Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У січня 2025 року до суду надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5847-2866-2 від 24.01.2024 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 42 750 (сорок дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, що нараховані за період з 24.01.2024 по 31.12.2024 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №5847-2866-2 від 24.01.2024 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн., строком на 365 днів (до 23.01.2025 року), шляхом переказу на належну позичальнику платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі інтернет та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Починаючи з 12.02.2024 року відповідачка має обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак в порушення зобов`язань не сплачує її. Відповідачка своєчасно не сплатила нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, починаючи з 24.01.2024 року. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідачки за кредитним договором по нарахованим та несплаченим процентам станом на 31.12.2024 року становить 42750,00 грн. за період з 24.01.2024 по 31.12.2024 року, які нараховані відповідно до умов Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та графіку платежів. За таких підстав позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором №5847-2866-2 від 24.01.2024 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 42 750 (сорок дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, що нараховані за період з 24.01.2024 по 31.12.2024 року, а також судові витрати у розмірі 2422, 40 грн судового збору та 10000,00 грн витрат на правову допомогу. Одночасно із позовною заявою предтавник позивача - Руденко В.В. подав клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 15 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року, клопотання про витребуванн доказів судом задоволено, та витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію по платіжній картці, яка емітована на ім`я [PERSON] , та виписку по руху коштів. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Представник ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» у судове засідання не з`явився. Скерував до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. У випадку неявки в судове засідання відповідачки проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка в судове засідання з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. За частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України). Фактичні обставини справи, встановлені судом. 24 січня 2024 року між між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] укладно кредитний договір №5847-2866-2 (а.с.12-18). Відповідно до умов вказаного Договору, ТОВ «ФК «Процент» надало відповідачці кредит у розмірі 5 000 грн, строком на 365 днів на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язалася повернути його та сплатити проценти за користування кредитом (пункт 1.1. Договору). Відповідно до пункту 1.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом становить - 2,5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка - 912,5%) користування кредитом. Кредитний договір укладений у електронному виді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет, для чого відповідачка пройшла ідентифікацію та верифікацію, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, пілписала Кредитний договір, електронним підписом одноразовим ідентифікатором - [NUMBER], надісланим на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с.17). Згідно з пунктом 1.7. Договору, Ттовариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Відповідно до інформації наданої АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 13 лютого 2025 року про витребування доказів, на ім`я « [PERSON] » в банку емітовано картку № [NUMBER] . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] : [NUMBER] . Копією квитанції №730234969 від 24.01.2024 підтверджується перерахування грошових коштів в сумі 5000,00 грн за Договором 5847-2866-2 від 24.01.2024 на умовах фінансового кредиту (а.с.19). [PERSON] зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними відповідно до умов Договору, але в процесі користування кредитними коштами остання у порушення умов Договору не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Відтак, згідно з наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №5847-2866 -2 від 24.01.2024, з 24.01.2024 року по 31.12.2024, заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 47750,00 грн., з яких 5 000,00 грн - строкова заборгованість за сумою кредиту, та 42750,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (а.с.20-24). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ствтті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію`визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання чатсини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено астиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 24 січня 2024 року між сторонами укладено кредитний договір у електронній формі №5847-2866-2. [PERSON] , у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку, також погоджено із позивачем та підписано одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]» таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №5847-2866-2 від 24.01.2024. Відповідно до змісту Таблиці сторонами визначено розмір кредиту, дати здійснення обов`язкових платежів, кількість днів у розрахунковому періоді, а також суми платежів у них, із зазначенням процентів за користування кредитом та кінцевої суми до повернення, що співпадає із розрахунком здійсненим позивачем. За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів, які були перераховані , що відтверджується квитанцією №730234969 від 24.01.2024. Разом з тим, [PERSON] порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості, за період з 24.01.2024 по 31.12.2024 у відповідачки перед позивачем утворилась за несплаченими процентами в сумі 42 750,00 грн. Відповідачкою не надано суду будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими позивачем доказами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» підлягає стягненню 42 750,00 грн. процентів, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором 5847-2866-2 від 24.01.2024. Щодо розподілу судових витрат. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ФОП Руденко К.В. , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Руденко К.В., довіреність від 03.06.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 24.07.2024 року до договору про надання юридичних послуг № 7 від 27.11.2024, витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №7 від 27.11.2024 року, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів (а.с. 48-52) . На підтвердження сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. позивачем надано платіжну інструкцію від 09.01.2025 року С11 (а.с.9). У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved