Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 27.12.2021 між ТОВ «МІОЛАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101208842, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. 16.07.2024 між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІОЛАН» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 101208842 в розмірі 29 500 грн, з яких: 10 000 грн\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 500 грн - сума заборгованості за відсотками, 1\~000 грн. сума заборгованості за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачеві права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. Оскільки відповідач в добровільному порядку виниклу заборгованість не погашає, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 101208842 від 27.12.2021 в розмірі 29 500 грн, з яких: 10 000 грн\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 500 грн - сума заборгованості за відсотками, 1\~000 грн. сума заборгованості за комісією. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач у позовній заяві висловив прохання щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення АТ «Укрпошта» відповідач 21.02.2025 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, правом на подання відзиву на позов не скористався. Інших клопотань в порядку\~ст. 222 ЦПК України\~учасниками справи суду не подано. ІІІ. Процесуальні дії у справі 12.02.2025 до суду надійшли витребувані відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 12.02.2025 відкрито провадження за вказаним позовом, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Вищезазначена ухвала була надіслана сторонам таким чином: позивачу та його представнику - на електронну адресу, відповідачу - на її адресу: 22447, Вінницька область, Хмільницький район, с. Котюжинці, вул. Лесі Українки, 26 А рекомендованим поштовим відправленням, розписка про отримання повернулася до суду 28.02.2025 із відміткою про особисте вручення 21.02.2025. Відповідно до ч. 5\~ст.\~279 ЦПК України\~справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 27.12.2021 між ТОВ «МІОЛАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101208842, за умовами якого відповідач отримала фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн, шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника, яка зобов`язалась повернути кредитодавцеві до 26.01.2022, тобто у 30 ти денний строк, або достроково, та сплатити комісію за надання кредиту за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, який є додатком №1 до договору, а уразі продовження строку кредитування сплатити проценти за стандартною (базовою) ставкою, що становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.3 вказаного договору визначено, що кредит надається на 30 днів, до 26.01.2022. Водночас відповідно до положень п. 2.3.1.2 цього договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. Пунктом 1.6 договору визначено стандартну (базову) процентну ставку 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. 16.07.2024 між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІОЛАН» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Згідно з п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скраплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором факторингу підписаний сторонами договору 16.07.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 29 500 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 500 грн - сума заборгованості за відсотками, 1\~000 грн. сума заборгованості за комісією. Ця сума відображена й у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення щодо [PERSON] : 27.12.2021 було надано кредит в сумі 10\~000 грн., 27.12.2021 нараховано комісію за надання кредиту в сумі 1\~000 грн., нараховано проценти за ставкою 1, 5 % в період з 28.12.2021 по 26.01.2022 в сумі 4\~500 грн.; нараховано проценти за ставкою 5 % в період з 27.01.2022 по 24.02.2024 в сумі 14\~500 грн. V. Оцінка суду Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ч.ч.1, 3\~ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині 1\~статті 627 ЦК України\~зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої\~статті 639 ЦК України). Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - \~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652\~ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини першої статті 638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Враховуючи вищевикладене, а також те, що кредитнй договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, суд вважає, що укладання між сторонами спірного правочину підтверджене належними та допустимими доказами. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Як унормовано в\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зміст статей 610,612\~ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Всупереч умов укладеного кредитного договору №101208842 від 27.12.2021, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.\~514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.516\~ЦК України визначене, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями статей 1077,\~1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі\~статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «МІОЛАН» № 16072024 від 16.07.2024 у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто в силу положень\~статті 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності указаного правочину. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором факторингу підписаний сторонами договору 16.07.2024. З досліджених судом доказів вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право належного кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 101208842 від 27.12.2021 на загальну суму заборгованості в розмірі 29 500 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10 000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 18 500 грн., а також із заборгованості за комісією 1 000 грн. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 29 500 грн, який не спростований відповідачем. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором та [PERSON] , який наданий позивачем, є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості. Слід зауважити, що відповідач відзиву на позовну заяву та контррозрахунку заборгованості не надав, доказів на спростування обставин, зазначених у позові, суду не долучив. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем та наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка в частині заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по процентах, підлягає стягненню з відповідача. Отже, відповідач у визначеному договором порядку не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування ними, а тому з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у порядку переуступки права вимоги слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 500 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 10 000 грн, заборгованість за відсотками -18 500 грн., а також заборгованість за комісією - 1 000 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при пред`явленні позову судовий збір в сумі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved