Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

11 лютого 2025 року з Заводського районного суду м. Дніпродзержинська до Дніпровського районного м. Дніпродзержинська за підсудністю надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» загальну суму заборгованості кредитним договором у розмірі 84761,65 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. Стислий виклад позовних вимог. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3943684 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Так, укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або Мобільний застосунок «Credit 7». Електрона ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки правильності введення одноразового ідентифікатора у вигляді коду, що є електронним підписом клієнта. Згідно умов, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки згідно умов договору. Сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 7000 грн (п.1.2. Договору), строк кредиту - 360 днів: з 31.08.2023 по 25.08.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.3. договору). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою платіжного провайдера - «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу ані на рахунок первинного кредитора, ані позивача. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає в загальному розмірі 48578 грн 25 коп., з яких: 6999,99 грн - тіло кредиту, 33178 грн 26 коп. - нараховані проценти первісним кредитором, 8400 грн 00 коп. - нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. Крім того, 29.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7120000 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 7000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (23.09.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. 30.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору № 7120000 про надання споживчого кредиту. Сторони домовилися про збільшення суми кредиту на 2000 грн, у зв`язку з чим погодили внести зміни до Договору № 7120000 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 9000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідками ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ ««Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO], зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає в загальному розмірі 36183 грн 40 коп., з яких: 9000 грн - тіло кредиту, 16437 грн 40 коп. - нараховані проценти, 10746 грн - нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна » на нове найменування ТОВ «ФК « Фінтраст Капітал». Позивач також зазначає, що у зв`язку з розглядом даної справи, позивач поніс наступні витрати: сплачений судовий збір 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 березня 2025 року та задоволено клопотання про витребування докази. Ухвалою суду від 11 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 31 березня 2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою « за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 177, 188). Про проведення судового засідання відповідач також повідомлявся та викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, відзив проти позову не надав. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи достатність доказів та те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов до переконання, що є всі правові підстави провести заочний розгляд даної справи, про що 31 березня 2025 року прийнята відповідна ухвала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17. Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав. Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що 31.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 3943684 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 44-53). У відповідності до п.п. 1.1 Договору, укладання кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаного при вході, та/або шляхом перевірки правильності ведення пароля до особистого кабінету. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у сумі 7000 грн, строком на 360 днів з встановленою стандартною процентною ставкою у розмірі 2.0% в день (п.п. 1.2., 1.3., 1.4.1.), що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 44-45). Сторони узгодили орієнтовну реальну процентну ставку - 30 341,06 % річних та орієнтовну загальну вартість кредиту у розмірі - 57400 грн (п.п. 1.5.1., 1.6.1. Договору). Відповідно до п.п. 2.1. Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки)[NUMBER] . Згідно до п.п. 2.2. Договору, дата надання кредиту 31.08.2023 або 01.09.2023. Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Договорі. Пунктом 5.1.3. Договору передбачено, що ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. До матеріалів справи долучений паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування, аналогічно викладеним у Договорі № 3943684 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023 (а.с. 59-60). Сторонами також підписано Додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3943684 від 31.08.2023, згідно якого погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 28). Підписання вказаних документів здійснено [PERSON] шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором - М120. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (Фактор) укладений договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 144-148). 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» складений Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 24/05/2024, в якому зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників в кількості 5 647, після виконання фактором вимог пункту 1.2. Договору Факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором щодо боржників стосовно заборгованостей. Реєстру Боржників передано у повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу 24/05/2024 від 24.05.2024, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає (а.с. 149). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу 24/05/2024 від 24.05.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 3943684 у розмірі 40178 грн 25 коп., з яких: 6999 грн 00 коп. - сума заборгованості за основою сумою боргу, 33178 грн 26 коп. - сума заборгованості за процентами (а.с. 77). Позивачем в межах строку дії договору у період з 24.05.2024 по 22.07.2024 (60 календарних днів) нараховано проценти за стандартною процентною ставкою у сумі 8400 грн: 6999 грн * 2.00% = 140 грн * 60 календарних днів = 8400 грн 00 коп., що передбачено п.1.3. Договору № 3943684 від 31.08.2023. Крім того, 29.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою ІТС Товариства, укладено Договір про надання споживчого кредиту за № 7120000 у сумі 7000 (а.с. 38-42). 30.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору № 7120000 про надання споживчого кредиту. Сторони домовилися про збільшення суми кредиту на 2000 грн, у зв`язку з чим погодили внести зміни до Договору № 7120000 про надання споживчого кредиту (а.с.25 оберт) Пунктом 1.2 Договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3. зі внесеними змінами на підставі додаткової угоди до Договору № 7120000 про надання споживчого кредиту від 29.09.2023 сума кредиту (загальний розмір) складає 9000 грн, тип кредиту - кредит. Згідно з п. 1.4 Договору строк кредиту складає 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Як вбачається з п. 1.5 Договору, тип процентної ставки - фіксована. Приписами п. 1.5.1 Договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору Згідно п. 1.5.2 Договору, знижена процентна ставка - 0.995 % в день та застосовується відповідно з правилами, зазначеними в цьому пункті. Відповідно до Додаткової угоди, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29745,60 % річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 13531,96 % річних (а.с 25). Згідно з п. 1.3 додаткової угоди від 30.09.2023 до Договору № 7120000 про надання споживчого кредиту від 29.09.2023, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 73436 грн 20 коп. (п. 1.3.), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 70769 грн 60 коп. (п. 1.3) (а.с.25). Приписами п. 2.1. Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 9.2. Договору, Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Пунктом 9.11. Договору передбачено, що всі додатки до цього Договору підписані сторонами є невід`ємними частиною Договору. Підпунктом 3 п. 4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Як вбачається з Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 7120000 від 29.09.2023, сторони узгодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 43). Крім того, 29.09.2023 та 30.09.2023 відповідачем підписано паспорти споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) в якому зазначено всі умови кредитування, аналогічно викладені в договорі про надання споживчого кредиту та в додатковій угоді від 30.09.2023 до договору № 7120000 від 29.09.2023 (а.с. 55-58). Підписання вказаних документів здійснено [PERSON] шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором - С8755 та С1469 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (Фактор) укладений договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) , плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формуються згідно до Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 80-89). 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» складений Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, в якому зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 16 723, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр Боржників переданий у повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає (а.с. 131). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7120000 у розмірі 25437 грн 40 коп., з яких 9000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 16437 грн 40 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 76). Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 по 25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 9000 грн * 1,99% = 179,1 грн*60 календарних днів = 10746 грн 00 коп., що передбачено пунктом 3 п. 4.1. Договору № 7120000 від 29.09.2023. 10.12.2024 відбулась державна реєстрація позивача та змінено найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Як вбачається з наявних в матеріалах справи, Договір № 3943684 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023, Договір № 7120000 про надання споживчого кредиту від 29.09.2023 та додаткова угода від 30.09.2023 до договору № 7120000 від 29.09.2023 підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин суд вважає встановленим факт укладення відповідачем Договору № 3980123 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.09.2023 з ТОВ «Лінеура Україна» та Договору № 7028914 про надання споживчого кредиту від 03.09.2023 з ТОВ «Авентус Україна», правонаступником яких є ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». З наданої відповіді АТ «Універсал Банк» від 07.03.2025, отриманої судом 10 березня 2025 року на виконання ухвали суду від 14 лютого 2025 року, картка на № [NUMBER] належить [PERSON] . Також згідно відповіді банку 31.08.2023 на вказану картку був зарахований платіж у суму -7000 грн; 29.09.2023 - зараховано 7000 грн та 30.09.2023 року - 2000 грн, що повністю співпадає з датами укладення кредитних договорів та додаткової угоди. ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вищевказаними договорами виконали в повному обсязі, а саме - надали відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами. Відповідач не виконав своїх зобов`язань та не погасив кредитну заборгованість. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права грошової вимоги ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ТОВ «Авентус Україна» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінстаст Капітал» до боржника [PERSON] за зазначеними вище кредитними договорами. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення вказаного кредитного договору та розміру заборгованості за кредитом. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 3943684 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.08.2023 та Договору № 7120000 про надання споживчого кредиту від 29.09.2023, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Розглянувши вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення з [PERSON] на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., суд дійшов до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з такого. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевою Є.О., рахунку на оплату по замовленню №5859/20/12-2024 від 20.12.2024 року, з яких вбачається, що витрати на правову допомогу склали 15 000,00 грн., акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року. Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також обсяг виконаних адвокатом робіт (фактично представником позивача складено тільки позовну заяву, по справі було два судових засідання, у яких представник позивача участі не приймав), суд,

Outcome: approved