Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 05.02.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №454148710 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 9900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі та Правил надання грошових коштів у позику. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором, оскільки 05.02.2021 перерахувало грошові кошти в розмірі 9900,00 грн. на її банківську картку. Відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 35000,22 грн., який складається з: 9899,20 грн. - заборгованості по кредиту та 25101,02 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги, в тому числі за Кредитним договором №454148710 від 05.02.2021. У подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» також відступило право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №454148710 від 05.02.2021 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». У свою чергу, 02.12.2024 відповідно до Договору факторингу ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за Кредитним договором 454148710 від 05.02.2021. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 35000,22 грн. Ухвалою судді від 30.01.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. За вх. № 392 від 07.01.2025 від представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 05.02.2021 [PERSON] . Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» була надана фінансова послуга шляхом укладення кредитного договору №454148710 про надання кредиту, проте, вона вважає, що цей договір не містить ознаки Кредитного договору. Позивачем не надано ні витягу з Кредитного договору №454148710 від 05.02.2021, ні паспорту споживчого кредиту, а графік платежів не містить особистого підпису позичальника, також не надано електронного одноразового ідентифікатора, зазначені лише дані позичальника. Документи, які надані суду не містять підпису позичальника. Позивачем не надано доказів того, що позичальник ознайомлена з Умовами та Правилами укладеного договору. Крім того, відсутнє підтвердження передачі інформації та первинних документів щодо надання кредиту при заміні первісного кредитора. Також, відповідач не погоджується із розміром заборгованості, яку просить стягнути позивач, адже заявлені суми процентів до стягнення не грунтуються на умовах договору і наданому позивачем розрахунку, а також вона не погоджується із самим розрахунком заборгованості. На підтвердження нарахування заборгованості позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інш). В тому числі, позивачем не надано підтверджуючого документу щодо перерахунку кредитних коштів на рахунок позичальника. Також, у відзиві зазначено, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників, права вимоги за якими відступаються, не містить підпису сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги, позивачем не надано підтвердження перерахування коштів за отримання Прав вимоги за договорами факторингу, тому вважає, що позивач з даним позовом безпідставно звернувся до суду. За вх. № 393 від 07.01.2025 від представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій просить застосувати до даних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог. Заява обгрунтогвана тим, що [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали Договір про надання кредитних коштів № 454148710 від 05.02.2021 строком на 30 календарних днів, тому 07.03.2021 завершився строк кредитування, який в подальшому не продовжувався сторонами. Оскільки, позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідачак штрафу та пені. Тому, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитуваннч, а вимога про стягнення нарахованої суми на процентів неустойки за один рік до звернення до суду є необґрунтованою. За вх. № 917 від 14.01.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що при укладенні Кредитного договору сторони діяли відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за допомогою Сайту, який надає доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства або мобільного додатку Товариства чи програмного забезпечення партнерів Товариства, що забезпечує обмін інформації з ІТС Товариства по захищеним каналам зв`язку. Правила є у відкритому доступі на Сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» за посиланням: https://moneyveo.ua/ru/confidentiality/creditrules/, що давало відповідачеві змогу самостійно ознайомитися з їх змістом на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Після ознайомлення з вищезазначеними правилами відповідач добровільно без примусу чи тиску заявила про бажання отримання коштів шляхом подання відповідної Заявки. При заповненні Заявки на кредит відповідач особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перевіривши особисті дані відповідача, та платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику, а також кредитоспроможність споживача погодило вищезазначену Заявку. Після погодження даної Заявки Товариство надіслало боржникові на вказану нею електронну адресу копію кредитного договору, що вважається офертою. Відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надала згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію, а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка могла стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційно-телекомунікаційній системі та був надісланий Відповідачу в СМС-повідомленні. Даний факт підтверджується наданою позивачем копією довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто, без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і паролю Особистого кабінету, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а тому укладення спірного кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача. Доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору позичальника. Зазначений QR-код знаходиться в кінці Договору № 454148710 від 05.02.2021. Тобто, на підтвердження факту укладання кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , позивачем при поданні позовної заяви надано всі належні, достовірні та допустимі докази. Крім того, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відразу після укладання вищезазначеного кредитного договору перерахувало грошові кошти в сумі 9 900,00 грн.на банківську карту відповідача, яка була особисто нею зазначенна при заповненні Заявки на отримання грошових коштів в кредит на сайті Первинного кредитора, на підтвердження чого долучено до матеріалів справи платіжне доручення № 9ddd29e0-1d70-4282-a57f513c6f86c0a9 від 05.02.2021 з підписом та печаткою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а [PERSON] не надала суду першої інстанції належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал», а саме того, що відповідні кошти не зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Також, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованостей створені та підписані електронними підписом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що алгоритм нарахування такої заборгованості узгоджений кредитним договором. Розрахунок заборгованості та нарахування відсотків складений на підставі відповідних пунктів за Кредитним договором № 454148710 від 05.02.2021. Наданий розрахунок не суперечать та узгоджується з іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги №133 від 11.05.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстром прав вимоги №7 від 28.10.2021 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020. Сторони в кредитному договорі узгодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Таким чином, у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). Позичальник своїм підписом засвідчила, що умови цього Договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків Кредитодавця та позичальника та відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення. Надані позивачем Реєстри прав вимоги до договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, №05/0820-01 від 05.08.2024 та №02/12/24-У від 02.12.2024 є витягами та оформленні згідно вимог законодавства. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Стосовно строків позовної давності у відповіді зазначено, що 05.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 45418710. Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою 30.12.2024 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 45418710 від 05.02.2021. Позивачем подано позовну заяву до суду без пропуску терміну позовної давності, оскільки: відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 у Україні введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року. Закон від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» вніс зміни до Цивільного кодексу України щодо строків давності. Так, відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії Також згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Таким чином, строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, продовжені на час воєнного стану, тому позивачем строк позовної давності не пропущено. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №454148710 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 9900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі та Правил надання грошових коштів у позику. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором, оскільки 05.02.2021 перерахувало грошові кошти в розмірі 9900,00 грн. на банківську картку, якою користується [PERSON] , що підтверджується наданою позивачем копією платіжного доручення №9ddd29e0-1d70-4282-a57f513c6f86c0a9 від 05.02.2021. На підтвердження договірних павовідносин, які виникли між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] , позивачем надано копії документів: Заявку на отримання грошових коштів в кредит від 05.02.2021; Довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунакаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога»; Витяг з «Алгоритму дій споживача в Інформаційно-телекомунакаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору»; Паспорт споживчого кредиту до Договору №454148710 від 05.02.2021; Договір №454148710 від 05.02.2021; Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога». У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч. 1ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 та ч. 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе грошові зобов`язання за Кредитним договором №454148710 від 05.02.2021, тому у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 35000,22 грн., який складається з: 9899,20 грн. - заборгованості по кредиту та 25101,02 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується наданим Розрахунком заборгованості. Вказаний Розрахунок заборгованості та нарахування відсотків, які підлягають стягненню складений у відповідності до умов Кредитного договору № 454148710 від 05.02.2021, які були пошодженні з відповідачем. 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги, в тому числі за Кредитним договором №454148710 від 05.02.2021. Строк дії договору закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжено строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №150 від 07.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №454148710 від 05.02.2021 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». У свою чергу, 02.12.2024 відповідно до Договору факторингу №02/12/24-У «ФК Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за Кредитним договором №454148710 від 05.02.2021. Вказане право відступлення підтверджується наданими позивачем Реєстри прав вимоги до договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, №05/0820-01 від 05.08.2024 та №02/12/24-У від 02.12.2024 та є витягами, які оформленні згідно вимог законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між сторанами укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Закон України «Про електронну комерцію» є спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів та встановлює певні особливості щодо порядку та умов його укладення (підписання) у порівнянні із загальними правовими нормами щодо порядку укладення правочинів, визначені в чинному законодавстві України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Саме цей спеціальний закон у сфері електронної комерції в статтях 11, 12 та 14 визначає, що: електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття (акцепт) цієї пропозиції, яка може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідача належним чином ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. 05.02.2021 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Кредитного договору № 454148710, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора MNV74E6K, направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] , вказаного нею в Заявці, електронного СМС-повідомлення. Відповідно до ч.4 ст.14 ЗУ «Про електронну комерцію», ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Із досліджених доказів, судом встановлено, що дійсно між сторонами виникли договірні та забов?язальні відносини, які були виконані позивачем та не виконані належним чином відповідачем. Стосовно позиції відповідача, викладеної її представником у відзиві на позовну заяву з приводу того, що кредитний догвір був укладений не у відповідності з чинним законодавством та того, що позивачем не надано відповідних підтверджуючих документів, суд вважає за необхідне зазначити, що такі обставини спростовуються тим, що у цьому ж відзиві, представник відповідача зазначає, що у наданих позивачем документах відсутні підписи позичальника. Позивачем на надано доказів того, що кредитний договір чи договори факторингу розірвані або визнані недійсними у визначеному законом порядку. Також, існування договірних та зобов?язальних відносин між сторонами, відповідач визнає і тим, що звертається до суду із заявою про застосування строків позовної давності до даних правовідносин. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вказаний позов необхідно задовольнити, а з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 35000,22 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З платіжної інструкції № 9883 від 30.12.2024 вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Юніт Капітал» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Пред`явлений позов задоволений. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представником позивача долучено до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги №03/12/2024-01 від 03.12.2024, предметом якого є надання юридичної допомоги позивачу в цілому, а не у конкретній справі та Додаткову Угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03.12.2024. Також, долучено Акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7000,00 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved