Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2014 р. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення банківського вкладу в сумі 30\~000 доларів США та з урахуванням уточнень від 25.08.2021 та збільшення позовних вимог, просив також стягнути 1275 доларів США-проценти за користуванням депозитом, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 12513 доларів США. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 жовтня 2007 року між ним та ВАТ «Ощадбанк» в особі зав. ТВБВ 100200326 [PERSON] , яка діяла на підставі наказу № 183 від 12 квітня 2005 року, укладено договір №51082 на вклад «Депозитний Ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи (далі договір) на суму 30000 доларів США до 20.04.2008, з процентною ставкою за депозитом 8,5% річних. Свої зобов`язання з повернення вкладу і процентів відповідач не виконав. Станом на 19.08.2021 минуло 4869 днів прострочення виконання зобов`язань та продовження користування відповідачем 30000 доларів США депозитного вкладу. Відповідач- представник АТ «Державний ощадний банк України» проти позову заперечував, стверджуючи, що у [PERSON] відсутні будь-які документа на підтвердження внесення коштів за договором або відкриття депозитного рахунку.Крім того, договір № 51082 від 20.10.2007 є завідомо підробним документом, який виготовлений не банком, а тому має місце спричиненої позивачу шкоди злочином, а не невиконанням договірних зобов`язань банком, отже має місце деліктні правовідносини, а не договірні, а позивач пред`явив вимоги до банку, як стороні договору.З посиланням на вимоги ст. 257 ЦК України вважає, що сплив строк позовної давності щодо вимог про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що є підставою для відмови в цій частині у позові. У відзиві на позовну заяву від 05.03.2024 відповідач зазначає, що органами досудового слідства [PERSON] звинувачувала ся в тому, що працюючи на посаді керуючого ТВБВ № 10020/0326 АТ « Ощадбанк», шляхом зловживання службовим становищем, на протязі вересня 2006-лютого 2009 привласнювала ввірені їй грошові кошти, отримуючи їх від громадян, на складаючи фіктивні платіжні документи та депозитні договори від імені АТ «Ощадбанк». За змістом ч.1 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним і вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Однак кошти у розмірі 30\~000 доларів США позивач Банку не передавав, а Банк їх не отримував. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи на підтвердження внесення [PERSON] коштів за договором, як і відсутні будь-які підтвердження відкриття депозитного рахунку. Нарахування 3% річних неможливе у деліктних правовідносинах. Дія ч.2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. Крім того, відповідач вважає, що у 2021 р. позивачем заявою про збільшення позовних вимог та стягнення 3% річних від простроченої суми, заявлена нова вимога, що свідчить про зміну одночасно предмету і підстави позову та є неприпустимою. Просить застосувати строк позовної давності щодо стягнення 3% річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України та відмовити [PERSON] у задоволенні позову повністю. Ухвалою суду\~від 15.10.2024\~задоволено клопотання\~представника позивача\~та витребувана\~з Харківського\~обласного управління\~АТ «Державний\~Ощадний Банк\~України» інформація щодо порядку обліку і звітності укладених договорів та їх нумерації на 20.10.2007 р., проходження по касі внесених грошових коштів вкладником, системи контролю за виконанням касових операцій та укладеними договорами, проведення ревізійних дій через розслідування кримінального правопорушення [PERSON] за період з вересня 2006 р. по 2009 р., а також зазначити під якими номерами обліковувались договори на вклад «депозитний» за період з вересня по жовтень 2007 р. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 жовтня 2007 року між ВАТ «Ощадбанк», в особі завідувача ТВБВ №10020/0326 (філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк») [PERSON] , яка діяла на підставі наказу 183 від 12.04.2005, та [PERSON] укладено договір № 51082 на вклад «Депозитний ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи , відповідно до умов якого вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок № 51082 на умовах цього договору грошові кошти в сумі 30\~000 у доларах США строком на шість місяців. Пунктом 1.1 договору № 51082 від 20.10.2007 передбачено , що днем повернення депозиту є 20 квітня 2008 року. Процентна ставка за депозитом встановлено у розмірі 805% річних. Оплата процентів за користування депозитом здійснюється щомісячно ( п.п. 1.2 договору). Згідно п.2.8 договору після закінчення строку зберігання депозиту договір може бути пролонговано за згодою сторін на умовах, які діятимуть в банку на момент пролонгації, про що вкладник повідомляє банк за п`ять робочих днів до спливу строку, зазначеного у п.п. 1.1 договору. Пролонгація оформлюється шляхом підписання додаткового договору, який є невід`ємною частиною договору. Інформації про укладення додаткових договорів матеріали справи не містять. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. У разі ненадходження коштів, зазначених у п. 1.1 договору ( 30000 доларів США) на рахунок протягом трьох робочих днів з моменту підписання сторонами договору, договір вважається припиненим, рахунок при цьому закривається. Даних про припинення договору суду не надано. При розгляді кримінального провадження факт укладення договору та отримання від [PERSON] 30000 доларів США для розміщення на депозитному рахунку [PERSON] визнала повністю та не заперечувала, що їй як завідуючій відділення були видані довіреності на прийняття вкладів (депозитів) від юридичних та фізичних осіб, на відкриття і ведення поточних рахунків клієнтів в національній одиниці України, проведення операцій з валютними цінностями, ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті. При цьому вона роздруковувала за допомогою комп`ютера та принтера депозитні договори, не відображала їх у програмно - технічному комплексі АСВО «Вклади», видавала відповідні квитанції про отримані кошти від клієнта з печаткою та особистим підписом , а самі кошти від клієнтів не оприбутковувала по касі, а привласнювала собі, зловживаючи своїм службовим становищем.\~ Таким чином, сторонами по справі визнається той факт, що на час укладення зазначеного договору [PERSON] діяла від імені АТ «Ощадбанк», як завідуючи ТВБВ №10020/0326 філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк». Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.11.2022 [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності на підставі п. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України та закрито провадження в цій частині ( правопорушення вчинені у період з 21.09.2006 по 17.02.2009).Згідно з обставинами справи, що не є реабілітуючими, 20.10.2007 року [PERSON] , працюючи на посаді завідуючої ТВБВ № 10020\\0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 4, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, склала за допомогою службового комп`ютера та принтера в приміщенні вказаного ТВБВ ВАТ «Ощадбанк» завідомо неправдивий офіційний документ - договір № 51082 від 20.10.2007 року на вклад «Депозитний ощадного банку» на ім`я фізичної особи [PERSON] на суму депозиту 30 000 доларів США терміном на 6 місяців з процентною ставкою за депозитом 8,5 %, в якому зазначила недостовірні дані в частині відкриття рахунку [PERSON] № [NUMBER] на розміщення на нього 30 000 доларів США, тоді як насправді такий рахунок банком не відкривався, та відповідно грошові кошти на зазначений рахунок внесені не були, завіривши зазначений договір власним підписом і печаткою ТВБВ № 10020\\0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», після чого видала його [PERSON] . Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2022 року, який набрав законної сили ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.08.2023, [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. За результатами касаційного перегляду зазначених судових рішень, постановою Верховного Суду від 16 січня 2024 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 серпня 2023 року стосовно [PERSON] в частині вирішення цивільного позову [PERSON] скасовано і призначено новий розгляд провадження у цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] , працюючи з 04.08.2000 відповідно до наказу начальника Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» № 290 на посаді завідуючої ТВБВ № 10020\\0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 4, була службовою особою, тобто обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій. Як завідуючій філії ТВБВ № 10020\\0326 філії Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» були видані довіреності на прийняття вкладів (депозитів) від юридичних (крім банків) і фізичних осіб, також на відкриття і ведення поточних рахунків клієнтів в грошовій одиниці України, проведення операцій з валютними цінностями, ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті. [PERSON] , працюючи на вищевказаній посади, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнювала ввірені їй грошові кошти ВАТ «Державний Ощадний банк України», які отримувала для внесення в касу банку від клієнтів, зокрема [PERSON] , за наступних обставин. Так, 20 жовтня 2007 року [PERSON] , в приміщенні філії банку за вищевказаною адресою , склала та роздрукувала за допомогою службового комп`ютера і принтера договір № 51082 від 20.10.2007 року з [PERSON] , на відкриття останнім депозитного рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк», не відобразивши в програмно-технічному комплексі АСВО «Вклади» філії банку даний документ. Цього ж дня [PERSON] уклала договір № 51082 від 20.10.2007 року з [PERSON] . Отримавши від [PERSON] у зв`язку з укладанням вищевказаного договору 30 000 доларів США, [PERSON] видала йому підписаний нею та завірену печаткою ТВБВ № 10020\\0326 філії - Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» примірник договору, в якому була відображена отримана від [PERSON] грошова сума. Отримані грошові кошти в сумі 30 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становить 151 500 грн.) [PERSON] , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не оприбуткувала по касі філії банку, привласнила їх, в особливо великих розмірах, звернувши на власну користь. Судом визначено, що [PERSON] , приймала грошові кошти від клієнтів банку, зокрема [PERSON] від імені ВАТ «Державний Ощадний банк України» , видавала вкладникам відповідні прибуткові документи, договори , з печаткою та своїм підписом як завідуючої філії. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Посадовою інструкцією завідувача територіально відокремленого без балансового відділення №10020/326 визначено, що до посадових обов`язків [PERSON] входило: керівництво всією діяльністю відділення в межах наданих їй прав згідно з затвердженими штатним розписом та економічними нормативами, з використанням сучасних методів управління персоналом,керування всіма видами забезпечення та обслуговування діяльності відділення , забезпечення та виконання своєчасного та якісного проведення визначених банківських та інших операцій,на підставі наданого правлінням ВАТ «Ощадбанк» дозволу на право проведення відділенням окремих операцій в національній та іноземній валюті;відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів,у тому числі переказ грошових коштів з цих рахунків та зарахування коштів на них;здійснення операцій з використанням банківських платіжних карток,організація та контроль первинного обліку діяльності відділення банку;організація роботи щодо забезпечення збереження грошових коштів і цінностей довірених банку . За інформацією АТ «Державний ощадний банк України», наданою на виконання ухвали суду від 15.10.2024, станом на 20.10.2007 порядок обліку і звітності укладених договорів та їх нумерації, проходження по касі внесених грошових коштів вкладником, системи контролю за виконанням касових операцій та укладеними договорами визначався внутрішніми нормативними документами, а саме Порядком здійснення установами ВАТ «Ощадбанк» операцій по вкладах фізичних осіб з використанням програмно-технічного комплексу АСВО «Вклади», Порядком відкриття поточних і вкладних ( депозитних) рахунків фізичних осіб в іноземній валюті, Положенням про організацію бухгалтерського обліку та звітності в установах ВАТ «Ощадбанк», Положенням про здійснення подальшого контролю за вкладними ( депозитними) операціями,Положенням про організацію операційної діяльності в установах ВАТ «Ощадбанк». Щодо проведення ревізійних дій через розслідування правопорушення [PERSON] за період з вересня 2006 по 2009 р., то з березня по квітень 2009 р. проведено службове розслідування щодо повернення грошових коштів з депозитних рахунків. За фактом звернення [PERSON] 21 грудня 2011 р. проведено перевірку та повідомлено [PERSON] , що зазначений ним в заяві договір № 51082 від 20.10.2007 відсутній в установі Банку та за даними бухгалтерського обліку філії операції щодо відкриття депозитного рахунку та внесення ним готівкових коштів у розмірі 30000 доларів США до каси не проводились, оскільки відсутні первинні документи. Здійснення операцій з відкриття рахунків та присвоєння їм нумерації контролюється програмними засобами з метою недопущення дублікатів номерів. Разом з тим, надати інформацію стосовно порядкових номерів, укладених з вересня по жовтень 2007 на вклад «депозитний» неможливо, оскільки в архівній базі ПК АСВО «Вклади» філії відсутні дані по вкладах « депозитний». За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). За положеннями частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Отже, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Згідно Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516 (далі Положення) згідно якого залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного ) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 у справі № 6-352цс16 зроблено правовий висновок про те, що договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Верховний Суд України вказав, що з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода вищезазначеним злочином. Вкладник має право вимоги до банку про повернення вкладу за договором банківського вкладу з урахуванням нарахованих процентів згідно умов укладеного договору та застосуванням наслідків, передбачених договором та законом, у разі порушення банком своїх зобов`язань за договором. Оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми (див. пункти 67, 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19)). У частині третій статті 1060 ЦК України зазначено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Згідно частин першої, шостої статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). З матеріалів\~справи вбачається,\~що на\~підтвердження своїх\~вимог позивачем\~ надано\~копію договору\~№51082\~на вклад\~«Депозитний ощадного\~банку» в\~іноземній валюті\~для фізичної\~особи від\~20.10.2007. Зміст договору банківського вкладу №51082 від 20.10.2007 має усі необхідні реквізити та підтверджує те, що між банком, від імені якого діяла уповноважена особа\~ [PERSON] , і вкладником [PERSON] виникли договірні відносини. Суди мають у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевіряти доводи сторін і досліджувати докази стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, враховуючи, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору (див. пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21) вказано, що: «з огляду на те, що позивачі правомірно сподівалися на належне оформлення вказаних договорів вкладу з відповідачем, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі, особи, винні в порушенні правил банківських операцій, у спірних правовідносинах діяли від імені банку та розпоряджалися на власний розсуд коштами вже після передачі їх на депозит, отже, вчиняли протиправні дії стосовно коштів, які перейшли у власність відповідача. Позивачі не можуть бути відповідальними за порушення, вчинені посадовими особами відповідача, оскільки ними виконані умови укладених угод». Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів про наявність між сторонами договірних правовідносин за договорами банківського вкладу. Позивач [PERSON] отримавши видані банком документи, не був зобов`язаний перевіряти, чи потрапили кошти на його депозитний рахунок, адже відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженої постановою\~Правління Національного банку України від\~3 грудня 2003року №516\~залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується, зокрема договором банківського рахунку, а пункт 8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про касові операції у банках України, затверджених\~постановою правління Національного банку України від 14серпня 2003року №337\~(яка була чинною на момент укладення договору банківського вкладу), вказано, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція, або інший документ, який підтверджує про внесення готівки. За приписами\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Наявними у справі належними та допустимими доказами підтверджується факт укладення між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» 20.10.2007 депозитного договору, за умовами якого банк зобов`язаний повернути вкладнику на його вимогу суму депозиту разом з відсотками згідно умов договору. Доводи відповідача про те, що в банківській установі відсутні дані про банківські операції з внесення спірних коштів [PERSON] вказує лише на невиконання банком своїх обов`язків за Договором банківського вкладу, оскільки сам факт не проведення суми коштів на рахунку Банку, за умови наявності доказів про одержання таких від вкладника, не може свідчити про невнесення їх до каси банку та про фіктивність банківської операції. Дія депозитного договору припинилася 20 квітня 2008 р.,відтак саме з цієї дати припинилося і право позивача на отримання від відповідача процентів згідно умов депозитного договору, оскільки з дати припинення договору права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України За умовами договору, при розрахунку процентів банк не враховує день внесення депозиту і день вилучення депозиту з рахунку( п. 2.1 договору). Таким чином, за період з 21.10.2007 по 19 квітня 2008 сума процентів з розрахунку 181 день становить 1264,52 долари США (30000х8,5:100 :365х182). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)). Доводи відповідача про сплив позовної давності за вимогами ст. 625 ЦК України та неприпустимість збільшення одночасно підстави та предмету позову суд вважає необґрунтованими. При розгляді кримінального провадження суд прийняв позовну заяву про збільшення позовних вимог і з урахуванням остаточних вимог ухвалював рішення щодо часткового задоволення позову. Крім того, цивільне законодавство визначає об`єктивні межі застосування позовної давності, які встановлюються прямо (стаття 268 ЦК України); опосередковано (з урахуванням сутності заявленої вимоги). Позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу (пункту 2 частини першої статті 268 ЦК України). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 268 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, дає підстави для висновку, що позовна давність не поширюється на будь-яку вимогу вкладника щодо видачі (повернення) вкладу банком, іншою фінансовою установою. Зазначена гарантія охорони прав вкладника не залежить від обраного ним способу захисту прав, підстав пред`явлення такої вимоги, розірвання договору про банківський вклад за взаємною домовленістю сторін або в судовому порядку, відмови від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом, чи навіть недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (постанова Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2023 року у справа № 201/3716/13 (провадження № 61-1933св23)). На вимоги про стягнення 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України, які нараховані та заявлені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання про видачу вкладу позовна давність не поширюється (постанова Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 363/3965/15 (провадження № 61-11520св20), постанова Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 757/24677/18-ц (провадження № 61-5125св22)). Звертаючись до суду з позовом про стягнення 3% річних за несвоєчасне повернення коштів за договором банківського вкладу відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, позивач зазначив, що 3 % річних за неповернення коштів у розмірі 31275 доларів США за депозитним договором №51082 складає 12513 доларів США за 4868 днів за період з 20.04.2008 по 19.08.2021. Оскільки, сума неповернутих коштів становить 31264,52 доларів США, 3% річних, що підлягає стягненню за невиконання зобов`язання в межах позовних вимог-12509,23 доларів США. За правилами частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позову у кримінальному провадженні, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір , з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним Банком ( 41,4787 грн. за 1 долар США) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 15140 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved