Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 776736493 від 27.03.2021 у розмірі 44 742,00 грн. Позивач посилається на те, що 27.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору, первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 12 000,00 грн, однак відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість. Право вимоги за договором у подальшому перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» через низку договорів факторингу, зокрема: Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 з додатковими угодами, Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 з додатковими У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов до таких висновків. Як установлено судом, 27.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 776736493 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач через офіційний сайт товариства (www.moneyveo.ua) ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору, та подав заявку на отримання кредиту, вказавши свої персональні дані. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV82JH4, введеного у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується доказами, наданими позивачем. Відповідно до пункту 1.1 договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредит у сумі 12 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач повернути кредит і сплатити проценти за його користування. 27.03.2021 кредитор перерахував зазначену суму на банківську картку відповідача № 4149-43XX-XXXX-6216, що підтверджується платіжними дорученнями та довідкою АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит і сплатити проценти. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач частково виконував зобов`язання за договором, здійснюючи платежі, однак не погасив заборгованість у повному обсязі. Станом на момент подання позову (13.12.2024) заборгованість становить 44 742,00 грн, із яких 12 000,00 грн основна сума кредиту, 32 742,00 грн проценти за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 28.10.2024 по 18.11.2024. Щодо переходу права вимоги суд встановив таке. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, який шляхом додаткових угод пролонговано до 31.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 140 від 29.06.2021 право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на суму 29 562,00 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, пролонгований до 30.12.2024, а за витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на суму 44 742,00 грн. Нарешті, 28.10.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 28/10/24/У, за яким право вимоги передано позивачу, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 28.10.2024. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Частина 1 статті 1077 ЦК України визначає, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» на законних підставах стало кредитором за кредитним договором № 776736493 від 27.03.2021. Укладення договору в електронній формі відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин. Згідно з частиною 12 статті 11 цього Закону, електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12, прирівнюється до договору в письмовій формі. Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20) та від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20) дійшов висновку, що підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором є належним підтвердженням укладення правочину. Щодо нарахування процентів суд установив, що умови договору передбачають нарахування процентів за дисконтною ставкою 62,05% річних (0,17% щоденно) протягом дисконтного періоду, а після його закінчення за базовою ставкою 620,50% річних (1,70% щоденно), а у разі прострочення 839,50% річних (2,30% щоденно). Відповідач не надав доказів повного погашення заборгованості, а часткові платежі, на які посилається позивач, свідчать про визнання відповідачем існування зобов`язань. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, а за статтею 610 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов`язання є його порушенням. Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором. Утім, позивач не заявляв вимог щодо стягнення інфляційних втрат чи 3% річних, обмежившись сумою основного боргу та процентів за договором. Оскільки відповідач не спростував доводи позивача та не надав доказів погашення заборгованості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач також просить стягнути судові витрати: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір № 30132024-02 від 30.10.2024, додаткову угоду № 6 від 30.10.2024 та акт прийому-передачі послуг, що свідчать про вивчення матеріалів справи (2 години 1 000,00 грн) та складання позовної заяви (2 години 5 000,00 грн). Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Суд вважає зазначені витрати співмірними складності справи, обсягу виконаних робіт і ціні позову, а тому вони підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved