Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості , в сумі 21\~432,00 грн. та судових витрат, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство з необхідних кредитів» було укладено Договір позики № 79159951 (далі-Договір). Договір було укладено шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно з п.2.1 договору позики, позичальник зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 12\~000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Згідно п.2.2. Договору, сторони погодили процентну ставку 1,50% в день. Також п. 2.3 Договору визначено процентну ставку за понадстрокове користування позикою у розмірі 2,70% в день. Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 12 000,00 грн. строком на 20 днів шляхом перерахування на картковий рахунок котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах договору, а саме, № [NUMBER] , що підтверджується відповідною довідкою фінансової установи, про те, що відбувся успішний переказ коштів у сумі 12\~000,00 грн. даний Електронний документ засвідчено кваліфікованим електронним підписом. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором позики № 79159951 від 10.07.2024, станом на дату розрахунку становить 21\~432,00 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом, в сумі 12\~000,00 грн., заборгованості по несплаченим базовим процентам, в сумі 3\~600,00 грн. та 5 832,00 грн. заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам на прострочену позику. На теперішній час, заборгованість відповідача не погашена, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство з необхідних кредитів» було укладено Договір позики № 79159951. Згідно п. 2.1 сума позики 12\~000,00 грн., п.2.2 Строк позики (Строк договору) 20 днів. Згідно п.2.3 Процентна ставка (базова)/день 1,50 % (фіксована). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість 21\~432,00 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом, в сумі 12\~000,00 грн., заборгованості по несплаченим базовим процентам, в сумі 3\~600,00 грн. та 5 832,00 грн. заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам на прострочену позику. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За наведеного вище, беручи до уваги, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути заборгованість за договором позики, в сумі 21\~432,00 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом, в сумі 12\~000,00 грн., заборгованості по несплаченим базовим процентам, в сумі 3\~600,00 грн. та 5\~832,00 грн. заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам на прострочену позику, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом ч.ч.1,2,3\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката,несуть сторони,крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 03.08.2023; додаткову угоду від 31.10.2024, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 31.10.2024; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.11.2024, відповідно до якого сторонами узгоджено, що за складання проекту позовної заяви та представництво в суді позивач сплачує 7100 грн., платіжну інструкцію № 9bа76d від 28.11.2024 на суму 7100 грн. Враховуючи вищевикладене, а також складність справи, ціну позову, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, беручи до уваги, що суду не надано порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), а в акті приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.11.2024 міститься лише три послуги: вивчення та аналіз документів, складання проекту позовної заяви та представництво в суді, в той же час розгляд справи було проведено за відсутності представника позивача, тому з урахуванням вимог ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, слід зменшити до 5000 грн. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, слід стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в сумі 3028 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial