Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 15.10.2024 року № 7, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») заборгованість за кредитним договором про надання кредиту від 28.04.2024 року № 291547-КС-005 в сумі 111 054,84 грн., з яких: 42 604,08 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 68 450,76 грн. - сума прострочених платежів по процентах, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що шляхом обміну електронними повідомленнями, після акцептування [PERSON] пропозиції ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», сторонами 28.04.2024 року укладено електронний договір про надання кредиту № 291547-КС-005 (далі - Договір № 291547-КС-005), який відповідачем підписано з використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 40 000 грн., шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. У подальшому, шляхом обміну електронними повідомленнями 08.06.2024 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 291547-КС-005, відповідно до умов якої відповідачу додатково надано кредит у розмірі 13 000 грн. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 291547-КС-005 належним чином не виконав, лише частково сплативши кошти в розмірі 45 346,49 грн., як наслідок, станом на 26.11.2024 року виникла заборгованість у сумі 111 054,84 грн., з яких: 42 604,08 грн. - сума прострочених платежів за тілом кредиту, 68 450,76 грн. - сума прострочених платежів за процентам, про стягнення якої з подано позов. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву за змістом якого просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Доводи [PERSON] мотивовані тим, що наданий представником позивача Договір № 291547-КС-005 не є належним доказом його договірних відносин з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», зокрема погодження ним кредитних умов, оскільки не містить його підпису та не відповідає вимогам ст.ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Також вказано, що матеріали справи не містять жодного достатнього, належного та допустимого доказу перерахування ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на його користь суми позики, оскільки інформаційні довідки та розрахунки позивача не є належними первинними або платіжними документами. Окрім цього зазначено, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 68 450,76 грн. є неспіврозмірною кредиту в розмірі 42 604,08 грн., не відповідає передбаченим ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, внаслідок дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тож просив зменшити розмір відсотків щонайменше до розміру залишку заборгованості за тілом кредиту - 42 604,08 грн. Представником позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 20.11.2024 року № 15, надано до суду додаткові пояснення за змістом яких без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу відповідача на сайт позивача за допомогою логіна та паролю особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. Також вказано, що презумпція правомірності правочину, закріплена в ст. 204 ЦК України, передбачає, що вчинений правочин вважається правомірним (породжує, змінює або припиняє права та обов`язки) доки ця презумпція не буде спростована, зокрема судовим рішенням. Невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватись на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства, оскільки саме по собі відступлення сторонами від положень законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність зміну правочину вимогам законодавства, а також моральним засадам суспільства. Представник позивача в судові засідання не з`явився, за змістом позовної заяви та поданих клопотань просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, у судові засідання неодноразово не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв та клопотань від його імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що відсутні достатні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва, виданого 25.05.2020 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» зареєстровано як фінансова установа. Відповідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 11.05.2017 року № 1593 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних послуг), а саме на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Національним банком України 14.03.2024 року переоформлено ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних послуг), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит, що підтверджується відповідним листом Національним банком України та витягом із Державного реєстру фінансових установ. 10.03.2024 року сторонами в електронній формі укладено договір про надання кредиту № 291547-КС-004 (далі - Договір № 291547-КС-004) за умовами якого [PERSON] отримав від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в якості кредиту грошові кошти в розмірі 19 000 грн. строком на 24 тижні, тобто до 25.08.2024 року, зі сплатою комісії за його надання в розмірі 2 850 грн. та процентів за користування кредитом в розмірі 1,15159869% в день. Відповідно до довідки ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» від 28.01.2025 року відповідачем в повному обсязі виконано своїх зобов`язання за Договором № 291547-КС-004. 28.04.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] дистанційно в електронній формі шляхом погодження відповідачем пропозиції фінансової установи та заповнення анкети клієнти, укладено Договір № 291547-КС-005, який [PERSON] підписано з використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 40 000 грн., строком на 24 тижнів, а останній зобов`язався сплатити одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 6 000 грн., повернути кредит до 13.10.2024 року та сплатити проценти за користування кредитом за зниженою та/чи стандартною процентною ставкою розмір яких становить 1,15082147%/1,5% в день від залишку неповернутого кредиту, відповідно, та вказано орієнтовну загальна вартість наданого кредиту - 118 577,67 грн. Відповідно до змісту умов п.п. 3.2, 3.2.1-3.2.3 Договору № 291547-КС-005 упродовж строку (терміну) кредитування проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору. Проценти за користування кредитом нараховуються за зниженою процентною ставкою в разі дотримання позичальником договірних умов у частині погашення кредиту згідно погодженого сторонами графіку платежів чи в разі дострокового повернення суми кредиту. В разі не повернення позичальником кредиту згідно погодженого графіку та виникнення прострочки понад семи календарних днів, то з восьмого календарного дня нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою, яка діє до закінчення строку дії Договору. Відповідно до п. 3.5 Договору № 291547-КС-005 у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору. Згідно п. 4.2.3 Договору № 291547-КС-005 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору. За змістом п.п. 7.4, 7.4.2 Договору № 291547-КС-005 позичальник підписанням даного договору, крім іншого, підтверджує, що вказані ним у розділі 8 даного договору номер телефону та банківська платіжна картка належать виключно йому, та він безперешкодно використовує їх. Між сторонами 08.06.2024 року дистанційно в електронній формі погоджено умови додаткової угоди № 1 до Договору № 291547-КС-005, яку [PERSON] підписано з використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якої станом на 08.06.2024 року сума неповернутого кредиту за Договором № 291547-КС-005 становить 39 323,86 грн. та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» додатково надав відповідачу кредит у розмірі 13 000 грн., а відповідач зобов`язався сплатити одноразово комісію за надання додаткової суми кредиту в розмірі 1 950 грн., та повернути збільшений кредит у строки та на умовах, визначених Договором № 291547-КС-005. Відповідно до змісту анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи http://my.tpozyka.com) [PERSON] у ній, крім іншого, вказано номер банківської картки для перерахунку коштів - [NUMBER] . Послідовність дій [PERSON] 28.04.2024 року та 08.06.2024 року як клієнта ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача на сайті www.my.tpozyka.com під час укладення Договору № 291547-КС-005 та додаткової угоди № 1 до нього відображено у відповідних візуальних формах, долучених представником позивача до позовної заяви. Факт перерахування 28.04.2024 року та 08.06.2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку № [NUMBER] грошових коштів в розмірі 40 000 грн. («перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 291547-КС-005 від 28.04.2024 без ПДВ») та 13 000 грн. (платежу «перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. Дод. угоди від 08.06.2024 до кредитного дог. № 291547-КС-005 від 28.04.2024 без ПДВ», відповідно, підтверджується виписками з карткового рахунку № [NUMBER] , відкрито АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , та інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» від 02.12.2024 року №№ 141/12, 296/12. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 291547-КС-005 [PERSON] 28.04.2024 року надано кредитні кошти в розмірі 40 000 грн. та 08.06.2024 року - 13 000 грн., та за період часу з 28.04.2024 року по 14.07.2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» нараховувались відсотки за зниженою процентною ставкою 1,15082147% в день від суми неповернутого кредиту, а за період часу з 15.07.2024 року по 13.10.2024 року - за стандартною процентною ставкою 1,5% в день від суми неповернутого кредиту. Загальна сума нарахованих ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» відсотків за період кредитування становить 95 451,33 грн. та 7 950 грн. комісії. [PERSON] на виконання своїх зобов`язань за Договором № 291547-КС-005 та додатковою угодою № 1 до нього сплачено на користь позивача грошові кошти в сумі 45 346,49 грн. (12.05.2024 року - 8 670 грн., 26.05.2024 року - 8 670 грн., 08.06.2024 року - 8 670 грн., 11.06.2024 року - 8 000 грн., 12.06.2024 року - 2 014,52 грн., 23.06.2024 року - 9 321,97 грн.), з яких 10 395,92 грн. зараховано як оплату за кредитом, 27 000,57 грн. - як оплату відсотків, 7 950 грн. - як оплату комісії. Таким чином, станом 26.11.2024 року залишок заборгованості [PERSON] за Договором № 291547-КС-005 та додатковою угодою № 1 становив 111 054,84 грн., з яких: 42 604,08 грн. - за неповернутим тілом кредиту, 68 450,76 грн. - за несплаченими відсотками. Факт сплати [PERSON] вищевказаних грошових коштів на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підтверджується роздруківками квитанцій платіжного сервісу «Platon» від 12.05.2024 року № 41553-80153-35733, від 26.05.2024 року № 41675-19755-48084, від 08.06.2024 року № 41783-71875-31614, від 11.06.2024 року № 41813-91028-04404, від 11.06.2024 року № 41813-96765-94824, від 23.06.2024 року № 41917-45382-36303. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 28.04.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 291547-КС-005 на підставі якого останнім отримано в якості кредиту грошові кошти в розмірі 40 000 грн. строком на 24 тижнів, тобто до 13.10.2024 року, зі сплатою одноразової комісії за його надання в розмірі 6 000 грн. та процентів за зниженою процентною ставкою в розмірі 1,15082147% в день від залишку неповернутого кредиту, в разі повернення кредиту відповідно до узгоджено графіку платежів, або за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,5% в день від залишку неповернутого кредиту, а 08.06.2024 року сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 291547-КС-005 на підставі якої відповідач додатково отримав кредит у розмірі 13 000 грн., зі сплатою одноразової комісії за його надання в розмірі 1 950 грн., без зміни інших умов, визначених Договором № 291547-КС-00. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 291547-КС-005 та додаткової угоди № 1 до нього належним чином та в повному обсязі не виконано, як наслідок, його заборгованість перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» станом як на 13.10.2024 року, так і на 26.11.2024 року, становила 111 054,84 грн., з яких: 42 604,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 68 450,76 грн. - заборгованість за відсотками. Відомості про те, що відповідач на час розгляду справи виконав свої зобов`язань за Договором № 291547-КС-005 перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в суду відсутні, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення суми боргу з відповідача на користь позивача. Доводи відповідача про те, що умови Договір № 291547-КС-005 не є належним доказом його договірних відносин з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», зокрема погодження ним кредитних умов, оскільки не містить його підпису та не відповідає вимогам ст.ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та наданим стороною позивача доказам, оскільки надані примірники прийняття (акцепту) пропозиції укласти Договір № 291547-КС-005, та прийняття (акцепту) пропозиції щодо укладення додаткової угоди № 1 до Договору № 291547-КС-005, паспорту споживчого кредиту, Договору № 291547-КС-005 та додаткової угоди № 1 до Договору № 291547-КС-005 містять відомості про їх підписання [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. При цьому, відповідачем не надано суду будь-якого іншого примірника договору, укладеного з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», на підставі якого ним 28.04.2024 року отримано грошові кошти в розмірі 40 000 грн., та 08.06.2024 року - 13 000 грн. Також спростовуються дослідженими матеріалами справи доводи відповідача про відсутність достатніх, належних та допустимих доказів перерахування ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на його користь суми позики, оскільки окрім інформаційних довідок та розрахунку позивача, виконання ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» своїх зобов`язань за Договором № 291547-КС-005 та додаткової угоди № 1 до нього підтверджується виписками з карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] . Водночас доводи [PERSON] , викладені у відзиві на позовну заяву, є очевидно взаємосуперечливими, оскільки заперечуючи факт надання йому ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в якості кредиту грошових коштів, одночасно просить зменшити йому розмір відсотків нарахованих за використання кредитних коштів щонайменше до залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 42 604,08 грн. Оцінюючи доводи відповідача про те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 68 450,76 грн. є неспіврозмірною кредиту в розмірі 42 604,08 грн., що суперечить передбаченим ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, внаслідок дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд враховує наступне. Відповідно до змісту п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими, крім іншого, є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. За змістом ч.ч. 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Положеннями ч. 1 ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно змісту ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Приписами ч. 7 ст. 11, ч.ч. 5, 7 ст. 12, ч. 3 ст. 16, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що нікчемними є такі договірні умови в сфері споживчого кредитування - умова договору про надання споживачеві пропозицій про зміну зазначених умов договору іншим чином, ніж таким, що дає можливість встановити дату відправлення повідомлення; умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом України «Про споживче кредитування»; договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»; умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку; умова договору про споживчий кредит, що передбачає сплату споживачем будь-якої плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту; договір, спрямований на врегулювання простроченої заборгованості, укладений кредитодавцем, новим кредитором з юридичною особою, яка не включена до реєстру колекторських компаній. З огляду на вказане, суд вважає, що відповідач 28.04.2024 року, не маючи жодних обмежень щодо вільного вибору банківської чи фінансової установи для отримання кредитних коштів, вже отримавши 10.03.2024 року від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредитні кошти в розмірі 19 000 грн. на підставі Договору № 291547-КС-004, діючи свідомо, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився із запропонованими позивачем умовами отримання кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, та дистанційно з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав Договір № 291547-КС-005 на підставі якого отримав кредитні кошти в розмірі 40 000 грн., а в подальшому упродовж 14-денного строку не реалізував право на відмову від цього договору, натомість 08.06.2024 року дистанційно з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав додаткову угоду № 1 до Договору № 291547-КС-005 на підставі якої додатково отримав від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредитні кошти в розмірі 13 000 грн., а також 12.05.2024 року, 26.05.2024 року, 08.06.2024 року, 11.06.2024 року, 12.06.2024 року та 23.06.2024 року сплачував кошти на погашення заборгованості. При цьому, суду не надано доказів того, що відповідач звертався до позивача з приводу роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації з приводу неможливості належного виконання зобов`язань, а також заявляв претензії позивачу чи з метою захисту свого порушеного права як споживача фінансових послуг зверталась до суду з позовом про визнання недійними окремих умов Договору № 291547-КС-005, в силу їх несправедливості. Крім того, відповідач обмежився зазначенням у відзиві на позовну заяву доводів щодо несправедливості умов Договору № 291547-КС-005 в частині нарахованих процентів за користування кредитними коштами, водночас в межах розгляду даної справи не звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійними цих умов Договору № 291547-КС-005, що позбавляє можливості суд визнати їх недійсними, так як їх нікчемність законом не встановлена. Також відповідачем не надано як доказів про те, що в розрахунку заборгованості, наданому представником позивача, не враховано хоча б 1 платіж, зроблений ним на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на виконання умов Договору № 291547-КС-005. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення розміру заборгованості за простроченими процентами, нарахованої ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за Договором № 291547-КС-005, суд вважає, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.03.2020 року в справі № 902/417/18, на які посилається [PERSON] , не є релевантними, оскільки обставини даної справи є відмінними від спірних взаємовідносин сторін, які встановлені судом, а проценти в сумі 68 450,76 грн., про стягнення яких позивачем заявлено вимогу, мають не компенсаторний характер, оскільки нараховані відповідно до ст. 1048 ЦК України за фактичне користування кредитними коштами в межах строку дії Договору № 291547-КС-005, а не на підставі ст. 625 ЦК України як вид відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. З огляду на вказане, враховуючи відсутність підстав для зменшення судом розміру заборгованості за простроченими процентами за Договором № 466854-КС-002, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., що підтверджується роздруківкою платіжної інструкції АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 16.12.2024 року № 8967, оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved