Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

21.11.2024 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області про позбавлення батьківських прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2024 року цивільна справа надійшла в провадження судді Римар І.А. Ухвалою суду від 25.11.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.01.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 23.03.2011 року по 15.10.2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з батьком, мати жодного разу не відвідала дитину, не спілкується з ним, не бере участі у його вихованні, розвитку, утриманні. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача, який здійснює догляд за ним, займається вихованням та доглядом, [PERSON] фактично є батьком, який самостійно виховує сина, піклується про його здоров`я, дитина у школі має позитивну характеристику. Умови у родині [PERSON] сприятливі для нормального повноцінного життя дитини, він дуже любить свого сина та має бажання піклуватися про нього, виховувати його надалі. [PERSON] покладені законом на неї обов`язки, щодо виховання та утримання сина не виконує, взагалі не спілкується з дитиною, матеріальної допомоги не надає, всі питання щодо виховання вирішує позивач без участі матері. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.05.2025 року. В судове засідання 18.03.2025 року позивач не з`явився, водночас від його представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.60-61). Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надавала та в судові засідання 23.12.2024 року, 20.01.2025 року та 18.03.2025 року жодного разу не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, так на її адресу направлялись повістки про виклик до суду, які повернулись з відповідною відміткою (а.с.44,46,56), також на її мобільний номер телефону неодноразово здійснювався дзвінок, однак абонент не відповідає, про що свідчить довідка щодо неможливості повідомлення учасника процесу у телефонному режимі (а.с.58). Представник третьої особи у судове засідання 18.03.2025 року також не з`явився, однак від нього 18.03.2025 року на адресу суду надійшла заява про слухання справи без його участі, вказав, що заперечень проти задоволення позовної заяви не має (а.с.59). Відповідно до ст. 280 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». За таких обстави, у зв`язку з запровадженням воєнного стану на території України, з урахуванням заяви представника позивача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності та відсутності відповідача, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, врахувавши позицію позивача та представника третьої особи щодо позовних вимог, суд вважає, що позов є таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10). Подружжя Тимчишиних розлучилось, згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 15.10.2012 року (а.с.9). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області від 02.10.2019 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації батька (а.с.11). [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , по що свідчить договір купівлі-продажу від 21.06.2019 року (а.с.18-19). Згідно довідки виданої 19.06.2024 року відділом державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), документи про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина, на виконанні відсутні (а.с.25). 13.11.2024 року рішенням виконавчого комітету Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.26-27). При цьому, як вбачається з даного висновку: «…На засіданні комісії прав захисту дітей дитина [PERSON] заявив, що його мати [PERSON] йому чужа людина…» Вищевказаний висновок, також затверджений виконкомом Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, про що надано відповідне рішення №104. В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідка [PERSON] , відібрані у присутності старости Яснопільського старостинського округу №4 А. Бучинська, яка вказала, що [PERSON] з 2012 року самостійно виховує сина [PERSON] , мати жодного разу не відвідала сина, не спілкувалась з ним, не бере участі у його вихованні, розвитку, утриманні (а.с.62). Також, у матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка [PERSON] , відібрані у присутності старости Яснопільського старостинського округу №4 А. Бучинська, який зазначив, що дитина [PERSON] , після розлучення батьків, залишився проживати разом з батьком, мати жодного разу не поцікавилась життя сина, не навідує його, не надає підтримки у вихованні та утриманні дитини. [PERSON] самостійно виховує сина (а.с.63). Судом встановлено, що відповідач за час розгляду справи судом, своєї поведінки по відношенню до дитини не змінила, на розгляд справи не з`являлась, життям дитини не цікавиться, а навпаки, такими діями проявила свою байдужість до дитини взагалі. Вказані обставини стверджують, що відповідач самоусунулась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, незважаючи на те, що є фізично здоровою, працездатною особою. Своєї поведінки змінювати не бажає. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній так і в приватній сфері. Судом встановлено, що розлучення відповідача із дитиною відбулося через невиконання нею батьківських обов`язків і вона жодним чином не продемонструвала суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дітьми. За таких обставин, без бажання відповідача, держава позбавлена можливості посприяти у виконанні нею своїх батьківських обов`язків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач самоухилилась від виконання батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої дитини, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, вихованням не займається і така її поведінка свідчить про наявність законних підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом даної норми закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. При цьому зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини. Позбавлення батьківських прав як спосіб впливу на батьків, не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. На підставі викладеного, з урахуванням ігнорування відповідачем даного позову та висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, суд доходить висновку про достатність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved