Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла його дружина [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю, як члену житлово-будівельного кооперативу № 34 «Хімік». За життя спадкодавець [PERSON] сплатила в повному обсязі пайовий внесок у сумі 48663,22 грн., але не отримала свідоцтва про право власності та не зареєструвала права власності на вказану квартиру. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру, позивач звернувся до Першої слов`янської державної нотаріальної контори, але постановою державного нотаріуса Макарової Н.І. від 21.01.2025 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності на вищевказану квартиру. У зв`язку із чим, позивач просив визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача [PERSON] , надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без їх участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти позовних вимог. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2021, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Слов`янськ Краматорського району Донецької області, в Україні. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] [INFO] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.03.1978. \~ \~ \~ \~Згідно довідки Відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 04-01/4268 від 11.12.2024, право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 не зареєстровано. \~ \~ \~ \~Згідно довідки ЖБК-34 «Хімік» № 10 від 13.01.2022, [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу № 34 «Хімік», створення якого затверджено рішенням виконкому м. Слов`янськ Донецької області № 380 від 17.07.1985. [PERSON] одержала в ЖБК-34 «Хімік» трикімнатну квартиру [ADDRESS] на першому поверсі, загальною площею 67,3 кв.м. Пайовий внесок в сумі 48663,22 грн. [PERSON] сплатила повністю 17.04.1992. Згідно технічного паспорта від 19.01.2022 КП «БТІ» м. Слов`янськ, квартира за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 67,3 кв.м., житлову 38,8 кв.м. \~ \~ \~ \~Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67818957 від 16.12.2021, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , Першою слов`янською державною нотаріальною конторою 16.12.2021 було заведено спадкову справу № 514/2021, у спадковому реєстрі № 68863468. \~ \~ \~ \~Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 514/2021, які були витребувані судом у з Першої слов`янської державної нотаріальної контори, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного проживання разом з померлим спадкодавцем та 21.01.2025 звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інший спадкоємець [PERSON] надав нотаріусу заяву, згідно якої відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] . Тобто будь-яких спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивача, немає. \~ \~ \~ \~Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. від 21.01.2025, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням належним чином оформленого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на квартиру. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно приписів ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України (в редакції 1993 року), передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени йог сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Вказані норми дублюються у ч. 3 ст. 384 ЦК України (2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. Згідно п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Суд зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Водночас, суд звертає увагу, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Враховуючи вказані вимоги Закону, суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності позивачем на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідно до цивільного законодавства позивач [PERSON] як спадкоємець за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , має право в порядку спадкування за законом отримати у спадщину майно, що належало спадкодавцю, однак позбавлений цього права, оскільки спадкодавцем за життя не було отримано правовстановлюючий документ на квартиру. Позивачем доведено, що спірна квартира належала саме спадкодавцю [PERSON] , яка в повному обсязі сплатила пайовий внесок та набула її у власність. Право власності спадкодавця на квартиру ніким не оспорюється. Інші спадкоємці, після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину відсутні. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати у спадщину майно в порядку спадкування за законом у позасудовому порядку, що порушує його право власності, тому суд вважає за можливе захистити порушені права позивача шляхом визнання за ним права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, після смерті дружини [PERSON] , отже позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved