Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 23.09.2022 між АТ «Сенс Банк» та відповідачем укладено угоду про надання споживчого кредиту №500719195, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит, а останній зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах цього договору. Позивач свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка складає 75023,18 грн., з яких 68452,68 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6570,50 грн. - заборгованість по відсоткам. 12.03.2024 АТ «Сенс Банк» склав та направив письмову вимогу про сплату [PERSON] простроченої заборгованості в розмірі 75023,18 грн. З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором № 500719195 від 23.09.2022. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2024 передано на розгляд за підсудністю справу №369/6702/24 до Голосіївського районного суду міста Києва. 05.08.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 31.05.2021 [PERSON] звернувся до АТ «Сенс банк» з офертою про укладання угоди про надання споживчого кредиту №501326222 на таких умовах: кредит у розмірі 16000 грн., кредит надається на 24 місяці, дата повернення кредиту - 31.05.2023, з процентною ставкою 45% річних. 31.05.2021 АТ «Сенс банк» акцептував зазначену оферту. 23.09.2022 АТ «Сенс банк» перерахував [PERSON] кошти в сумі 68452,68 грн., призначення платежу перерахування коштів за кредитним договоромвід 23.09.2022 №500719195. 12.03.2024 АТ «Сенс банк» склав та направив письмову вимогу про сплату [PERSON] простроченої заборгованості в розмірі 75023,18 грн., яка виникла у відповідача внаслідок невиконання умов кредитного договору №500719195 від 23.09.2022. За розрахунком позивача станом на 22.01.2023 заборгованість відповідача за угодою про надання споживчого кредиту від 23.09.2022 №500719195 становить 75023,18 грн., з яких 68452, 68 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6570,50 грн. - заборгованість по відсоткам. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається із матеріалів справи, спірний договір укладений в електронній формі, та електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин першої-другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд відзначає, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за угодою про надання споживчого кредитувід 23.09.2022 №500719195, укладений з відповідачем, становить ту суму, що зазначена у розрахунку заборгованості. Разом з тим, суд звертає увагу, що матеріали цивільної справи не містять ні оферти про укладання угоди про надання споживчого кредиту від 23.09.2022 №500719195, ні доказів акцептування даної оферти позивачем, ні самої угоди про надання споживчого кредиту від 23.09.2022 №500719195. Судом встановлено, що 31.05.2021 [PERSON] звернувся до АТ «Сенс банк» з офертою про укладання угоди про надання споживчого кредиту №501326222 на таких умовах: кредит у розмірі 16000 грн., кредит надається на 24 місяці, дата повернення кредиту - 31.05.2023, з процентною ставкою 45% річних та 31.05.2021 АТ «Сенс банк» акцептував зазначену оферту. 23.09.2022 АТ «Сенс банк» перерахував [PERSON] кошти в сумі 68452,68 грн., однак призначення платежу перерахування коштів за кредитним договоромвід 23.09.2022 №500719195. 12.03.2024 АТ «Сенс банк» склав та направив письмову вимогу про сплату [PERSON] простроченої заборгованості в розмірі 75023,18 грн., яка виникла у відповідача внаслідок невиконання умов кредитного договору №500719195 від 23.09.2022. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості за кредитним договоромвід 23.09.2022 №500719195, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості, оскільки матеріали цивільної справи не містять кредитного договорувід 23.09.2022 №500719195. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором від 23.09.2022 №500719195. При цьому у суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ «Сенс банк», що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed