Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, а саме просить стягнути з відповідача\~ стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №22032000138679 від 29.07.2019 року у розмірі 14\~257,70 грн., яка складається з: 7\~786,33 грн. залишок простроченого кредиту; 0,30 грн. залишок прострочених відсотків; 6\~471,07 грн. залишок прострочених комісій, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 29.07.2019\~року між\~АТ «Банк Кредит Дніпро»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000138679, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 9\~955,48 грн. строком на 24 місяців з оплатою процентів в розмірі 0,001 % річних за строкову заборгованість та в розмірі 56,0 % річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 29.07.2019 по 28.02.2020 в розмірі 7% від суми кредиту, з 29.09.2020 по 28.02.2020 5,5% від суми кредиту, з 29.08.2020 по 27.02.2021 4% від суми кредиту, з 28.02.2021 по 29.07.2021 2,25% від суми кредиту.\~АТ «Банк Кредит Дніпро»\~свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 9\~955,48 грн., встановленому договором, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 29.07.2019\~року по 11.07.2023 року. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 12.07.2023 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 14\~257,70 грн., яка складається з: 7\~786,33 грн. залишок простроченого кредиту; 0,30 грн. залишок прострочених відсотків; 6\~471,07 грн. залишок прострочених комісій. 12 липня 2023 року\~АТ «Банк Кредит Дніпро»\~та\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»\~уклали договір факторингу № 12/07/23 строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року. Згідно з витягом із реєстру боржників до договору факторингу № 12/07/23 від 12 липня 2023 року від\~АТ «Банк Кредит Дніпро»\~до\~ТОВ "ФК «ФК «Онлайн Фінанс»\~перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14\~257,705 грн. 06 березня 2024 року\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»\~та\~ТОВ «Юніт Капітал»\~уклали договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого,\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»\~\~відступило право грошової вимоги\~ТОВ «Юніт\~Капітал»\~до відповідача за кредитним договором. Згідно з реєстром боржників від 06 березня 2024 до договору факторингу № 06/03/24 від 06 березня 2024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14\~257,70 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження у судове засідання. Згідно із вимогами ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. Відповідно відповіді №790295 з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрована адреса [PERSON] , [INFO] [ADDRESS] . Представник позивача надав до суду клопотання, у якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Відповідачка клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надала, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,\~стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Судом встановлено, що 29.07.2019\~між\~АТ «Банк Кредит Дніпро»\~та [PERSON] укладено кредитний договір №22032000138679. За умовами вказаного кредитного договору, відповідачу було надано грошові кошти (кредит) в сумі 9\~955,48 грн. строком на 24 місяців з оплатою процентів в розмірі 0,001 % річних за строкову заборгованість та в розмірі 56,0 % річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 29.07.2019 по 28.02.2020 в розмірі 7% від суми кредиту, з 29.09.2020 по 28.02.2020 5,5% від суми кредиту, з 29.08.2020 по 27.02.2021 4% від суми кредиту, з 28.02.2021 по 29.07.2021 2,25% від суми кредиту. АТ «Банк Кредит Дніпро»\~свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 9\~955,48 грн., встановленому договором, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 29.07.2019\~року по 11.07.2023 року. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 12 липня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 14\~257,70 грн., яка складається з: 7\~786,33 грн. залишок простроченого кредиту; 0,30 грн. залишок прострочених відсотків; 6\~471,07 грн. залишок прострочених комісій. 12 липня 2023 року\~АТ «Банк Кредит Дніпро»\~та\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»\~уклали договір факторингу № 12/07/23 строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року. Згідно з витягом із реєстру боржників до договору факторингу N 12/07/23 від 12 липня 2023 року від\~АТ «Банк Кредит Дніпро»\~до\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»\~перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14\~257,70 грн. 06 березня 2024 року\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»\~та\~ТОВ «Юніт Капітал»\~уклали договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого,\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»\~відступило право грошової вимоги\~ТОВ «Юніт Капітал»\~до відповідача за кредитним договором. Згідно з реєстром боржників від 06 березня 2024 до договору факторингу № 06/03/24 від 06 березня 2024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14\~257,70 грн. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою\~статті 612 ЦК України\~визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша\~статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта\~статті 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі\~ст. 1047 ЦК України\~у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до\~ТОВ «Юніт\~Капітал»\~за кредитним договором № 22032000138679 від 29.07.2019\~року, укладеним між\~АТ «Банк Кредит Дніпро»\~та [PERSON] . Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за кредитним договором № 22032000138679 від 29.07.2019\~року, в добровільному порядку\~ТОВ «Юніт\~Капітал»\~не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 14\~257,70 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Щодо стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141\~ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України`заява № 19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі "Заїченко проти України" (п. 131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічний правовий висновок викладено в\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Згідно із пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI\~(далі -\~Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Відповідно до положень\~ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно\~ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 3ст. 141\~ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в постанові 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій\~статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. Судом встановлено, на підтвердження витрат на правничу допомогу, представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05 липня 2024 року укладений між\~ТОВ «Юніт Капітал»\~та\~Адвокатським бюро "Тараненко та партнери"; додаткову угода № 1 до договору про надання правової №06032024 від 06.03.2024 року; протокол погодження вартості послуг; акт прийому-передачі наданих послуг від 05 липня 2024 року, згідно якого позивач отримав від\~АБ "Тараненко та партнери"\~послуги вартістю 4500,00 грн. Поряд з цим, суд не може розділити та погодитися із зазначеним розміром витрат на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача в жодне судове засідання не з`явився, на адресу суду скеровано заяву про розгляд справи без його участі. Затрачений адвокатом час на підготовку позовної заяви не відповідає зазначеній вартості послуг наданих адвокатом. Враховуючи категорію справи, її незначну складність, сталість судової практики по даній категорії спорів, відсутність відзиву, обсяги матеріалів справи, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн. не є логічним, співмірним та справедливим. Стягнення з відповідача компенсації за правничу допомогу в такому розмірі не відповідало б принципу справедливості, а тому суд вважає необхідним зменшити компенсацію до суми в розмірі 2\~500,00 грн., що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги та її реальній складності. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 442,40 грн.

Outcome: approved