Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-25 00:00:00

в позові вказано: «…З 06 липня 2007року по даний час я, [PERSON] , зареєстрований та постійно проживаю разом зі своєю сім`єю у квартирі [ADDRESS] . Причиною звернення до суду є незаконна та безпідставна відмова Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради у приватизації мною житлового приміщення, а саме зазначеної мною квартири [ADDRESS] . Так 08.04.2024року через ЦНАП у м. Івано-Франківську мною було подано заяву про передачу у приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність квартиру [ADDRESS] . В даній заяві просив передати вказану квартиру у спільну часткову власність у рівних частках: 1. [PERSON] , [PERSON] , 3. [PERSON] , та визначити уповноваженим власником житла - [PERSON] . Факт прийняття Заяви від 8.04.2024року з додатками підтверджується штампом відповідного ЦНАП м. Івано-Франківськ за вхідним номером №884369 від 08.04.2024року, а також згідно опису справи № 884369 від 08.04.2024року, акту приймання-передачі документів ЦНАП м. Івано-Франківськ- термін виконання послуги 08.05.2024 року. Однак згідно відповіді Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради у приватизації мною житлового приміщення - квартири [ADDRESS] відмовлено через відсутність ордеру на житлове приміщення. Вважаю таку відмову необґрунтованою та безпідставною виходячи з наступного. Так згідно долучених до Заяви від 08.04.2024року документів було долучена ДОВІДКА від 22 травня 2018року видана КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» за №0207/3012 про те, що Договір найму на житлове приміщення на [PERSON] був втрачений при передачі з ЖЕО - 8 в КП «МІУК». [PERSON] , [INFO] , була квартиронаймачем квартири [ADDRESS] та була зареєстрована у вказаній квартирі з 01.07.2002 року, що підтверджується згідно Виписки №02-02/05838 з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім`ї КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», від 30 серпня 2018 року. Окрім [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] , - син; та [PERSON] , [INFO] , - онука. [PERSON] , [INFO] , - померла [INFO] , що підтверджується згідно Свідоцтва про смерть (Повторне) актовий запис №954 Серія IНМ № 269477 від 15.08.2018року. [PERSON] , [INFO] , була матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 08.10.1985 року Серія [NUMBER] , актовий запис №30…». Тому позивач просив суд зобов`язати Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради провести дії по приватизації житлового приміщення - квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] та його дочок [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за відсутності ордера на житлове приміщення, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та надав перед судом пояснення про те, що позивач з доньками законно вселився в квартиру, позивач має право на приватизацію; квартира не включена до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації; ордер є підставою вселення та припиняє свою дію після визначеного строку; договір найму втрачений при передачі з ЖЕО до МІУК. В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов та надала перед судом пояснення про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу через невиконання позивачем положення закону; такого характеру заяви подаються через Центр надання адміністративних послуг, але їх вирішення належить до компетенції департаменту; у відповіді вказано, що розгляд буде здійснено у разі подання ордеру або договору; копії ордеру та договору не були надані; пакет документів не було надано. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами. Факт проживання та правомірність підстав позивача на вселення та користування спірним житловим приміщенням відповідачем не заперечена. Позов виник з підстави відмови відповідача розглянути звернення позивача щодо приватизації житла за обставин не подання ордеру на вселення. 08.04.2024 позивач звернувся до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради з заявою про приватизацію житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. В постанові Верховного Суду у справі\~№ 344/12427/21 вказано, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Так само за змістом статті 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до пунктів 69,70,72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP від 11.12.1984 № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Отже в особи, яка звертається із заявою на про приватизацію житла не в усіх випадках є ордер чи його копія для надання до заяви і документів про приватизацію, оскільки його передбачено надати на ім`я наймача, який в різні періоди може вирішити питання про вселення членів сім`ї, або ж такі можуть з`явитися на основі народження. Відповідно до змісту прохальної частини позову позивач просив суд про зобов`язання відповідача розглянути його звернення за відсутності ордера на житлове приміщення. Таку можливість йому надано положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Тому позов заснований на відповідній правовій підставі та може бути задоволений. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved