Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

ТОВ «Експрес Страхування» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 20.08.2024 року о 15.20 год. [PERSON] ухилилась від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своєї дитини - [PERSON] , [INFO] , яка взяла автомобіль матері марки Ford Focus державний номерний знак [NUMBER] та сівши за кермо скоїла ДТП по вул.Січеславська в м.П`ятихатки з автомобілем ЗАЗ Forza державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , тобто вчинила дії, відповідальність за які передбачені ст.124, ч.2 ст.126 КУпАП, однак не досягла віку, з якого настає адміністративна відповідальність, таким чином до адміністративної відповідальності притягнуто [PERSON] за ч. 1 ст.184 КУпАП. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. У зв`язку з чим відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, [PERSON] є особою відповідальною за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. На час скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди між ТДВ «Експрес страхування» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221001737. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не була відшкодована [PERSON] потерпілій особі. У зв`язку з настанням вищезазначеної події, потерпілому у межах страхової суми, що була чинною на день настання події, ТДВ «Експрес страхування» відшкодувало потерпілій особі вартість матеріального збитку у розмірі 38260,08 грн.. У зв`язку з чим, в порядку ст.1191 ЦК України просять стягнути з [PERSON] на їх користь в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 38260,08 грн. Позивач ТДВ «Експрес страхування» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити/а.с.90-91/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі /а.с. 92/. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.08.2024 року о 15.20 год. [PERSON] ухилилась від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своєї дитини - [PERSON] , [INFO] , яка взяла автомобіль матері марки Ford Focus державний номерний знак [NUMBER] та сівши за кермо скоїла ДТП по вул.Січеславська в м.П`ятихатки з автомобілем ЗАЗ Forza державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , тобто вчинила дії, відповідальність за які передбачені ст.124, ч.2 ст.126 КУпАП, однак не досягла віку, з якого настає адміністративна відповідальність, таким чином до адміністративної відповідальності притягується [PERSON] за ч. 1 ст.184 КУпАП, в зв`язку з ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП/а.с.24/. 19 травня 2024 року між товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Ford C-MAX державний номерний знак [NUMBER] /а.с.19/. Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобі страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 160 000 грн., розмір франшизи становить 3200 грн.. 21.08.2024 року [PERSON] звернувся до ТДВ «Експрес страхування» з заявою про страхове відшкодування по факту ДТП, яке відбулося 20.08.2024 року о 15.20 год. в м. П`ятихатки Кам`янського району Дніпропетровської області /а.с. 68/. Відповідно до звіту № 5021 з оцінки КТЗ автомобіля ЗАЗ Forza державний номерний знак [NUMBER] МВ вартість матеріальних збитків становить 37460,08 грн. /а.с. 32-67/. Відповіно до платіжної інструкції № 68822017 від 18.10.2024 року ТОВ «Експрес страхування» сплачено [PERSON] 38260,08 грн. /а.с. 74/. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст.1166 ЦК України). В порядку ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ст.1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настє цивільно-правовіа відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц роз`яснено, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і в Постановах від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц, від 24 лютого 2020 року у справі № 707/2727/18 та інших, що свідчить про усталену судову практику у таких правовідносинах. З наведених обставин справи вбачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 20 серпня 2024 року за участю автомобіля марки Ford Focus державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля ЗАЗ Forza державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Вина у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлена судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача, тому доведенню в рамках розгляду даної справи не підлягають. Позивач на підставі правовідносин за договором добровільного страхування здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 38260,08 грн, перерахувавши вказану суму потерпілому. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди транспортному засобу ЗАЗ Forza державний номерний знак [NUMBER] в порядку суброгації, а тому вимоги позивача є законними та обґрунтованими, що і дає підстави для задоволення позову. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved