Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 07.12.2019 між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, за актовим записом № 824. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач з відповідачем не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, між ними подружні відносини фактично припинені, а тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що відповідно до судового наказу від 23.09.2024 у справі № 367/7089/24, з нього стягнуто на користь відповідачки [PERSON] , аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 11.07.2024 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2024, було відкрите виконавче провадження № 76581498 на підставі судового наказу № 2-н/367/1442/2024, виданого 23.09.2024. Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.12.2024, було звернено стягнення на доходи позивача, які він отримує у військовій частині [NUMBER] . Виходячи з викладеного, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, в тому числі їх зменшення, позивач просив врахувати його матеріальний стан, його стан здоров`я та наявність в останнього на утриманні непрацездатних батьків. Зазначав, що на даний час ходить з двома спицями в ключиці, і повноцінно правою рукою не може функціонувати, дана травма отримана в зоні бойових дій під час завдання, позивач є учасником бойових дій та стоїть на захисті незалежності та суверенності нашої країни. А тому вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки погіршився його майновий стан та стан здоров`я. У зв`язку з викладеним просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2024 у справі № 367/7089/24, з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 11.07.2024 і до повноліття дитини, до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини. 05.02.2025 до суду надійшов, поданий представником відповідача адвокатом Радченко-Онатій Н.М. в інтересах [PERSON] , відзив на позовну заяву (вх.№ 5623 від 05.02.2025). Зазначає, що 07.12.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, за актовим записом № 824, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.2020 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Місце проживання позивача зареєстровано з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , проте позивач проживає за іншою адресою, у зв`язку із знищенням квартири Відповідача, під час перебування в ній Позивача разом з дітьми. Так, Позивач не виявив задимлення, що призвело до повного вигорання квартири. Відповідачка має великі борги за сплату комунальних послуг, у зв`язку з фактичною сплатою лише нею під час подружнього життя. Квартира непридатна для проживання, тому наразі вона разом із дитиною проживає за іншою адресою. За таких умов дитина не має навіть житла. У Відповідачки немає іншого житла для проживання. Оскільки позивач [PERSON] добровільно кошти на утримання дитини не надавав, вона звернулася до суду та стягнула аліменти на дитину у розмірі 1/4 усіх видів його доходів (справа № 367/7089/24 від 23.09.2024). Повідомила, що наразі жодного платежу зазначених аліментів не отримала. Вважає, що Позивачем не доведено, що він не має можливості сплачувати аліменти на дитину у розмірі визначеному судом та у мінімальному розмірі передбаченому чинним законодавством; жодних доказів, що батьки Позивача перебувають на його утриманні суду не подано. Вони є пенсіонерами за віком, що жодним чином не підтверджує факт перебування [PERSON] та [PERSON] на утриманні сина. Натомість, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка 410147487), [PERSON] (мати Позивача) має у приватній власності будинок та земельну ділянку. Разом з тим, звертала увагу суду, що погіршення матеріального стану, у зв`язку з проходженням амбулаторного лікування за місцем проживання після отриманого закритого перелому-вивиху акроміального кінця правої ключиці (що не підтверджено медичною документацією), не дозволяє зробити такий висновок станом на дату подачі позовної заяви. Так, відповідно до довідки ВЛК ВЧ [NUMBER] , виданої 19.11.2024, [PERSON] потребує відпустки для лікування після травми протягом 30 днів, що відповідно на дату подачі позовної заяви, минули. Травма, відповідно до виписки, наданої Позивачем, належить до легкої. Тому вірогідно припускає, що Позивач на дату подачі позову, не лікувався, а ніс військову службу. На противагу цьому, спільна дитина Позивача та Відповідача - [PERSON] , 2020 року народження постійно хворіє, що вимагає значних матеріальних затрат, які Відповідач не має можливості одноособово нести. Мінімальний гарантований державою рівень матеріального забезпечення не може покрити витрати, які необхідні дитині з метою покриття витрат на утримання, лікування та розвитку. У зв`язку з викладеним просила \~відмовити у задоволенні позову [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [INFO] про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом N?367/7089/24 та стягнути з Позивача на її користь понесені судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025 зазначену цивільну справу передано судді Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О. Ухвалою судді від 22.01.2025 відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до розгляду на 19.02.2025. Крім того, за клопотанням позивача на підставі статті 84 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) витребувано у Військовій частині [NUMBER] відомості про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення (заробітної плати) позивачу [PERSON] починаючи з 11.07.2024 до 31.12.2024. 28.01.2025 через канцелярію суду від відповідачки надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 367/356/25, з якими остання була ознайомлена 28.01.2025 Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі(вх. №5400 від 03.02.2025). Зазначав, що перебуває на стаціонарному лікуванні, а тому не має можливості бути присутнім під час розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 19.02.2025 від представника відповідача адвоката Радченко-Онатій Н.М. до суду надійшло клопотання про перенесення судового засідання 19.02.2025 на іншу дату у зв`язку із хворобою дитини відповідачки та представника адвоката Радченко-Онатій Н.М. 20.02.2025 через канцелярію суду представником відповідачки долучено копію медичної довідки закладу охорони здоров`я, щодо захворювання останньої. 26.02.2025 через канцелярію суду представником відповідачки долучено копію медичної довідки закладу охорони здоров`я, щодо захворювання сина відповідачки - [PERSON] . Засідання 19.02.2025 відкладено за клопотанням представника відповідача на 13.03.2025. 07.03.2025 на вимогу суду від військової частини [NUMBER] надійшла довідка про доходи [PERSON] . У судове засідання 13.03.2025 позивач не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання останнього про розгляд справи у його відсутність, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду, шляхом направлення СМС-повістки на номер телефону, указаний ним у заяві від 17.12.2024 про згоду на інформування про день, час та місце розгляду справи (а.с.23), яку було приєднано до матеріалів позовної заяви. Відповідачка у судове засідання 13.03.2025 не з`явилася, її інтереси представляла адвокат Радченко-Онатій Н.М. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні 13.03.2025 підтримала відзив [PERSON] , просила у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити. Додатково зазначила, що сторони мають спільну дитину, однак відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні сина. На даний час відповідачка з сином вимушені проживати не у власному житлі, оскільки внаслідок дій позивача її квартира в непридатному стані, всі витрати по вказаному житлу, ремонту, забезпеченню себе і сина вона несе самостійно. Вважає, що оскільки між сторонами є особисті суперечки, то позивач таким чином хоче погіршити становище відповідачки, цей позов є штучним, батьки позивача мають власне житло, земельну ділянку, отримують пенсію, вони ніколи не перебували на утриманні сина. Документами наданими позивачем такий факт не підтверджується. Просила у задоволені позову відмовити, натомість стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем. У судовому засіданні 13.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України, оголошено, що рішення суду буде проголошено 18.03.2025 о 12:45. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 07.12.2019 між сторонами [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 07.12.2019 зроблено актовий запис за № 824. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Судовим наказом Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2024 у справі № 367/7089/24, з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 11.07.2024 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с. 25-28) Постановою від 26.11.2024 було відкрите виконавче провадження № 76581498 на підставі судового наказу № 2-н/367/1442/2024, виданого Ірпінським міським судом Київської області 23.09.2024. (а.с.6). Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.12.2024, було звернено стягнення на доходи позивача, які він отримує у військовій частині [NUMBER] (а.с.7-9). Згідно відомостей довідки про доходи від 04.03.2025 № 619/3 за період з липня до грудня 2024 року включно у Військовій частині № [NUMBER] [PERSON] отримано 757\~680,27 грн. IV. Норми права, які застосував суд. Положеннями частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 (далі Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 27 Конвенції, та статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано (частина друга статті 27 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (статті 141 СК України). Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частини перша, друга статті 155 СК України). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тобто обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України). Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20 суд дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Позивачем зазначено, що він звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів оскільки: а) у нього погіршився матеріальний стан, так як на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, а саме: [PERSON] ,1960 р.н., яка згідно довідки № 197/02-15 від 13.12.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області є пенсіонеркою за віком (а.с.17), та [PERSON] , який згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] є пенсіонером за віком (а.с.16). Разом з тим, позивачем долучено до матеріалів справи копію довідки форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] , останній отримував доходи від проходження військової служби в місяці з травня 2024 до серпня 2024 ( а.с.10), що на його думку також свідчить про скрутне матеріальне становище. Також додано витяги з державних реєстрів щодо відсутності у його власності нерухомого майна та транспортних засобів (а.с.8, 9). З вказаного судом враховується, що сам факт наявності у позивача батьків, які є пенсіонерами не підтверджує того факту, що вони перебувають на його утриманні. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним особисто будь-яких витрат на харчування, догляд та/або утримання батьків, а також будь-яких документів, що вказували б, що їх майновий стан потребує такої допомоги саме зі сторони [PERSON] позивачем надано не було. Водночас, відповідачем надано суду відомості, що мати позивача має у власності житловий будинок, загальною площею 73,4 кв.м., земельні ділянки (а.с.62-67), батьки позивача є пенсіонерами, тобто отримують щомісячні пенсійні виплати. Крім того, згідно довідки від 04.03.2025 № 619/3 за період з липня до грудня 2024 року включно у Військовій частині № [NUMBER] [PERSON] отримано 757\~680,27 грн. При цьому, відсутність зареєстрованого нерухомого майна та транспортних засобів на день розгляду справи не може свідчити про те, що майновий стан особи погіршися. З огляду на викладене суд критично ставиться до доводів позивача, що його фінансове становище погіршилося; б) у нього погіршився стан здоров`я, що виявилося в обмежені функціонування правої руки у зв`язку з отриманою травмою та перенесеною операцією, на підтвердження чого надав копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5057 від 19.11.2024 (а.с.19). Разом з тим, до матеріалів справи позивачем долучено копію довідки ВЛК № 2039 від 19.11.2024, згідно якої він має травму пов`язану з несенням військової служби, ступінь тяжкості травми «легка», потребує відпустки для лікування після травми строком на 30 календарних днів (а.с.18). Згідно копії направлення № 5094 від 19.11.2024, вибув у розпорядження військової частини [NUMBER] . Судом враховується, що відомості, які містяться у вказаних документах свідчать про те, що ступінь тяжкості отриманих [PERSON] травм «легка», після проходження стаціонарного лікування у період з 0919.11.2024 за рекомендацією лікаря його направлено на амбулаторне лікування. Вказані доводи позивача, на думку суду, не є достатніми для того, щоб знівелювати презумпцію рівності обов`язку кожного з батьків брати участь в утриманні та належному матеріальному забезпеченні їх малолітньої дитини. При цьому, розмір аліментів, встановлених рішення суду від 23.09.2024 у справі № 367/7089/24, не є надмірним, а становить допустимий розмір для забезпечення належного утримання дитини. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша та шоста статті 81 ЦПК України). Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, вимога позивача про зменшення розміру аліментів є необґрунтованою, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан та стан здоров`я є таким, що не дозволяє виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Також, суд враховує, що визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства. Позивач не є особою, що має стійку втрату працездатності, отримує щомісячне грошове забезпечення як військовослужбовець, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме його інтересам. Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №715/2073/20, від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18 та від 16.09.2020 у справі №565/2071/19. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що підстав для зменшення розміру аліментів на час ухвалення рішення немає, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. VI. Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункту 1 частини другої статті 133 ЦПК України). Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Так, відповідно до частин першої третьої вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;\~ у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідачкою на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, а також акт приймання виконаних робіт, копію договору № 17 про правничу допомогу від 01.01.2025, додатком до якого є кошторис послуг, що надаються адвокатом (розрахунок витрат) та копію квитанції № 025074 про фактичну оплату за надану правничу допомогу в сумі 7500грн. Враховуючи, що у задоволені позовних вимог судом відмовлено з позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені відповідачкою у зв`язку з пред`явленням до неї позову та необхідністю звертатися за правничою допомогою.

Outcome: approved