Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

У вересні 2024 року позивач ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Чмир М.П. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 09.04.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №09.04.2024-100003584. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 12000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 09.04.2024, строком на 62 дні. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1(один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового Траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1(один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2.25% = (16740.00/12000)/62 х 100%. Проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Неустойка - 300 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до укладеного Договору від 09.04.2024 та квитанції про перерахунок коштів, позивачем надано позичальнику кредит у розмірі 12 000 грн. строком на 62 дні, а відповідачем отримано кредитні кошти у зазначеному розмірі. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк не повернув. Станом на 27.08.2024 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 34710,00 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 000,00 грн., по процентам в розмірі 16740,00 грн. та неустойки у розмірі 6000,00 грн. чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» суму заборгованість за Кредитним договором № 19.04.2024-100003584 від 09.04.2024 у розмірі 34740 гривень та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 року, головуючим суддею у вказаній справі визначеного суддю Шабрацького Г.О. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 24.10.2024 справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. 20.12.2025 року від представника відповідача - адвоката Поліщук Р.А. до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких відповідач вважає вимоги позивача безпідставними на необґрунтованими. Зазначає, що факт існування заборгованості відповідачем перед позивачем жодним чином не підтверджений. Позивач не надав до позовної заяви виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок. Позивач не надав первинних бухгалтерський документів стосовно видачі кредиту в сумі 12000 грн. В додатках до позовної заяви відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання відповідачем від кредитора кредитних коштів у розмірі 12000 грн. Відповідач критично ставиться до копії платіжного доручення від 09.04.2024 про перерахування суми кредиту, так як відсутні дані, які б могли підтвердити, що карта [NUMBER] належить відповідачу, та відсутній сам договір про організацію переказу грошових коштів та будь-який інший договорі на переказ коштів. Також зазначає що вимога позивач про стягнення неустойки у розмірі 6000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 31.12.2024 на адресу суду від представника ТОВ «Споживчий центр» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом: 10 подання відповідачем заявки кредитного договору № 09.04.2024-100003584 (кредитної лінії) 09.04.2024 р. 2). Надсилання відповідачу пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) 3) прийняття (акцепт) пропозиції відповідачем шляхом підписання відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 09.04.2024-100003584 (кредитної лінії). Таким чином, було укладено кредитний договір № 09.04.2024-100003584 від 09.04.2024 у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Стороною позивача (кредитодавця) документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий - [NUMBER]. За інформацією з довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 3012/24 від 30.12.2024: «на номер абонента [NUMBER] . 09.04.2024 о 18:28:17 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження : А737 Е737». Саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору - 09.07.2024 о 18:28:44. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Позивач додає LOG FILE, щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі) за кредитним договором 09.04.2024-100003584. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією про зарахування №2447830152 від 09.04.2024, яка є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Відтак, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою еквайрингу - Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним бухгалтерським документом. 24 січня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача ТОВ «Споживчий центр» про витребування доказів, витребувано з від АТ КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: 01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок, 1д) наступну інформацію: повний номер банківської картки [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу LIQPAY 09.04.2024 р. о 18:29 на суму: 12000 грн. 00 коп; ID: [NUMBER] ; Order ID O_9CE9C190328CB54FF27B1AB27905C66AD742; призначення платежу: Видача за договором №09.04.2024-100003584. В судове засідання представник позивача не з`явився, в заявлених вимогах позовні вимоги підтримали, справу просили розглянути у відсутність їх представника. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце слухання справи. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із такого Судом встановлено, що 09.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір № 09.04.2024-100003584 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, що є невід`ємною частиною договору, які підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е 737 (а.с.10-21). Відповідно до вказаного договору, ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит в сумі 12 000,00 грн. строком на 62 дні, терміном повернення 09.06.2024 року за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Пунктом 5 паспорту споживчого кредиту визначено, що процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». В договорі сторони погодили, що проценти сплачуються з періодичністю у встановленому графіку платежів. Неустойка за невиконання/неналежне виконання споживачем грошових зобов`язань з повернення суми кредиту становить 300,00 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання неналежного виконання зобов`язання. Згідно п. 3.1. Договору встановлено, що кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] (п. 4.1 Договору). Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойки, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 12000,00 грн., шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб споживача [NUMBER] , що підтверджується квитанцією від 09.04.2024 року про перерахунок коштів о 18:29 (а.с.26). За даними відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2025 № 20.1.0.0.0/7-250204/54368, через систему інтернет-еквайрингу LIQPAY по переказу ID:2447830152, за 2024.04.09,18:29 здійснено переказ коштів на суму 12000 грн. Інформація по отримувачу: карта [NUMBER] , банк емітент RAIFFEISEN BANK AVAL. Також згідно інформації АК КБ « Приватбанк», повний номер банківської картки [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу LIQPAY 09.04.2024 р. о 18:29 на суму: 12000 грн. 00 коп; ID: [NUMBER] ; Order ID O_9CE9C190328CB54FF27B1AB27905C66AD742; призначення платежу: Видача за договором №09.04.2024-100003584, повний номер карт № [NUMBER]. (а.с.139-140). У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором №09.04.2024-100003584 від 09.04.2024 року в розмірі 34740,00 грн. з яких заборгованість по основному боргу становить 12000,00 грн., проценти 16740,00 грн., неустойка 6000,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором (а.с. 27). Відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір №09.04.2024-100003584 від 09.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з правилами надання коштів у позику, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронних цифрових підписів сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що в відсутні належні, допустимі на підтвердження факту отримання відповідачем від кредитора коштів у розмірі 12000 грн. з огляду на те , що згідно інформації Ат КБ «Приватбанк» наданої на вимогу ухвали суду вбачається, що на банківську картку [NUMBER] , було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу LIQPAY 09.04.2024 р. о 18:29 на суму: 12000 грн. 00 коп; ID: [NUMBER] ; Order ID O_9CE9C190328CB54FF27B1AB27905C66AD742; призначення платежу: Видача за договором №09.04.2024-100003584. Під час укладення договору відповідач вказав як спосіб надання коштів у рахунок кредиту саме реквізити картки за № [NUMBER] . На підставі вищенаведеного, оскільки відповідач за вищевказаним Договором не сплатив у встановлені строки заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 000,00 грн., по процентам в розмірі 16740,00 грн. підлягають задоволенню. Водночас щодо стягнення неустойки у розмірі 6000,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на всій території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє натепер. Тому, на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідачка [PERSON] звільнений від обов`язку сплати неустойки в розмірі 6 000,00 грн. на користь кредитодавця, на період дії воєнного стану в Україні, тобто з 24 лютого 2022 року по день ухвалення рішення, а тому у задоволенні позову у цій частині належить відмовити. Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд висновує про часткове задоволення позову ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Кредитним договором № 09.04.2024-100003584 від 09.04.2024 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 28740 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги заявлені щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 28740 грн. Задовольняючи вимоги на суму 28740 грн , вимоги задовольняються на 82,72%. Відтак стягненню з відповідачки підлягає пропорційна цьому сума судового збору в розмір 2003,80 грн (2422,40х 82,72 % : 100).

Outcome: partial