Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

В липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому, з урахування уточненої позовної заяви, зазначила, що вони мають повнолітню дочку [PERSON] [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час їхня дочка [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу, але\~добровільно її не надає. З огляду на це, позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] щомісячно аліментів на неї в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви та протягом всього періоду проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Житомирської спеціалізованої психіатричної МСЕК від 15 лютого 2023 року, [PERSON] з 30 січня 2023 року безтерміново встановлена друга група інвалідності (інвалідність з дитинства). У висновку\~лікарської комісії\~комунального некомерційного\~підприємства «Романівська\~лікарня» Романівської селищної ради від 18 червня 2024 року зазначено, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. З довідки про склад сім`ї Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] (позивачем у справі). Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою\~статті 16 ЦК України. За приписами статей\~3,\~4 ЦПК України\~захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Правовідносини у даній справі стосуються стягнення аліментів, зокрема, на утримання дружини, яка здійснює опіку над повнолітньою непрацездатною дочкою. При цьому, позовна заява містить посилання про наявність законних, на переконання позивача, підстав для стягнення аліментів на її утримання на підставі\~статті 88 СК України. Так, положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Відповідно до частини другої наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя. Для цілей Конвенції про права дитини 1989 року дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2017 року № 2249-VIII у\~тексті СК України слова «інвалід» та «дитина-інвалід» в усіх відмінках і числах замінено відповідно словами «особа з інвалідністю» та «дитина з інвалідністю» у відповідному відмінку і числі. Спільна дочка сторін [PERSON] [INFO] , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії та з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2018 року № 2249-VIII, є особою з інвалідністю з дитинства. За вищевикладених обставин, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою, має статус особи з інвалідністю з дитинства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання на підставі статті 88 СК України. Інших законодавчо визначених правових підстав для стягнення аліментів на утримання позивача, остання не заявляла та судом їх не встановлено.

Outcome: dismissed