Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.09.2022 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Газ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Renault», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальності відповідача як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу на момент натсання ДТП, не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпіла особа звернулась до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу і надала всі необхідні документи, в тому числі, заяву про виплату відшкодування. Моторно (транспортне) страхового бюро України визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 84545,00 грн. Загальний розмір витрта з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 86345,00 грн. Таким чином, зазначають про те, що відповідач як особа винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 86345,00 грн. Просять суд стягнути із [PERSON] на користь Моторного (транспортного) завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 86345,00 грн та судовий збір. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 22.10.2024 року у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу було відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач з матеріалами справи ознайомлювався 06.11.2024, відзиву до суду від відповідача не надходило. 20.11.2024 року до суду від представника [PERSON] - адвоката Туренка Дмитра Олеговича надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та проведення судового засідання. Ухвалою суду від 20.11.2024 клопотання представника [PERSON] - адвоката Туренка Дмитра Олеговича про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено частково. Здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання на 16.12.2024. В судове засідання 16.12.2024 сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Разом з тим, 14.01.2025 від представника позивача Проц А.В. надійшла відповідь на відзив, в якій вказує про наступне. У відзиві на позовну заяву представник Відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне: «…Відповідача, згідно з матеріалами справи було повідомлено через поштові повідомлення через Інтернет «Укрпошта» від 28.09.2022 року (електронне повідомлення № 000353), яке Відповідач не отримував, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи чи виписки про її вручення адресату…». Відповідно до п. 5.2. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Отже, експерт зобов`язаний лише у разі потреби викликати заінтересовану особу на огляд транспортного засобу це не є обов`язковою умовою для проведення огляду транспортного засобу. Звертає увагу суду, що експертом було направлено виклик про проведення огляду Відповідачу у встановлений законом спосіб, чому дане повідомлення не було отримано, потрібно з`ясувати з надавачем такої послуги, а саме АТ «Укрпошта», а не з Позивачем. Також звертає увагу, що присутність винної особи це не є обов`язковою умовою для проведення огляду транспортного засобу. В подальшому, представник Відповідача зазначає: «…Більш того пошкодження, які були спричинені автомобілю Renault [NUMBER] в результаті ДТП 17.09.2022 року, з розрахунку вартості відновлювального ремонту складає: 84 545,00 грн, у сторони відповідача є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою вірністю/об`єктивністю, обґрунтованістю…» Представник Відповідача, в свою чергу, не є експертом в складанні та проведенні товарознавчих експертиз, а отже доводи, які Відповідач викладає у відзиві на позовну заяву, є лише його особистими припущенням, і не мають обґрунтувань. В свою чергу, представник Відповідача, наводить лише власні припущення, не надає доказів, що спростовують докази позивача, не подає клопотань про призначення судової експертизи, а отже порушує принцип змагальності сторін у судовому процесі. Просить позовні вимоги задовольнити у повному розмірі. Справу розглядати без представника Позивача. 06.02.2025 до суду від представника відповідача надходило клопотання про відкладення розгляду справи, що був призначений на 06.02.2025. Суд наголошує на тому, що відзиву на позов від представника відповідача до суду також не надійшло. В судове засідання 18.03.2025 представник позивача не з`явився, згідно матеріалів справи просив розгляд справи проводити у їх відсутність. Відповідач та представник відповідача в судове засідання 18.03.2025 не з`явились, про розгляд справи повідомлені. Інших клопотань до суду не надходило. Так, Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши доводи сторін по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, судом встановлено, що 17.09.2022 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Газ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Renault», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2022 у справі №753/10889/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальності [PERSON] на момент настання ДТП, не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що стверджується матеріалами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на транспортний засіб № [NUMBER] . Оскільки, відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи в сумі 84545 грн, що стверджується звітом №10/10/22 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу. Згідно наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ відшкодувало шкоду потерпілому шкоду в розмірі 84545,00 грн, що стверджується платіжною інструкцією №1041670 від 28.12.2022. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 закону України № 961-VI. Зокрема подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяну внаслідок ДТП. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивача завдану шкоду. За таких обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення в порядку регресу з Відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 84545,00 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на встановлення розміру збитку в сумі 1800,00 грн, суд відмовляє у цій частині з огляду на наступне. Згідно Положення п. 34.2., 34.4. ст.34, п. 40.3. ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб. Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами вказаного Закону, а саме п. 34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або юридичну особу, у штаті якої аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень ст. 28, 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять. За таких обставин, відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 1800,00 грн, що пов`язані із залученням позивачем на власний розсуд іншої особи. Відповідно до ст.141ЦПК України\~пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial