Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та судових витрат, в якому просив суд відшкодувати моральну та матеріальну шкоду, завдану [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної події , просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 101 639 гривень 21 копійку матеріальної шкоди та 10 000 гривень в якості моральної шкоди та стягнути з [PERSON] судові витрати. Представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в режимі відеоконференції у задоволенні позовних вимог просив відмовити, зазначивши, що відповідач є неналежним, однак жодних доказів щодо вищезазначеного надано не було, відзив у встановлений строк подано не було. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлено,\~що 11\~жовтня 2023\~на автодорозі\~М30\~(1090\~км)\~за участю\~транспортного засобу\~колесного трактору\~«John\~Deer»\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~з культиватором\~під керуванням\~водія [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] )\~та транспортного\~засобу «Mersedes-Benz\~Sprinter\~316»\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~під керуванням\~водія [PERSON] \~сталося ДТП.\~Внаслідок цього\~автомобілю «Mersedes-Benz\~Sprinter\~316»\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~що належить\~дружині [PERSON] -\~ [PERSON] \~на праві\~приватної власності\~на підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу [NUMBER] \~завдано технічних\~пошкоджень.\~Вищевказана дорожньо-транспортна\~пригода сталася\~з вини\~відповідача,\~який керував\~колесним трактором\~«John\~Deer»\~державний номерний\~знак [NUMBER] .\~Про це\~свідчить постанова\~про адміністративне\~правопорушення за\~яку передбачена\~ст.\~124\~КУпАП,\~яка була\~винесена Петропавлівським\~РС по\~справ №\~188/2105/23,\~де вказано\~що винуватцем\~ДТП є\~саме відповідач\~-\~ [PERSON] ..\~Відповідно до\~відповіді МТСБУ\~№3-015/1533\~від 17.01.2024\~року [PERSON] \~було відмовлено\~в відшкодуванні\~шкоди МТСБУ. Згідно з звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власником колісного транспортного засобу №388/10-23 від 19.10.2023 року відновлювального ремонту транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 316» державний номер знак [NUMBER] складає 101 639 гривень 21 копійка. Разом з цим позивач зазначає, що через дане ДТП він повинен був проводити експертизу вартості ремонту транспортного засобу, проводити ремонт транспортного засобу за власні кошти, приймати участь у судових засіданнях, витрачати час на пошук адвоката та запчастин на транспортний засіб, що призвело до душевних хвилювань та погіршення психологічному здоров`ю. Оскільки відповідач добровільно відшкодовувати завдані збитки відмовляється, а отже, у добровільному порядку питання не вирішене, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. З урахуванням вище наведеного суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом з`ясовано, що дійсно саме порушення водієм участю транспортного засобу колесного трактору «John Deer» державний номерний знак [NUMBER] з культиватором під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , правил дорожнього руху України знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події та спричиненими «Mersedes-Benz Sprinter 316» державний номерний знак [NUMBER] , що належить дружині [PERSON] - [PERSON] , матеріальної шкоди. Відповідно до вимог частини першої статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною п`ятою цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до статті 1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 1 частини 2 статті 22\~ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 101\~639 грн. 21 коп.. Також, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями відповідача завдано моральної шкоди за кожною з підстав встановлених законодавцем. Суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди частково, а саме: стягнути на користь [PERSON] 2000 грн., в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити частково і стягнути [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 101\~639 грн. 21 коп. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1\~124, 41 грн.. Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial