Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що у жовтні 2018 року його брат [PERSON] , [INFO] , пішов з дому та дотепер не повернувся. Згідно листа ВП №1 Житомирського РУП від 20.02.2023 року [PERSON] знаходиться в розшуку з 11.10.2018 року по теперішній час, про місце його знаходження невідомо. З метою оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] просив суд визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 07.08.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 05.12.2023 року провадження у цивільній справі №295/3189/23 за заявою [PERSON] , заінтересована особа Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання особи безвісно відсутньою зупинено до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] . Ухвалою суду від 10.06.2024 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні 10.07.2024 року протокольною ухвалою залучено [PERSON] до участі у справі в якості правонаступника заявника [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] був дуже хворий, сильно пив, бомжував. Батьки померли. В будинку брата ніхто не живе, певний час проживали два військовослужбовці. За словами заявника, брат пішов з хати, йшов на маршрутку, останнім його бачив [PERSON] . Сім`ї у брата не було, одруженим не був, дітей на утриманні не мав. Пошуками спочатку займалися самостійно, після чого через тиждень після зникнення брата заявник звернувся в поліцію. Куди він збирався йти в день зникнення невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її чоловік, одружилися в 2016 році. [PERSON] є рідним братом [PERSON] і проживав в с. Тригір`я. Приїжджали до нього нечасто, разів 4-5 на рік, провідували. В нього часто був квартирант [PERSON] Копійка. [PERSON] вів неправильний спосіб життя, випивав. В перших числах вересня 2018-2019 року зателефонував [PERSON] і сказав, що [PERSON] погано, в нього трапився приступ епілепсії. Через тиждень [PERSON] повідомив, що [PERSON] 3 дні вдома не було. Тоді сусіди разом із чоловіком шукали його, але не знайшли. У [PERSON] не було сім`ї (дітей, дружини), навіть співмешканки не було. Після смерті матері [PERSON] з братом хотіли оформити спадщину, але не оформили. Рідних братів та сестер у [PERSON] та [PERSON] не було. Свідок [PERSON] надав пояснення, що проживає в с. Тригір`я, [PERSON] знає та перебуває із ним в нормальних відносинах. [PERSON] свідок знав з дитинства, жив з ним по сусідству, останній раз бачив восени близько 5 років тому. В той день свідок йшов на маршрутку і дав [PERSON] гроші на алкоголь. Сусід [PERSON] ще розповів, що у той день о 14 год. бачив [PERSON] та останній сказав, що йде в ліс. Про жодні конфлікти [PERSON] не чув. З його родичів знає [PERSON] старшого брата та п`ять двоюрідних тіток, які проживають в с. Тригір`я. [PERSON] не був одружений, дітей не мав, жив сам. В судовому засіданні правонаступник заявника [PERSON] та її представник адвокат Довгань К.О. заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Тетерівської об`єднаної територіальної громади у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, його правонаступника та представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9, 10). Як слідує з відповіді ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 20.02.2023 року, в провадженні ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області знаходиться оперативно-розшукова справа категорії «Розшук» від 11.10.2018 року з приводу розшуку безвісти зниклого гр. [PERSON] , [INFO] , раніше проживаючого за адресою: [ADDRESS] , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12018060170000857 від 02.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На даний час працівниками ВП №1 Житомирського РУП проводиться комплекс заходів, направлених на встановлення місця знаходження гр. [PERSON] , а саме: постійно орієнтується особовий склад підрозділів поліції та населення, перевіряється по наявним облікам органів внутрішніх справ, медичним закладам та іншим місцям можливого перебування розшукуваного, однак позитивного результату на даний час не отримано (а.с. 12). З наданих на запит суду матеріалів кримінального провадження №12018060170000857 убачається, що Відділом поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється розслідування в рамках указаного провадження за фактом зникнення безвісті [PERSON] , [INFO] , який 29.09.2018 року близько 14 год. пішов з дому, що за адресою: [ADDRESS] та по теперішній час не повернувся. За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 29.09.2018 по 17.04.2023 в базі не виявлено (а.с. 76 мат-ів КП). Також відповідно до матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування з метою встановленням місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , неодноразово робились запити до різних підприємств, установ та організацій, зокрема, [INFO] , ГУ ДПС в Житомирській області, Відділу ДРАЦС у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), закладів системи охорони здоров`я, проте з наданих відповідей слідству не вдалось одержати інформацію, яка б давала можливість встановити дійсні обставини зникнення гр. [PERSON] та його відоме місцеперебування. [INFO] померла мати заявника [PERSON] (а.с. 11). Із витребуваної судом копії спадкової справи №418/2011, заведеної Третьою житомирською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що у визначений законодавством України строк із заявою про прийняття спадщини звернувся син [PERSON] . Інших спадкоємців, з огляду на матеріали спадкової справи, немає (а.с. 110-117). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 58). Із витребуваної судом копії спадкової справи №31/2024, заведеної приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Андрус А.В. до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що у визначений законодавством України строк із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина [PERSON] . Інших спадкоємців, з огляду на матеріали спадкової справи, немає (а.с. 72-87). Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість зміни в судовому порядку правового статусу фізичної особи шляхом визнання її безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, що визначено пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України. Необхідність у зміні правового статусу фізичної особи виникає у зв`язку з тим, що невизначеність правового становища особи, яка тривалий час відсутня у місці свого постійного проживання, створює певні перешкоди щодо реалізації суб`єктивних прав фізичними та юридичними особами, які перебувають із нею в певних правовідносинах. Згідно з положеннями статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Законодавець пов`язує визнання особи безвісно відсутньою зі встановленням відповідного юридичного складу, тобто сукупністю взаємопов`язаних юридичних фактів, що становлять предмет доказування. Такою сукупністю юридичних фактів, тобто юридичним складом, є: 1) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; 3) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; 4) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 760/3112/16-ц, від 29 серпня 2019 року у справі № 225/2576/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 225/882/17, від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17. Згідно зі статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, принцип змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їхньої переконливості. Вказане положення є головним нормативним закріпленням принципів змагальності та диспозитивності в законодавстві України. Загальна формула принципу змагальності та диспозитивності у цивільному судочинстві закріплена у статтях 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності обов`язок доказування фактичних обставин, що мають значення для справи, повною мірою покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено\~та підтверджено\~матеріалами справи,\~що[PERSON] , [INFO] , за останнім відомим місцем проживання не з`являється з вересня 2018 року, відомості про його місцезнаходження відсутні, вжиті заходи щодо його розшуку не дали можливості встановити місцеперебування останнього. За наведених обставин, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви та наявність правових підстав для її задоволення. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити правонаступнику заявника, що за змістом статті 309 ЦПК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що ухвалив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи,

Outcome: approved