Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

14 червня 2024 року ПрАТ «Гадячгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про надання доступу до об`єкта споживача для здійснення демонтажу лічильника газу для проведення його повірки та стягнення судових витрат. Позов мотивовано тим, що відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» ПрАТ «Гадячгаз є оператором газорозподільної системи, який відповідає за надійну та безпечну експлуатацію газорозподільної системи. Споживачем комунальних послуг по об`єкту газопостачання за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . В будинку відповідача було встановлено лічильник газу Самгаз G4, заводський номер 2851524, 2007 року випуску, власником якого є [PERSON] , та який на даний час підлягає періодичній повірці. З метою забезпечення періодичної повірки лічильника відповідачу направлялось повідомлення про необхідність забезпечення допуску представників ПрАТ «Гадячгаз» до вищезазначеного лічильника газу, яке відповідачем залишилось без задоволення. В зв`язку з чим, представниками ПрАТ «Гадячгаз» складено акт про порушення та запрошено споживача на засідання комісії з розгляду актів про порушення та проведення експертизи ЗВТ, за результатами якої вказаний Акт про порушення задоволено повністю. Позивач зазначає, що відповідач продовжує порушувати права Товариства шляхом ненадання доступу до об`єкта споживача, внаслідок чого представника ПрАТ «Гадячгаз» не можуть здійснити демонтаж лічильника газу (ЗВТ) для проведення його повірки, тому просить зобов`язати [PERSON] надати представникам доступ до об`єкта споживача для здійснення демонтажу лічильника газу для проведення його повірки. Відповідно до ч.1\~ст.274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 25 червня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач ПрАТ «Гадячгаз» копію ухвали про відкриття провадження у справі отримало 25.06.2024 року. Відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі з додатками не отримав, зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомляв суд про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховими ідентифікаторами №06\~002\~738\~621 42, копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу не вручено, а поштові відправлення повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично він є повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем комунальних послуг, об`єкт газопостачання якого розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.06.2024 року, [PERSON] є власником земельної ділянки вищезазначеного об`єкта нерухомого майна. ПрАТ «Гадячгаз» на підставі постанови НКРЕКП №755 від 15.06.2017 року ( доказ є публічно доступним за наступним посиланням : https//www.nerc.gov.ua/acts/pro-vidachu-litsenzii-na-rozpodil-prirodnogo-gazu-pat-gadyachgaz?id=25893) із відповідними змінами, внесиними постановою НРРЕКП №2510 від 16.12.2020 року, здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу (даний доказ є публічно доступний та розміщується за наступним посиланням: https//www.nerc.gov.ua/acts/pro-vnesennya-zmin-do-postanovi-nkrekp-vid-15-chervnya-2017-roku-775). На виконання вимог частини 1 статті 41 Закону України «Про ринок природного газу», Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), було розроблено та прийнято Кодекс газорозподільних систем від 30.09.2015 року № 2494 (далі Кодекс ГРМ). Кодекс ГРМ регулює взаємовідносини між Оператором ГРМ (ПрАТ «Гадячгаз») та споживачами природного газу. Пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. П.\~7\~ глави\~3\~розділу VI\~Кодексу ГРМ\~визначено,\~що у\~разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Між ПрАТ «Гадячгаз» та споживачем [PERSON] укладено договір розподілу природного газу шляхом вчинення споживачем конклюдентних дій, зокрема: здійснення споживання природного газу по об`єкту, що знаходиться по [ADDRESS] , що документально підтверджується витягом з облікової бази ПрАТ «Гадячгаз» по особовому рахунку № [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, в будинку відповідача було встановлено лічильник газу САМГАЗ G4, заводський номер 2851524, рік випуску 2007 року, який визнано придатним до застосування, що підтверджується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №1399 від 01.07.2015 року, дійсного до 01.07.2023.(а.с. 20) Частиною першою ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Відповідно до повідомлення ПрАТ «Гадячгаз» від 19.02.2024 року споживачу [PERSON] , вбачається про те, що встановлений побутовий лічильник газу САМГАЗ G4, заводський номер 2851524 підлягає періодичній повірці, в зв`язку з чим просять забезпечити 02.04.2024 р. з 10 до 12 години допуск представників ПрАТ «Гадячгаз» до засобу вимірювальної техніки. На вказану дату споживач не з`явився, що стало підставою для складання Акту про порушення № 80466. Порядок періодичної повірки засобів вимірювальної техніки по об`єктах побутових споживачів (населенню), вузлів обліку та їх складових врегульовано главою 8, 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619(далі - Положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498. 23 квітня 2024 року комісією ПрАТ «Гадячгаз» з розгляду актів про порушення та проведення експертизи ЗВТ та пломб, за відсутності побутового споживача природного газу [PERSON] було розглянуто Акт про порушення №80466 від 02 квітня 2024 року, про що складено протокол. За результатами розгляду Акту про порушення №80466 від 02 квітня 2024 року встановлено факт порушення побутовим споживачем [PERSON] підпункту 2 пункту 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ відмова в доступі до об`єкта побутового споживача, внаслідок якого змінити встановлений режим нарахування об`ємів спожитого природного газу побутовому споживачу [PERSON] відповідно до пункту 5 глави 3 розділу ХІ кодексу ГРМ. Відповідно до пункту 8\~глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії). Згідно до пункту 10 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі. Згідно до пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.\~ Як вбачається із Акту про порушення №80466 від 02.04.2024 та протоколу засідання комісії ПрАТ «Гадячгаз » з розгляду актів про порушення та проведення експертизи ЗВТ та пломб засідання комісії проведено за відсутності споживача [PERSON] . Окрім того, даних про направлення повідомлення про забезпечення допуску представників ПрАТ «Гадячгаз» матеріали справи не містять, оскільки не надані позивачем. При цьому із наданого відповідачем поштового конверту про направлення на адресу споживача [PERSON] . Акту про порушення від 02 квітня 2024 року неможливо встановити інформацію про отримання адресатом даного поштового відправлення, оскільки конверт не містить інформації про вручення його адресату з зазначенням дати та підпису одержувача, або ж інформації про повернення поштового відправлення на адресу позивача з вказаною причиною не вручення. А перевірити ці дані станом на дату розгляду справи суд не має можливості, оскільки в автоматизованій системі АТ «Укрпошта» дані щодо трекінгів поштових відправлень зберігаються протягом шести місяців. Відтак відповідач був позбавлений можливості внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення, а також не був повідомлений про дату розгляду акту про порушення, на якій він мав право перебувати в силу вимог ч. 3, пункту 2 , ч.8 розділу 5 глави XІ Кодексу ГРМ, та скористатися правом висловити окрему думку і надати свої зауваження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що для споживача [PERSON] надсилалося повідомлення про забезпечення допуску представників ПрАТ «Гадячгаз» та акт про порушення від 02.04.2024, та він є повідомлений належним чином. Відповідно до частини третьої статті 3\~ЦПК України\~провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кодекс газорозподільних систем, затверджений 30 вересня 2015 року постановою №2494 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Товариством ПрАТ «Гадячгаз» зазначено, що, всупереч вимог підпункту 4 пукту 7.4 розділу ІІ Типового договору, пункту 3 глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ та пункту 7 частини другої статті 7 Закону № 2189-VІІІ, відповідач продовжує порушувати права Товавриста шляхом ненадання доступу до об`єкта споживача, внаслідок чого представники ПрАТ «Гадячгаз» не можуть здійснити демонтаж лічильника газу (ЗВТ) для проведення його повірки. Відповідно до\~п.2\~ч.\~3\~розділу 8\~Глави Х\~Кодексу ГРМ\~Побутовий споживач,\~на території\~та/або\~в приміщенні\~якого встановлений\~лічильник газу,\~зобов`язаний забезпечити\~доступ представникам\~Оператора ГРМ\~після пред`явлення\~ними службових\~посвідчень для\~проведення робіт\~з демонтажу\~лічильника на\~повірку (або\~його повірки\~на місці\~встановлення). У разі відмови в доступі до об`єкта побутового споживача представнику Оператора ГРМ для зняття лічильника газу на періодичну повірку (або його повірки на місці встановлення) споживачу змінюється режим нарахування об`ємів природного газу відповідно до вимог цього Кодексу. Відповідно до пункту 9.1 типового договору оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом ГРС, у тому числі у разі відмови представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання. Таким чином, Типовим договором передбачні дії оператора ГРМ у разі відмови в доступі споживачем на об`єкт де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання. Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Разом з тим, поруч з конституційною гарантією недоторканності житла (проникнення за вмотивованим рішенням суду), у статті 30 Конституції України передбачено проникнення до житла, іншого володіння особи у невідкладних випадках, зокрема пов`язаних із врятуванням життя людей та майна, відповідно до можливого іншого, встановленого законом, порядку. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 2 Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги"\~ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов"язаний допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 29 цього Закону. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відмова споживача надати доступ виконавцю комунальної послуги до належних споживачу приміщень у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, є підставою для припинення надання споживачеві відповідної комунальної послуги. Після надання споживачем такого доступу надання послуги відновлюється. У невідкладних випадках, пов`язаних з необхідністю рятування життя і здоров`я людей та/чи майна, в установленому цією статтею порядку може бути здійснено доступ до житла, іншого об`єкта нерухомого майна без отримання згоди його власника (користувача) (несанкціонований доступ) для проведення огляду та ліквідації або відвернення аварії. Оскільки, питання доступу до житла має свої особливості, передбачено відповідальність за невиконання обов`язку споживачем та випадки несанкціонованого доступу, що регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", суд прийшов переконання, що питання примусового проникнення до житла є передчасним, адже не вжито усіх заходів, які дозволено законом. Попри те, аналізуючи норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги" останній жодним чином не регулює питання примусового проникнення до житла у відповідності до судового рішення, про що просить позивач у позові. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов безпідставний та задоволенню не підлягає. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, понесені позивачем судові витрати необхідно покласти на останнього.

Outcome: dismissed