Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

До суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані наступним. 1. 01 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101239731, який підписано електронним підписом позичальника. 26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №26122023, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги позичальників, у тому числі за вказаним договором кредиту. Відповідно до реєстру боржників №2 від 26 грудня 2024 року до даного договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 61612,80 грн. з яких: 16000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44812,80 грн. - сума заборгованості за відсотками, 800,00 заборгованість за комісією. 2. 09 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5569694, який підписано електронним підписом позичальника. 29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29012024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги позичальників, у тому числі за вказаним договором кредиту. Відповідно до реєстру боржників №1 від 29 січня 2024 року до даного договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 65885,20 грн. з яких: 17000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 47695,20 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1190,00 заборгованість за комісією. 3. 15.09.2023 р. Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №76252674 згідно якого Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», який підписано електронним підписом позичальника. 14.06.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики в сумі 16971,99 грн. з яких: 2776,62 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14195,37 грн. - сума заборгованості за відсотками. 4. 10 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №6128567, який підписано електронним підписом позичальника. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги позичальників, у тому числі за вказаним договором кредиту. Відповідно до реєстру боржників №1 від 11 січня 2024 року до даного договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 9795,80 грн. з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6295,80 грн. - сума заборгованості за відсотками. Просять суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ; вул. Симона Петлюри, 30, реквізити ІВАН № [NUMBER] у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості: за Кредитним договором №101239731 в розмірі 61612,80 грн., з яких: -16000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -44812,80 грн. - сума заборгованості за відсотками; -800,00 грн. заборгованість за комісією; за Кредитним договором № 5569694 в розмірі 65885,20 грн. з яких: 17000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 47695,20 грн. - сума заборгованості за відсотками; -1190,00 грн. заборгованість за комісією за договором позики №76252674 в розмірі 16971,99 грн., з яких: -2776,22 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -14195,37 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №6128567 в розмірі 9795,80 грн. з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6295,80 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 154265,79 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просили у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення на сайті Судової влади, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст.\~19\~ЦПК України є малозначною. Розгляд справи здійснено в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13\~ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст.514ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст.203\~ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514\~ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Судом установлено, що 15.09.2023 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №76252674. Відповідачу було надано кредит в розмірі 10500,00 грн. строком на 12 днів до 26.09.2023 р. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги з боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 р. до Договору факторингу №14/06/21 від 14.07.2021 р., ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16971,99 грн., з яких: 2776,62 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14195,37 грн. - сума заборгованості за відсотками. Однак матеріали справи не містять відповідного Реєстру боржників. Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений 15.09.2023 р., тобто після укладення 14 червня 2021 року договору факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», однак право вимоги на борги за кредитним договором з [PERSON] в даний пакет не могло входити. Отже, на момент укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р. боргові зобов`язання за кредитним договором від 15.09.2023 р. ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Вбачається також, що на час укладення договору вказаного факторингу сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, у розумінні статей 77,78 ЦПК України, на підтвердження тієї обставини, що первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за договором позики №76252674 від 15.09.2023 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивач, як правонаступник кредитора, набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором. За таких обставин, позовні вимоги з приводу стягнення заборгованості за договором позики №76252674 від 15.09.2023 року не підлягають\~задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. З приводу позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №101239731 суд встановив наступне. 01.09.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №101239731 відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 16000,00 грн. строком на 106 днів до 16.12.2023 р. стандартна процентна ставка на день 3,00%. 26.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 26122023 у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 26 грудня 2023 року до Договору факторингу №26122023 від 26 грудня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 61612,80 грн., з яких: 16000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44812,80 грн. - сума заборгованості за відсотками, 800,00 грн. заборгованість за комісією. Отже, за умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за кредитним договором лише 106 календарних днів, починаючим з дня укладення договору у разі неповернення боржником грошових коштів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу; суму заборгованості за відсотками. Щодо нарахованої комісії в розмірі 800,00 грн. суд зазначає, що між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Так, пунктом 1.5.1. договору про споживчий кредит встановлено, що позичальник сплачує комісію за надання кредиту у розмірі 800,00 грн. За своєю правовою природою вказана комісія є платою за користування кредитом. Однак з відповідача вже стягується борг по сплаті процентів за користування кредитом. Подвійне стягнення і комісії, і процентів за користування кредитом не передбачено чинним цивільним законодавством та не кореспондується з принципами справедливості, добросовісності та розумності, які згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України відносяться до загальних засад цивільного законодавства. Тому вимоги про стягнення комісії в розмірі 800,00 грн. не підлягає задоволенню. З приводу позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором 5569694 суд встановив наступне. 09.09.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту 5569694 відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 17000,00 грн. строком на 102 дні до 20.12.2023 р. стандартна процентна ставка на день 3,00%. 29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29012024 у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 29 січня 2024 року до Договору факторингу №29012024 від 29 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 65885,20 грн. з яких: 17000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 47695,20 грн. - сума заборгованості за відсотками; -1190,00 грн. заборгованість за комісією. Отже, за умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за кредитним договором лише 102 календарних дні, починаючим з дня укладення договору у разі неповернення боржником грошових коштів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу; суму заборгованості за відсотками. Щодо нарахованої комісії в розмірі 1190,00 грн. суд зазначає, що між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Так, пунктом 1.5.1. договору про споживчий кредит встановлено, що позичальник сплачує комісію за надання кредиту у розмірі 1190,00 грн. За своєю правовою природою вказана комісія є платою за користування кредитом. Однак з відповідача вже стягується борг по сплаті процентів за користування кредитом. Подвійне стягнення і комісії, і процентів за користування кредитом не передбачено чинним цивільним законодавством та не кореспондується з принципами справедливості, добросовісності та розумності, які згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України відносяться до загальних засад цивільного законодавства. Тому вимоги про стягнення комісії в розмірі 1190,00 грн. не підлягає задоволенню. З приводу позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики №6128567, суд встановив наступне. 10 вересня 2023 р. між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №6128567, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3500,00 грн., строк дії договору 62 дні, тобто до 11.11.2023 року, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 2,49 % річних на день. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги позичальників, у тому числі за вказаним договором кредиту. Відповідно до реєстру боржників №1 від 11 січня 2024 року до даного договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 9795,80 грн. з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6295,80 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже за таких умов договорів, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за кредитними договорами лише 62 календарних днів, починаючим з дня укладення договору у разі неповернення боржником грошових коштів. Отже, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за даним договором позики проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані в межах строку кредитування 62 днів, починаючи з дня укладення договору, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договору складає 5403,30 грн. (2.49% х 3500, 00 грн. х 62 дні). Враховуючи викладене, суд вважає наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості за кредитним договором таким, що частково не відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №6128567 від 10.09.2023 р. в розмірі 8903,30 грн., яка складається з наступного: 3500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5403,30 грн. сума заборгованості за відсотками в межах строку кредитування 62 календарних днів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2638,29 грн.

Outcome: partial