Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тичина Тетяна Євгенівна звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки "Український ощадний центр" про визнання дій неправомірними, визнання недійсним додаткового договору та стягнення заборгованості по Договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 квітня 2021 року між ним та Кредитною спілкою «Український ощадний центр» було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № [NUMBER] . Позивач виконав усі умови вищевказаних договорів та вніс на депозитний рахунок кредитної спілки внесок в сумі 110 000,00 гривень. 1 травня 2024 року закінчився строк дії договору, який передбачений п. 1.2 Договору, тому з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача 05.06.2024 було скеровано лист-пропозицію № 06/04-01, який відповідачем не було отримано без поважних причин. Таким чином просить суд стягнути з відповідача внесений вклад та проценти по депозитних вкладах. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача,позов задоволити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Український ощадний центр» в особі голови правління Рогожі Віктора Михайловича, що діяв на підставі Статуту, укладено Договір № 130042021 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. (а.с.11-12). Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим Договором Спілка, приймає від Вкладника внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Ощадний Капітал» грошові кошти в сумі 110 000 гривень, зобов`язується повернути вкладникові вклад та виплатити проценти на вклад на умовах та в порядку, встановлених цим Договором. Згідно п. 1.2. Договору цей Договір укладено строком на 24 місяці та діє з 30 квітня 2021 р. до 30 квітня 2023 р. Відповідно п. 1.3. Договору, процентна ставка за Вкладом встановлюється у розмірі 18 відсотків річних після виплати податків та обов`язкових платежів, згідно встановлених ставок, що діють в Спілці на день укладення цього Договору. Вкладник передає Вклад Спілці шляхом внесення готівки в касу Спілки або безготівкового перерахування на поточний рахунок Спілки, вказаний в розділі 7 цього Договору(п. 2.1. Договору). За умовами п. 2.2. Договору вкладник зобов`язується внести Вклад в національній валюті України: готівкою в день підписання цього Договору або; шляхом безготівкового перерахування протягом п`яти робочих днів з дня укладання Сторонами цього Договору. Позивач виконав усі умови вищевказаного договору та вніс грошові кошти в сумі 110 000,00 гривень, як це передбачено Договором що підтверджуються наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №0.0.2109703285.1 від 30.04.2021 року (а.с.13), із зазначенням ім`я платника [PERSON] , призначення платежу депозитний вклад по деп. договору №130042021 від 30.04.2021. Згідно п. 2.3. Договору, проценти нараховуються на Вклад та виплачуються Вкладнику згідно таких правил: проценти на Вклад нараховуються за фактичну кількість днів користування Спілкою Вкладом, нарахування процентів починається з наступного дня після отримання Спілкою Вкладу, а припиняється в день закінчення строку на який залучено Вклад чи в день визначений Вкладником або Спілкою, як запланована дата розірвання цього Договору відповідно до умов розділу 4 цього Договору; базою нарахування процентів є грошові кошти фактично внесені Вкладником за цим Договором; проценти на Вклад нараховуються кожного місяця, а саме 30 числа та в останній день дії цього Договору; виплата процентів здійснюється Вкладнику щорічно, та в кінці строку дії цього Договору; якщо виплата припадає на вихідний або святковий день, відсотки сплачуються на наступний робочий день; для цілей розрахунку процентів за Вкладами використовується календарний рік. Відповідно п. 2.6. Договору, виплата Вкладу та процентів за Вкладом здійснюється через касу Спілки або шляхом перерахування коштів на рахунок визначений Вкладником у відповідній заяві. Згідно ч. 2, ч. 3 п. 3.2. Договору, спілка зобов`язана: 1) повернути Вклад, прийнятий від Вкладника, згідно з умовами цього Договору; 2) нараховувати та сплачувати Вкладнику проценти за користування Вкладом у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього Договору. Відповідно до п. 2.7. Договору якщо Вкладник не вимагає повернення Вкладу зі спливом строку на який залучено Вклад (встановлений в п. 1.2. цього Договору), то Вклад зберігається в Спілці до моменту отримання Вкладником без нарахування процентів. 28 лютого 2022 року між Спілкою та вкладником було укладено Додатковий договір № 1, яким строк дії Договору № 130042021 від 30.04.2021 було продовжено до 01 травня 2024 року(а.с.14). А також було визначено, що процентна ставка за Вкладом встановлюється у розмірі: з 30 квітня 2021 року до 28 лютого 2022 року включно - 18% річних, з 01 березня 2022 року - 3% річних. Строк дії Договору закінчився 01 травня 2024 року. Також Судом встановлено, що у зв`язку із закінченням договору, представник позивача адвокат Тичина Т.Є. 04.06.2024 року звернулася до відповідача з листом-пропозицією про сплату [PERSON] заборгованості згідно умов Договору №130042021 від 30.01.2021 року шляхом відправлення засобами поштового зв`язку та на електронну пошту (а.с.17-22). Однак, вимога представника Позивача залишилася невиконаною. Докази, які б спростовували доводи позивача про неповернення йому суми вкладу та невиплату відсотків за вкладом за Договором № 130042021 від 30.01.2021 року в матеріалах справи відсутні. Відповідачем таких обставин суду не доведено. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім того, згідно ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним вважається таке порушення стороною Договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту, зокрема, приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки. Відповідно до частини сьомої статті 10 Закону України «Про кредитні спілки», повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Також у відповідності до ч. 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Враховуючи невиконання відповідачем обов`язку з повернення позивачу внесків та сплати відсотків за розміщення внесків за вищевказаним договором, такий договір підлягає розірванню, а сума внеску та нарахованих відсотків по даному договору підлягає стягненню в судовому порядку. Розмір суми, що підлягають стягненню становить 156 092,18 грн, з яких: 110 000,00 грн сума депозитного вкладу; 31 878,00 грн проценти по депозитному вкладу, 8 694,06 грн інфлянційні нарахування; 5 520,12 грн 3% річних. Суд приймає до уваги розрахунок вказаних сум, наданий суду позивачем, оскільки відповідачем свого розрахунку для спростування розрахунку позивача не надано. . Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі Кредитною спілкою «Українських ощадний центр» були порушені обов`язки по договору щодо повернення внесків, відсотків, 3 % річних та індекс інфляції, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, ч. 3 - ч. 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1057 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, при недотриманні умов для дійсності вчиненого правочину, а саме, відсутність взаємного волевиявлення передбачених сторін правочину, відсутність їх беззастережної взаємної згоди на виникнення між ними зобов`язання, згоди таких сторін з певними і конкретно визначеними умовами такого зобов`язання, що полягає в укладенні договору в письмовій формі або за допомогою засобів електронної комерції, що підтверджується достатніми, допустимими та належними доказами у справі, відповідний правочин не може визнаватися дійсним. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. У випадку, коли воля суб`єкта правочину формувалася не вільно і не відповідала волевиявленню, тобто з дефектом волі правочини були вчинені: під впливом помилки (ст. 229 ЦК України); під впливом обману (ст. 230 ЦК України); під впливом насильства (ст. 231 ЦК України); під впливом тяжкої обставини (ст. 233 ЦК України); внаслідок зловмисної домовленості представника з другою стороною (ст. 232 ЦК України), такі правочини визнаються недійсними. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести такі обставини. У своєму позові [PERSON] не обґрунтовує, з яких підстав, встановлених законом, додатковий договір № 1 до договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитних рахунок № 130042021 від 30.04.2021 року підлягає визнанню недійсним. Враховуючи викладене, у частин позовних вимог про визнання дій неправомірними, визнання недійсним додаткового договору № 1 до договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитних рахунок № 130042021 від 30.04.2021 слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Outcome: approved