Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

03.02.2025 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2024 року для розгляду за підсудністю надійшла позовна заява адвоката Рябошапка О.І. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.08.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У зв`язку з окупацією м. Красний луч Луганської області та відсутності даних в державному реєстрі актів цивільного стану України, запис про шлюб було поновлено 26.05.2022 року у Фортечному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №2, про що видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.05.2022 року. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Подружні відносини між подружжям припинилися у червні 2022 року. З цього часу вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Тому вважає за необхідне шлюб між ними розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Рябошапка О.І. надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та участі позивача у порядку письмового провадження та позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі та задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.08.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області зроблено відповідний актовий запис №352 від 31 серпня 2002 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . У зв`язку з окупацією м. Красний луч Луганської області та відсутності даних в державному реєстрі актів цивільного стану України, запис про шлюб було поновлено 26.05.2022 року у Фортечному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №2, про що видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.05.2022 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме в сумі 605,60 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved