівської міської ради у неподанні позивачем заяви про прийняття спадщини вчасно також відсутня. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке. Згідно з\~копіями свідоцтв\~про народження\~серії [NUMBER] \~та №\~ [NUMBER] \~батьками [PERSON] \~та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (записи здійснено російською мовою) (а.с. 12, 13). 18 лютого 1999 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 11). Тобто, [PERSON] доводиться рідною сестрою [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17), у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. До складу спадщини входить 1/2 частина жилого будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору дарування від 22 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1025 (а.с. 15-16). Згідно із копією довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 11 січня 2012 року № 4198 від 30 липня 2024 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою також були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його син - [PERSON] та дочка - [PERSON] . [INFO] брат позивача - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14), у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , один (а.с. 27). Згідно з даними паспорта позивача з 13 січня 2017 року до 09 лютого 2021 року позивач була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа щодо майна після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась, про що свідчить Інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79849509 від 28 січня 2025 року. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 26). 05 листопада 2024 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Підгайною О.І. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). У вказаному свідоцтві також зазначено, що [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку у праві власності на житловий будинок. Свідоцтво про право власності на 1/4 частку у праві власності на житловий будинок ще не видано. За положеннями частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до\~статті 1223\~Цивільного кодексу\~України право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті.\~У разі\~відсутності заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із статтею 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1262 Цивільного кодексу України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Аналіз вказаних норм свідчить, що чинне спадкове законодавство засновується на принципі переваги волевиявлення спадкодавця (складення ним заповіту), а спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, визначеними у заповіті. В основі ж спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Нормами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Початок перебіг строку для прийняття спадщини починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строк для прийняття спадщини має обчислюватись з наступного дня після дня смерті особи або оголошення її померлою. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 Цивільного кодексу України). З матеріалів справи слідує, що мати померлого [PERSON] - [PERSON] , яка мала право на спадкування у першу чергу, своїм правом на прийняття спадщини не скористалася, спадщину у встановлений законодавством сток не прийняла. Відповідно до частини другої статті 1270 Цивільного кодексу України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Тлумачення вказаної норми свідчить, що: у частині другій статті 1270 Цивільного кодексу України законодавець встановив спеціальний строк для прийняття спадщини у три місяці; спеціальний строк для прийняття спадщини у три місяці пов`язується з двома обставини, що залежать від волі інших спадкоємців: неприйняття спадщини; відмова від прийняття спадщини; спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину, тільки у разі, якщо він протягом шести місяців, тобто строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про її прийняття. У Цивільному кодексі України не вимагається від спадкоємця вчинення якихось дій та подання заяв, щоб визнати його таким, що не прийняв спадщину; у разі неприйняття спадщини спеціальний тримісячний строк починає перебіг з наступного дня після спливу загального строку у шість місяців; не є порушенням приватного закону і подання заяви про прийняття спадщини від спадкоємця наступної черги до початку перебігу спеціального тримісячного строку. Статтею 1272\~Цивільного кодексу\~України визначено\~наслідки пропущення\~строку для\~прийняття спадщини,\~зокрема,\~якщо спадкоємець\~протягом строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас, закон не містить застережень, які саме причини є поважними. Відтак, визнання поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини залежить від обставин конкретної справи і має бути доведено відповідними доказами. Суд враховує, що підстав вважати, що мати померлого [PERSON] - [PERSON] не прийняла спадщину після смерті сина, у позивача не було. Позивач дізналася про вказані обставини лише після смерті [PERSON] . Враховуючи наведене, оцінивши наявні в справі докази та доводи в їх сукупності,

Outcome: approved