Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»(далі за текстом - ТОВ «ФК «ЄАПБ») через представника Алієву Нурай звернулося до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 29 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №3938417, за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Відповідно до умов договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену в Особистому кабінеті та в кредитному договорі. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта. 27 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27062024, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №27062024 від 27 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №3938417 в сумі 55\~441 гривня 51 копійка, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9989 гривень 96 копійок, заборгованість за відсотками 45\~451 гривня 55 копійок. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала та не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первинного кредитора, ні на рахунки позивача. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №3938417 у вказаному розмірі та судові витрати. Позивач не забезпечив явку в судове засідання свого представника, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , судові повістки про виклик в судові засідання, призначені на 10 грудня 2024 року та на 25 березня 2025 року отримала особисто, про що свідчить наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр.55, 77), судову повістку про виклик в судове засідання, признчене на 06 лютого 2025 року, отримала особисто в приміщенні суду, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про вручення (арк.спр.65), інші повістки повернулися до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (арк.спр.63-64, 75-76). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (арк.спр.47). 10 грудня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 30 грудня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення судової повістки. 06 лютого 2025 року відкладено розгляд справи за заявою відповідача [PERSON] (арк.спр. 66-67). 25 лютого 2025 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення судової повістки. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на таке. Суд установив, що 29 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №3938417 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Р784» (29 серпня 2023 року о 19:28:53), відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним та виконати обов`язки передбачені договором (пункт 1.2 Договору) (арк.спр.5-14). Сума кредиту складає 10 000 гривень (п. 1.2 Договору), строк кредиту 360 днів (п. 1.3 Договору). Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 договору. Суму кредиту Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2 Договору). Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. п. 2.4, 2.5 Договору). Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.4.1 Договору). Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту (арк.спр.15-16). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №3938417 доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр.17-22). 27 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27062024, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (арк.спр.23-24), про що також був складений Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 27 червня 2024 року (арк.спр.25). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27062024 від 27 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №3938417 в сумі 55\~441 гривня 51 копійка, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9989 гривень 96 копійок, заборгованість за відсотками 45\~451 гривня 55 копійок (арк.спр.26). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за Кредитним договором №3938417 від 29 серпня 2023 року, станом на 30 вересня 2024 року заборгованість становить 55\~441 гривня 51 копійка, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9989 гривень 96 копійок, заборгованість за відсотками 45\~451 гривня 55 копійок (арк.спр.27). Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. За змістом положень пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Частина п`ята статті 5 вказаного Закону визначає, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та вказаного Закону. Згідно зі статтею 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом статті 1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі\~статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором №3938417 від 29 серпня 2023 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення\~частини першої\~статті 5Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також,\~відповідно до\~частин першої\~та другої\~статті 6Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що 29 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Кредитний договір №3938417. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами (одноразовим паролем). Умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, Таким чином, дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення з відповідачем кредитного договору. Водночас суд вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 10\~000 гривень первинним кредитором. Згідно з умовами договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 договору. Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі за текстом - Закон №996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до частини другої статті 9 Закону №996-XIV первинні\~та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом №996-XIV. Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №755/2284/16-ц. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16, від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15. На обґрунтування заявленої суми до стягнення з відповідача позивач надав суду розрахунок заборгованості, проте не надав жодного первинного або будь - якого іншого документа (платіжної інструкції, довідки про перерахування коштів за допомогою електронних платіжних систем), який би підтвердив факт перерахування відповідачу грошових коштів в розмірі, передбаченому договором позики, та отримання таких відповідачем. Позивач не заявляв в суді жодних клопотань про витребування доказів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних та достовірних доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, а тому відсутні підстави для стягнення коштів на користь позивача. Суд враховує також, що у випадку належної заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Розподіляючи судові витрати, суд зазначає таке. Згідно з частиною першою\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, суд покладає судові витрати, понесенні позивачем у виді сплаченого судового збору на останнього.

Outcome: dismissed