Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] через свого представника адвоката Жебраткіної Т.С. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив суд встановити наступний графік спілкування [PERSON] з дитиною - [PERSON] , [INFO] : - кожної п`ятниці, суботи та неділі з 18:00 години п`ятниці до 18:00 години неділі за місцем проживання батька, [PERSON] ; - кожного року під час зимових шкільних канікул терміном 7 (сім) календарних днів та літніх шкільних канікул терміном 30 (тридцять) календарних днів для організації відпочинку дитини шляхом спілкування та відпочинку з донькою без присутності матері, за домовленістю з матір`ю дитини; - необмежене спілкування [PERSON] з донькою - [PERSON] засобами телефонного, електронного та іншого зв`язку, окрім нічних годин з 21:00 год до 07:00 год, в тому числі і за телефоном дитини - [NUMBER] , та, враховуючи вік дитини, за телефоном матері або її близьких родичів; - зобов`язати [PERSON] за добу до зустрічі [PERSON] з донькою надавати точну інформацію щодо фактичного перебування дитини - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю. З матір`ю дитини позивач в минулому проживав разом без укладання шлюбу. Зазначає, що з квітня 2022 року мати дитини фактично усунула позивача від виконання його батьківських обов`язків, заблокувала мобільний номер позивача на всіх своїх мобільних пристроях, мобільному пристрої дитини та на мобільних пристроях батьків [PERSON] . Вказує, що до початку військової агресії рф на територію України, позивачем на ім`я [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] видано заяви на згоду на тимчасовий виїзд за кордон дитини - [PERSON] , до Франзуцької Республіки на період 1 рік з 15.02.2022, втім відповідач, скориставшись наявним у неї правом на вивіз дитини за кордон, почала зловживати своїми правами та перестала повідомляти позивача про місцезнаходження дитини. Протягом березня-квітня 2022 року дитина - [PERSON] перебувала у США, проте про повернення дитини на територію України позивача не було повідомлено. У травні 2022 року позивач здійснив виїзд за адресою проживання батьків відповідача та дізнався, що його дитина перебуває у батьків відповідача, однак у спілкуванні з дитиною батьки [PERSON] позивачу відмовили. Після роз`яснення батькам відповідача позивачем своїх прав на виховання дитини та повідомлення їм про намір викликати поліцію, мати дитини - [PERSON] разом зі своїм теперішнім чоловіком приїхала за адресою проживання її батьків та дозволила позивачу в її присутності побачити дитину. Зустріч тримала близько півгодини, після чого [PERSON] забрала дитину. При короткочасному спілкуванні з дитиною позивачу стало відомо, що матір`ю дитини здійснюється психологічне налаштування дитини проти позивача. В подальшому відповідач уникає будь-яких контактів та спілкування з позивачем. З огляду на наявність перешкод у спілкуванні із дитиною, а також з метою належного виконання відповідачем батьківських обов`язків щодо спілкування та виховання спільної доньки, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, які позивач виконав. 16 листопада 2022 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у вказаній цивільній. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 13 березня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому сторона відповідача просила суд в задоволенні позову відмовити. Вказала, що [INFO] у сторін народилася донька, однак позивач відмовився зареєструвати шлюб. В період вагітності та відразу після народження стосунки між позивачем та відповідачем були хорошими. Однак, з часом стосунки стали погіршуватися, позивач вчиняв сварки, постійно здійснював до неї психологічний тиск, почав пізно приходити додому, інколи взагалі не ночував вдома. Позивач не наділяв доньку достатньою увагою, не цікавився її станом здоров`я, її розвитком, освітою, внутрішнім світом, донька постійно знаходилася з нею, вона вирішувала всі питання, що стосуються матеріального забезпечення, розвитку, лікування. З жовтня 2019 року позивач покинув відповідача з донькою та взагалі перестав проживати з ними спільно. Періодично позивач приїзжав до свого батька в будинок, де відповідач проживала з дитиною, але такі приїзди були без попередження і супроводжувалися негативом, сварками та його вимогами як до неї, так і до дитини. Від доньки він вимагав, щоб вона йому дзвонила, тоді коли він скаже, спілкувалася з батьком саме у той спосіб, на який він їй постійно вказував. Від відповідача вимагав, щоб вона повідомляла його про місце перебування дитини. На прохання забезпечувати дитину матеріально позивач реагував агресивно, коштів не надавав, постійно вказував, що відповідач та дитина проживають в будинку батька позивача, а цього, на його погляд, достатньо для дитини. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, відповідач з дитиною переїхала проживати в будинок своїх батьків, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що було повідомлено позивач. Позивач не запропонував вивезти дитину в безпечне місце, взагалі не поцікавився чи в безпечних умовах дитина, чи є в неї все необхідне для життя. Згодом, відповідач вивезла дитину до Тернопільської області, а потім до США, що було відомо позивача. В квітні 2022 року, після повернення в Україну, відповідач приїхала до будинку батька позивача, однак, замок у вхідних дверях був замінений, батько позивача повідомив, що позивач заборонив впускати її в дім, без його дозволу та забирати речі. Позивач не надав можливість забрати речі доньки та таким вчинком позбавив дитину можливості користуватися одягом, іграшками та іншими речами, до яких у дитини була прив`язаність. Зазначила, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні дитини з батьком, не вчиняла жодних дій, направлених на усунення позивача від виконання його батьківських обов`язків та йому відоме точне місцезнаходження дитини. Однак, сама дитина не хоче спілкуватися з батьком, оскільки має глибоку образу на батька за те, що позивач покинув її, не дозволив забрати її речі з будинку і заборонив проживання в будинку батька позивача, де дитина жила все своє життя, з народження. Крім того, орієнтовно в кінці травня 2022 року позивач виїхав з України та перебуває в Ірландії. 23 березня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій заперечив проти всіх доводів відповідача та просив задовольнити позов. 31 березня 2023 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року залучено до участі у цивільній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2024, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з викладених в ньому підстав. При цьому, на питання суду, позивач повідомив, що проживає у Ірландії, з моменту подачі позову до суду, з 2022 року не приїжджав в Україну, в тому числі не зустрічався з донькою. Стверджує, що місце перебування дитини йому не відоме. Вказав, що остання зустріч з донькою відбулася в травні 2022 року, на якій він намагався пояснити дитині ситуацію щодо неповернення речей. Зазначив, що мобільний номер телефону [PERSON] йому відомий. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просила в позові відмовити, вказала, що відповідач не чинить жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною, проте [PERSON] не бажає спілкуватися з батьком жодними способами, оскільки має глибоку образу на нього, про що розповідала психологу та представнику органу опіки та піклування. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився. При цьому, в судовому засіданні 17.06.2024 представник вказав, що в комісії була можливість поспілкуватись з дитиною без участі сторін у присутності психолога, та дитина щодо можливого спілкування з батьком була дуже категорична, оскільки травмована діями батька, тому комісія рекомендувала визначити участь батька у спілкуванні з дитиною шляхом спілкування онлайн, та лише за бажанням дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 червня 2014 року Виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно побутової характеристики № 1048/03-18 від 30.06.2022, виданої секретарем Димерської селищної ради, [PERSON] проживав в [ADDRESS] , одружений, виховує трьох дітей. Під час роботи в Димерській селищній раді на посаді Головного спеціаліста відділу земельних відносин, зарекомендував себе як дисциплінований працівник, надійний помічник керівника і кваліфікований фахівець. Заяв та скарг чи будь-яких інших відомостей, що характеризують вказану особу, на адресу Димерської селищної ради VIII cкликання не надходило. Відповідно до довідки селищного голови №496/09.41 від 04.07.2022, [PERSON] працює в Димерській селищній раді на посаді головного спеціаліста відділу земельних відносин Димерської селищної ради з 01.02.2022 по теперішній час. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 червня 2022 року [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». 30.09.2019, 14.08.2020, 30.08.2021, 30.08.2022 між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладалися договори про денний догляд за неповнолітньою дитиною [PERSON] , 2014 року народження. Згідно довідки фізичної особи-підприємця [PERSON] від 07.03.2023, оплату послуг за договорами №74/30.09.19 від 30.09.2019, № 93 від 14.08.2020, № 22/30.08.2021 від 30.08.2021, № 12/30.08.2022 від 30.08.2022, проведено замовником послуг [PERSON] . Супровід дитини до місця надання послуг здійснювався матір`ю дитини. [PERSON] постійно цікавилась успіхами [PERSON] . Відповідно до характеристики, виданої 07.03.2023 фізичною особою-підприємцем [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , з 30.09.2019 отримує послуги денного догляду ФОП [PERSON] . Послуги надаються за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] оволоділа достатнім рівнем навчальних досягнень. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна. Дівчинка добре усвідомлює завдання та обов`язки, цікавиться навчальними предметами. Особливі успіхи має в засвоєнні іноземної мови (англійська). У дитини є бажання навчатися, цікавиться музичним і акторським мистецтвом. [PERSON] уважна, самостійна, спостережлива. Вміє висловлювати свої думки, аргументувати свою позицію. [PERSON] користується лексичним запасом у спілкуванні, вибираючи певні форми спілкування з дорослими та однолітками. Уміє користуватися раціональними методами пізнання. Відповідально виконує доручення. [PERSON] відвідувала такі заняття: спів, танці, плавання, акторська майстерність, хореографію, лего конструювання тощо. Згідно довідки № 051/03 від 08 березня 2023 року виданої директором Приватної школи «Афіни» на замовлення [PERSON] , [PERSON] , навчалася в 3 класі Приватної школи «Афіни» м. Києва. У відповідності до довідки Старопетрівської АЗПСМ № 1 від 03.03.2023, на прийом до лікаря дитину [PERSON] завжди супроводжувала мати [PERSON] . Згідно наявних відомостей, батько [PERSON] не звертався до Старопетрівської амбулаторії з запитами про стан здоров`я дитини чи про лікування, яке призначалось чи надавалось дитині. Згідно довідки виданої селищним головою Димерської селищної ради № 762/03-18 від 06 березня 2023 року, [PERSON] призначений на посаду головного спеціаліста відділу земельних відносин Димерської селищної ради з 01.02.2022 року, з 14 червня 2022 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати без обмеження строку. Відповідно до висновку психолога за результатами проведеної психологічної експертизи [PERSON] , [INFO] , від 12.03.2023, виданого експертом-психологом, практичним психологом [PERSON] , [PERSON] хоче проживати з мамою, це рішення і бажання [PERSON] є усвідомленим та постійно існуючим протягом тривалого часу. [PERSON] категорично проти проживання та спілкування з батьком, примусові дії щодо спілкування [PERSON] з батьком з дуже високою вірогідністю можуть призвести до подальшої дестабілізації психоемоційного стану та психічної травми [PERSON] , негативно вплинуть на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя [PERSON] . Умови виховання [PERSON] з її матір`ю та татом [PERSON] та проживання разом з ними позитивно впливають на інтелектуальний розвиток, емоційний стан та відчуття благополуччя [PERSON] . На момент обстеження авторитетом для [PERSON] є мати, саме виховання мами, думка мами є важливими для [PERSON] при формуванні світогляду, способу життя. [PERSON] не сприймає батька [PERSON] , як особу, що могла би показувати приклад поведінки у суспільстві, сприймає його виключно негативно, авторитет батька повністю відсутній. З боку батька [PERSON] , зі слів [PERSON] , вона не відчуває турботи, ніжності та уваги до її життя. Дитина відчуває потребу у спілкуванні лише з її татом [PERSON] . Згідно з висновком психолога за результатами проведеного психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , від 13 червня 2023 року, виданого спеціалістом-психологом, [PERSON] , [PERSON] хоче постійно проживати з мамою, батьком [PERSON] та сестрою [PERSON] . Це рішення і бажання [PERSON] є усвідомленим та постійно існуючим протягом тривалого часу. [PERSON] категорично проти спілкування та побачень з батьком [PERSON] . Ставлення [PERSON] до тієї обставини, що батько покинув її з мамою не змінилось, вона досі говорить про зраду батька в цій ситуації, що він надав перевагу іншій сім`ї, а її залишив. [PERSON] з біллю згадує про те, що батько не пустив її з мамою в будинок, де вони жили, та не повертає її речі, зі слів дитини, таким чином батько тисне на неї. Для малолітньої дитини [PERSON] визначення обов`язкового спілкування з батьком [PERSON] буде насильством над її особистістю яке з дуже високою вірогідністю, може призвести до подальшої дестабілізації її психоемоційного стану та психічної травми, а також негативно вплине на емоційний стан, психічний та фізичний розвиток. На момент обстеження авторитетом для [PERSON] є батько [PERSON] з яким вона проводить багато часу і з яким постійно грається та подорожує. Думка батька [PERSON] є для [PERSON] важливою та значимою, це позитивно впливає на формування її світогляду та способу життя. [PERSON] не сприймає батька [PERSON] , як особу, що могла би показувати приклад поведінки у суспільстві, сприймає його виключно негативно, авторитет батька повністю відсутній. [PERSON] постійно наводить лише неетичні, аморальні і травмуючі по відношенню до неї вчинки батька [PERSON] . [PERSON] достатньо самостійна і розвинута для усвідомлення власних потреб бажань без стороннього впливу. Вплив, що виходить за межі власних потреб і бажань викликає в неї супротив. З боку батька [PERSON] , зі слів [PERSON] , вона не відчуває турботи, ніжності та уваги до її життя. Дитина відчуває потребу у спілкуванні лише з її татом [PERSON] . Згідно довідки виданої селищним головою Димерської селищної ради № 2174/03-18 від 22 червня 2023, [PERSON] призначений на посаду головного спеціаліста відділу земельних відносин Димерської селищної ради з 01.02.2022 року, з 14 червня 2022 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати без обмеження строку. Відповідно до довідки про доходи від 22.06.2023, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01 лютого 2022 року по 31 травня 2023 року без урахування аліментів становить 39776,36 грн. Згідно довідки Вишгородського РУП ГУПН в Київській області від 17.10.2023 про розгляд звернення [PERSON] від 30.09.2023 № 14588, ПОГ відділу превенції Вишгородського РУП ГУПН в Київській області, капітаном поліції Одінцовим В.І. проведено перевірку інформації, що викладена у зверненні [PERSON] . В ході перевірки по матеріалам справи опитано [PERSON] , яка повідомила, що прибула до адреси: [ADDRESS] , де проживає її колишній чоловік з метою забрати речі дитини які залишилася там. Прибувши до вище вказаної адреси з будинку вийшов батько колишнього чоловіка [PERSON] та повідомив, що повертати речі не буде, оскільки син не дав на це згоду та в результаті чого речі не були зібрані. Також заявниця додала, що на її думку колишній чоловік не виконує батьківські обов`язки, оскільки не дає дитині користуватися своїми речами та не сплачує аліменти. Також опитано [PERSON] який повідомив, що на даний час його син перебуває за кордоном. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №76158700, станом 28.02.2025 сукупний розмір заборгованості по аліментам [PERSON] складає 69056,97 грн. 17.02.2025 державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пустовою Т.М. винесено постанови відносно [PERSON] : про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Крім цього, свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він є батьком відповідача, та остання ніколи не чинила [PERSON] перешкод у спілкуванні з донькою. Вказав, позивач та відповідач не проживали з 2019 року, відповідач залишилася проживати в будинку батька позивача. [PERSON] інколи приїжджав до будинку, де жила дитина, однак не забезпечував дитину матеріально. З 2022 року дитина [PERSON] категорично проти спілкування та побачень з батьком, оскільки має глибоку образу на батька через те, що він, після її повернення з США, не впустив її з мамою в будинок, де вони жили, та не повертав її речі. При вирішенні заявлених позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд, при встановленні способу спілкування, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) вказала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, та у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Відповідно до висновку Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2024 №3, орган опіки та піклування рекомендує визначити [PERSON] час спілкування зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , враховуючи її бажання, психоемоційний та фізичний стан здоров`я, вікові потреби та розпорядок дня дитини, з дотриманням графіку роботи навчальних закладів, в яких дитина отримує відповідну освіту та додаткове навчання (секції, гуртки тощо), наступним чином: необмежене спілкування батька з малолітньою [PERSON] , [INFO] , особисто засобами: телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, окрім нічних годин, за бажанням дитини. З урахуванням встановлених службою обставин, а також зважаючи на право та бажання батька на спілкування та виховання доньки, суд погоджується із вказаними у висновку рекомендаціями щодо встановлення часу спілкування дитини із батьком з огляду на наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач виявляє бажання спілкуватись із донькою, та в ході розгляду справи сторонами не було заявлено клопотання про проведення судової психологічної експертизи стану дитини та встановлення негативного впливу батька на неї, а відтак у суду відсутні підстави для усунення батька від спілкування з донькою. Крім того, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто чіткої домовленості про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом з цим, вирішуючи спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд вважає за необхідне врахувати і позицію доньки [PERSON] , [INFO] , яка висловлена останньою психологу та представнику органу опіки та піклування, що, на думку суду, відповідатиме забезпеченню інтересів дитини та її гармонійному розвитку, та не суперечитиме вимогам ч.1 ст.171 СК України, відповідно до якої дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Так, у висновку психолога за результатами проведеного психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , від 13 червня 2023 року, зазначено, що [PERSON] висловила категоричне заперечння проти спілкування та побачень з батьком. Ставлення [PERSON] до тієї обставини, що батько покинув її з мамою не змінилось, вона досі говорить про зраду батька в цій ситуації, що він надав перевагу іншій сім`ї, а її залишив. [PERSON] з біллю згадує про те, що батько не пустив її з мамою в будинок, де вони жили, та не повертав її речі. Зі слів дитини, таким чином батько тисне на неї. Крім цього, у висновку Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2024 №3, вказано, що [PERSON] пояснила, що не має бажання спілкуватися з батьком, зазначила, що батько її вихованням не займався, коли він був їй потрібен, то не звертав на неї увагу, тому на даний час потреба у спілкуванні з батьком у неї відсутня. При цьому, як повідомив в судовому засіданні позивач, що з червня 2022 року він перебуває в Ірландії, в Україну з того часу не приїжджав, тому єдиним можливим способом спілкування на даний час з донькою вважає спілкування за домогою телефонного, електронного способу зв`язку. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що спілкування позивача з донькою телефонним, поштовим чи електронним способом зв`язку буде перешкоджати нормальному її розвитку, а навпаки, на думку суду, сприятиме повноцінному вихованню дитини, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері гармонії та стабільності та відповідатиме інтересам дитини. Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання, останньої. Батьками, сторонами у справі, - не досягнуто компромісу щодо способів участі батька у вихованні доньки, при цьому увага батька у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом її розвитку в психологічному аспекті. Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батьком з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вік дитини, її стан здоров`я, висловлену позицію дитини щодо небажання спілкуватися з батьком, бажання батька у будь-який спосіб налагодити відносини з донькою, з метою забезпечення інтересів дитини та права батька на спілкування з нею, суд, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування, вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо встановлення порядку та способів участі батька у вихованні дитини, визначивши [PERSON] час спілкування зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , враховуючи її бажання, психоемоційний та фізичний стан здоров`я, вікові потреби та розпорядок дня, з дотриманням графіку роботи навчальних закладів, в яких дитина отримує відповідну освіту та додаткове навчання (секції, гуртки тощо), наступним чином: необмежене спілкування батька з малолітньою [PERSON] , [INFO] , особисто засобами: телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, окрім нічних годин, за бажанням дитини. Крім того, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивача із донькою засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними. Слід вказати, що визначені вище способи участі у вихованні та спілкуванні дитини із батьком, на переконання суду, відповідатимуть інтересам дитини, сприятимуть уникненню між сторонами конфліктів, забезпечать спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створять умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку щодо виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із донькою, що відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. В іншій частині позовних вимог та запропонованих способів участі батька у спілкуванні із донькою, суд вважає за необхідне відмовити, в зв`язку з їх передчасністю та недоцільністю на даний час з огляду на вік дитини, її небажання спілкуватися з батьком та у зв`язку з перебуванням позивача за межами України, що унеможливлює реалізацію інших способів участі батька у вихованні дитини на даний час. Крім того, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі батька у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 992,40 грн слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: partial