Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі), в якому просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] у зв`язку з не проживанням у ній понад один рік без поважних причин. Свої позовні вимоги мотивував тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності йому, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] вселилася і зареєструвалася у квартирі [ADDRESS] 31 травня 2005 року як дружина його сина [PERSON] . Після народження у подружжя дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , усі вони також були зареєстровані у вказаній квартирі і проживали в одній із жилих кімнат цієї квартири. Непорозуміння з сином і членами його сім`ї розпочалися після того, як син з невісткою відмовилися брати участь у витратах на утримання квартири, внаслідок чого утворилася чимала заборгованість, яка лягла на його плечі як уповноваженого власника квартири, на якого були відкриті особові рахунки у підприємствах по наданню комунальних послуг і ОСББ «Дубенська, 44». Із збільшенням заборгованості і виникнення на її ґрунті неприязних відносин з невісткою, напруга між іншими співвласниками квартири і сім`єю сина збільшувалася, до розв`язання конфліктів уже були задіяні органи поліції і суду, особливо після того як стало відомо про купівлю ними житлового будинку в с. Корнин Рівненського району Рівненської області. В 2021 році син з сім`єю залишив квартиру [ADDRESS] і переїхав проживати у придбаний і відремонтований будинок по [ADDRESS] , і з того часу ні він, ні інші члени його сім`ї у квартирі не проживають, їхніх речей у квартирі немає. Однак, незважаючи на не проживання протягом трьох років у квартирі, зніматися з реєстрації у ній в добровільному порядку син з невісткою та дітьми не бажають. Натомість, реєстрація місця проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] і чотирьох членів його сім`ї порушує його право власності на квартиру, оскільки накладає на нього додаткові обов`язки по її утриманню, оплаті комунальних послуг. Він з дружиною є пенсіонерами за віком, часто потребують коштів на лікування, у зв`язку з чим комунальні послуги ними сплачуються частково, наслідком чого є отримання на його ім`я неодноразових претензій комунальних підприємств і організацій, заяв про видачу судового наказу і позовів про стягнення боргу. [PERSON] , як співвласник квартири, не дає своєї згоди на зняття дружини та дітей із зареєстрованого місця проживання у цій квартирі, і незважаючи на те, що інші співвласники [PERSON] і [PERSON] таку згоду надали, він не має правових підстав зняти з реєстрації у квартирі [PERSON] як її співвласника і можливості зняти [PERSON] і дітей із зареєстрованого місця проживання у квартирі без його згоди. Тому, враховуючи, що відповідачі не проживають у квартирі з 2021 року, тобто понад один рік, у зв`язку з переїздом на інше місце постійного проживання, на підставі ст. 405 ЦК України вони втратили право на користування цим житлом. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали з мотивів у ньому наведених, просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, оскільки [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . [PERSON] є його дружиною, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є його дітьми. [PERSON] вселялася у вказане житло на правах члена сім`ї за згодою всіх співвласників: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Відповідно реєстрація дітей відбувалася по місцю реєстрації батьків. Відтак право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку При цьому, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. У своїх заявах позивач та треті особи на його стороні стверджують, що підставою для звернення до суду з вказаними позовними вимогами стала та обставина, що [PERSON] та члени його сім`ї не беруть участі в оплаті комунальних послуг, що призвело до утворення значної заборгованості. Така позиція інших співвласників квартири не підтверджує порушення прав позивача, а свідчить про намір поліпшити за рахунок відповідачів свій фінансовий стан, що не відповідає предмету позову, а є неналежним способом захисту своїх прав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується її розпискою. 04 березня 2025 року [PERSON] подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, оскільки у зв`язку з боргами по квартирі вона змушена підробляти і не може постійно відпрошуватись з роботи. Також, вказала, що підтримує позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Квартира [ADDRESS] належить їй на праві спільної сумісної власності з чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] і дочкою [PERSON] . Її син [PERSON] з сім`єю дійсно не проживає у цій квартирі більше трьох років, оскільки в 2021 році разом з сім`єю у складі дружини [PERSON] і трьох неповнолітніх дітей переїхав проживати в с. Корнин Рівненського району Рівненської області у власний будинок. З того часу ні син, ні жоден член його сім`ї у квартирі не проживає, їхніх речей у квартирі не має, однак вони залишаються бути зареєстрованими у цій квартирі, що є перешкодою для володіння і розпорядження квартирою для інших співвласників. Добровільно зніматися з реєстрації в квартирі син з дружиною та дітьми з невідомої причини не бажає. При цьому, з моменту вселення у квартиру невістки сім`я сина категорично відмовлялася брати участь у витратах на неї, незважаючи на те, що невістка працювала, а син їздив на заробітки за кордон. Саме їхні дії призвели до великої заборгованості по квартплаті і комунальних послугах, які вона з чоловіком не мали можливості сплачувати і сплачують дотепер без допомоги сина і невістки. Наскільки їй відомо, сім`я сина, окрім придбання власного будинку, має можливість на придбання нового автомобіля для невістки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання. 10 січня 2025 року [PERSON] подала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність. Також, вказала, що підтримує позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності її батькам [PERSON] та [PERSON] , її братові [PERSON] та їй. Її брат [PERSON] не проживає у цій квартирі більше трьох років, оскільки в 2021 році разом з сім`єю у складі дружини і трьох неповнолітніх дітей переїхав проживати у власний будинок по [ADDRESS] . З того часу ніхто з членів сім`ї брата у квартирі не проживає, їхніх речей у квартирі не має, при цьому ні брат, ні члени його сім`ї зніматися з реєстрації у ній в добровільному порядку не хочуть, що ставить батьків у складне фінансове становище. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою. 25 березня 2025 року представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради Перетятко С.М. подала заяву, в якій просила судове засідання проводити без її участі, висновок органу опіки та піклування підтримує та просить винести рішення враховуючи інтереси малолітній дітей. Разом з позовною заявою позивач подав заяви про залучення третіх осіб, які ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 грудня 2024 року задоволені. Заслухавши позивача та представників сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27 листопада 1998 року. В даній квартирі зареєстровано, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що слідує з Довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 16 жовтня 2024 року №27646. Згідно Акту, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації не проживають впродовж трьох років. Також, як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №395380074 від 18 вересня 2024 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , щодо вказаного об`єкту нерухомого майна зареєстровано іпотеку та обтяження у виді заборони на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки №747 від 21 липня 2021 року, укладеного з АТ АКБ «Львів». Згідно відповіді Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Корнинської сільської ради від 04 жовтня 2024 року №146/01-13 відомості про зареєстрованих у житловому будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , відсутні в Реєстрі територіальної громади. Згідно відповіді Корнинського ліцею імені [PERSON] від 07 жовтня 2024 року №65 у вказаному ліцеї з 01 вересня 2021 року навчаються [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Інформацією про фактичне місце проживання дітей ліцей не володіє. Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19 лютого 2025 року №08-01-340/25 в помешканні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , після одруження з [PERSON] була зареєстрована [PERSON] . Після народження у подружжя дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , вони були зареєстровані за місцем фактичного проживання та реєстрації батьків. Спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради було обстежено вказане помешкання та встановлено, що житло розміщене на 4 поверсі десятиповерхового будинку, складається з 3 кімнат, житловою площею 39,3 кв. м.; загальною площею 66,6 кв. м. Умови проживання задовільні, квартира потребує ремонту. З`ясовано, що в даній квартирі подружжя [PERSON] та [PERSON] з дітьми не проживає. Зі слів співвласника квартири [PERSON] існує значна заборгованість по оплаті комунальних послуг за квартиру, яка виникла з часу проживання сина з невісткою. Службою у справах дітей Рівненського міськвиконкому було направлено лист до Служби у справах дітей Корнинської сільської ради з метою обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] та з`ясування їхньої думки щодо спору про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Службою у справах дітей Корнинської сільської ради обстежено умови проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що житло розмішене на 2 поверсі двоповерхового будинку, складається із 3 кімнат, 2 ванних кімнат, 2 коридорів та кухні-студії. Сім`я проживає в новозбудованому котеджі, в будинку наявне водопостачання, газопостачання, електрика. Наявні меблі, побутова техніка. Будинок знаходиться в стадії ремонту. [PERSON] надала пояснення, в яких вказала, що їхня сім`я до вересня 2021 року проживала разом із родичами чоловіка (батьками, сестрою та племінниками) в квартирі за адресою: [ADDRESS] . В 2019 році їм вдалося придбати житло (новобудову) під розтермінування коштів у забудовника в селі Корнин Рівненського району Рівненської області. В 2021 році вони взяли кредит в банку під заставу цього ж житла та розрахувалися із забудовником, хоча ще потрібно було робити ремонт. Мали бажання та потребу проживати в цій квартирі та продовжувати робити ремонт в придбаному житлі. Після цього почалися конфлікти, безпідставні виклики правоохоронних органів та непорозуміння із [PERSON] . В зв`язку з чим вона з дітьми змушені були виселитися із квартири в с. Корнин Рівненського району Рівненської області. Стверджує, що з 2012 року користувалися пільгою багатодітної сім`ї та комунальні платежі автоматично покривалися певним органом. [PERSON] надала заяву-відповідь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» від 14 січня 2025 року №363/0-18/22, якою банк «Львів» заперечує щодо реєстрації неповнолітніх дітей у наступній нерухомості: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що є предметом Договору іпотеки від 21 липня 2021 року, посвідченого Червук О.В. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за реєстровим номером 747. В зв`язку з цим вона та її чоловік заперечують щодо їхнього зняття з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради рекомендує Рівненському міському суду Рівненської області розглядати цивільну справу та приймати рішення у ній в межах існуючих документів і доводів, які перебувають у матеріалах справах. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною першою, другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Разом з тим, згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону чи рішення суду. У разі виникнення спору між власником і членами його сім`ї суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. 406 ЦК. Сервітут може бути припинений за рішенням суду з підстав припинення обставин, що були підставою для встановлення сервітуту, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений і в інших випадках, передбачених законом. Згідно частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Законодавче визначення поняття сім`ї встановлено у статті 3 СК України та передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено і жодною із сторін не заперечується, що відповідач [PERSON] є дружиною [PERSON] , який є співвласником квартири [ADDRESS] , а відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є їхніми неповнолітніми дітьми. Таким чином, відповідачі, будучи членами сім`ї співвласника житла [PERSON] , набули сервітутне право користування вказаним житлом. За позицією [PERSON] відповідачі втратили право користування вказаним житлом, оскільки більше року не проживають у квартирі [ADDRESS] . В якості правової підстави позову [PERSON] посилається на частину другу статті 405 ЦК України, згідно якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, положення частини другої статті 405 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, оскільки врегульовують питання втрати користування житловим приміщенням виключно між членами сім`ї. В даному випадку відповідачі є членами сім`ї [PERSON] , який є співвласником квартири [ADDRESS] . При цьому, в межах даної справи [PERSON] вимог щодо захисту його прав шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не заявлялося, а навпаки представник [PERSON] [PERSON] заперечував щодо задоволення вказаного позову. Суд врахує доводи позивача щодо непорушності його права власності на квартиру та зазначає, що вказане право захищено наведеними вище положеннями Цивільного кодексу України та статтею Першою протоколу Конвенції, де об`єднані всі права фізичної особи, що містять майнову цінність. Зокрема, Конвенцією закладений принцип мирного володіння майном, визначено умови та критерії обмеження і позбавлення права власності, а також право держави контролювати використання майна в загальних інтересах. Найбільша вимога цієї норми встановлює, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним, а також має забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Разом з тим суд зазначає, що встановлене ч. 1 ст. 405 ЦК України сервітутне право відповідачів на користування житловим приміщенням, як членів сім`ї іншого співвласника квартири, не є порушенням права власності позивача. Отже, враховуючи, що предметом позову є вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування всією квартирою, яка на праві спільної сумісної власності належить позивачу [PERSON] разом з третіми особами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , натомість інші співвласники аналогічних вимог не заявляли, а [PERSON] позов не визнає і заперечує щодо його задоволення, тому підстави для задоволення позову відсутні. Щодо посилання позивача на порушення його прав внаслідок здійснення надмірних витрат по утриманню житлового приміщення, то суд зазначає, що наявність завищеної плати за комунальні послуги внаслідок того, що у належному позивачу на праві спільної сумісної власності житловому приміщенні зареєстровані інші особи, є недостатнім обґрунтуванням для позбавлення цих осіб права користування житлом (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 643/13254/18). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed