Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

17.04.2024 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник Концерну «Міські теплові мережі» Фарзаєва К.А. з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В позовній заяві посилалися на те, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 02.10.2021 року на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Відповідачам на праві власності належать нежитлове приміщення 59 площею 1013,50 м2 за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір № 72205861 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] нежитлове приміщення 59, між Позивачем та [PERSON] , [PERSON] є укладеним. Відповідно визначення, наведеного в Методиці, опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року. Враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказані приміщення є опалювальними. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, а також приміщення відповідачів оснащене розподільним приладом обліку теплової енергії. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії Відповідачам за період з 01.11.2021 року - 29.02.2024 року на загальну суму 483473,56 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Позивачем були сформовані та надані Відповідачам рахунки на оплату спожитої послуги. Відповідачі за період з 01.11.2021 року - 29.02.2024 року не виконали свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у Відповідачів виникла грошова заборгованість у розмірі 483473,56 грн. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення Боржників, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення Відповідачів у багатоквартирному житловому будинку. Прохали стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 483473,56 грн.; стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати у розмірі судового збору 5801,68 грн.; повернути Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у розмірі 1465,52 грн. на підставі платіжної інструкції №4106 від 09.04.2024 року. 24.04.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 10.06.2024 року до суду звернувся представник відповідача [PERSON] адвокат Штабовенко Д.В. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що дійсно, [PERSON] є співвласником приміщення №59 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1013,5 м2, однак, приміщення одночасно включає приміщення 1 поверху та приміщення підвалу. Разом з тим, якщо приміщення 1 поверху обладнане системами опалення та має лічильник теплової енергії, то підвал є неопалювальним та має лише ізольовані транзитні трубопроводи. 23.05.2024 року ТОВ «Компанія «ЗКПБЦ» виготовлено технічній паспорт групи нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] (площа приміщення підвалу 440,5 м2, опалення відсутнє, площа приміщення 1 поверху (опалювальна частина) 525,20 м2). Також було ініційовано отримання акту обстеження приміщення для встановлення відсутності опалення. При поданні позову відповідачем зазначено, що формулою, за якою провадились розрахунки, є формула №16 Методики 315, тобто на 1013,5 м2, враховуючи, що 440,5 м2 з цієї площі є неопалювальними, то вартість послуг позивачем завищена вдвічі. Нежитлове приміщення відповідачів поєднує у собі неопалюваний підвал та приміщення 1 поверху, а отже позивачем застосовувалась не вірна формула для визначення кількості теплових втрат та, як наслідок, заборгованість позивачем розрахована невірно, та не вірна формула для визначення кількості теплових втрат та, як наслідок, заборгованість за період з листопада 2021 була завищена. У лютому-березні 2022 року позивач застосував формулу 14 Методики №315 у другій редакції. Вважають, що обсяг теплових втрат для приміщень у підвалі потрібно визначати по формулі 23 Розділу IV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення» Методики у другій редакції від 28.01.2022 року. Також вважають, що теплове навантаження для підвалів не розраховується, а тому нарахування по умовно-постійній частині тарифу є безпідставним. Внаслідок відсутності необхідних даних не можуть надати свій контррозрахунок. Прохали відмовити у задоволенні позовних вимог. 12.06.2024 року до суду звернувся представник Концерну «Міські теплові мережі» Фарзаєва К.А. з відповіддю на відзив, в якій посилалися на те, що у тарифі на теплову енергію окремо визначені умовно-постійна та умовно-змінна частини такого тарифу. Умовно-змінна частина тарифу - це плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів, розмір цієї частини тарифу залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал) та нараховується лише протягом опалювального періоду. Умовно-постійна частина тарифу - це плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої покриваються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії. Розмір цієї частини тарифу залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, яке виробляє та транспортує теплову енергію споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину) та нараховується для місячної оплати протягом року. Житловий будинок по [ADDRESS] обладнаний комерційними приладами обліку теплової енергії, нежитлове приміщення [PERSON] , [PERSON] вбудоване в житловий будинок, має сумісну із будівлею систему опалення та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії. Відповідно вимог Методики № 315 для всіх споживачів будинку спочатку визначаються та розподіляються обсяги спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування (згідно п.2 розділу ІІІ методики) та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (згідно п.2 розділу V методики). В житловому будинку обсяги теплової енергії на МЗК визначаються як частка 12% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Функціонування 8 % від обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі в січні місяці, попереднього опалювального періоду. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року №358 внесено зміни до Методики № 315, згідно яких змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на загально-будинкові потреби (згідно п.8 розділу IV методики). В житловому будинку обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка 25% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Таким чином, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП (загально-будинкові потреби), а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу менші, ніж мінімальна частка питомого споживання (50%), споживачу донараховується - мінімальна частка. Приміщення, які є у власності Відповідача відносять до опалювального приміщення. Доказів законного відключення приміщення від мережі централізованого опалення та належності приміщення до приміщень з транзитними мережами опалення не надано. Таким чином, загальна сума нарахувань за послугу постачання теплової енергії умовно-змінної, умовно-постійної частини тарифу та абонентської плати за період з листопада 2021 року по лютий 2024 року складає: 483473,56 грн. з ПДВ, а саме: умовно-змінна: 352976,12 грн., умовно-постійна: 129891,44 грн., абонентська плата: 606 грн. Прохали позовні вимоги задовольнити. 27.01.2025 року до суду звернувся представник Концерну «Міські теплові мережі» Науменко М.В. з клопотанням про зменшення позовних вимог, в якому посилалися на те, що 31.10.2024 року рішенням виконавчого комітету ЗМР приміщення №59 буд.8 по вул. Одеській в м. Запоріжжя, яке належить відповідачам, визнано приміщенням з транзитними мережами опалення та зобов`язано позивача зробити відповідний перерахунок, тому Позивач вважає за необхідне зменшити суму позовних вимог. Прохали зменшити суму заборгованості Відповідачів; стягнути солідарно з [PERSON] , та [PERSON] суму заборгованості в розмірі 478503,20 грн. 05.02.2025\~року до\~суду звернувся\~представник відповідача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Штабовенко Д.В.\~з додатковими\~поясненнями,\~в яких\~посилалися на\~те,\~що позивач\~безпідставно відніс\~неопалювані підвали\~до категорії\~«опалюваних приміщень»\~і споживачам\~необґрунтовано виставлявся\~завищений обсяг\~теплової енергії,\~який не\~відповідав фактичним\~тепловим втратам\~від ізольованих\~або неізольованих\~трубопроводів,\~а також\~по іншим\~проблемним питанням,\~що виникли\~з моменту\~застосування Методики,\~була створена\~робоча група\~по напрацюванню\~пропозицій до\~Методики щодо\~нарахування за\~теплову енергію\~для нежитлових\~приміщень згідно\~Розпорядження Запорізького\~міського голови\~№ 27\~від 03.02.2023\~року. Результатом роботи такої робочої групи стало затвердження «Порядку визначення належності підвальних приміщень багатоквартирних будинків до приміщень з транзитними мережами опалення» згідно Рішення виконавчого комітету ЗМР № 513 від 14.09.2023 року. Згідно Акту обстеження\~підвального приміщення\~багатоквартирного будинку від 26.09.2024 року у підвалі відсутні опалювальні прилади і знаходяться лише транзитні трубопроводи з горизонтальною прокладкою 195 м2 без ізоляції, а також вертикальні стоякові трубопроводи довжиною 22,5 м2 без ізоляції. У листопаді та грудні 2021 року діяли формули Методики № 315 в першій редакції. Згідно Акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку від 26.09.2024 року підвальне приміщення Відповідачів визнано «окремим приміщенням з транзитними мережами опалення». Пунктом 2 розділу І «Загальні положення» в другій редакції Методики № 315, яка розпочала свою дію з 01.01.2022 року, визначено терміни для 4 типів приміщень. З цього пункту перенесені терміни в Порядок № 513, що затверджувався 14.09.2023 року. В цей період норми та терміни Методики № 315 в першій редакції втратили чинність з 01.01.2022 року, де також визначено 4 типи приміщень. З 01.01.2022 року приміщення підвалів стали підпадати під термін «окреме приміщення з транзитними мережами опалення», а до цього під термін «неопалюване приміщення». Звертають увагу, що у п.2 Акту від 26.09.2024 року вказано «внутрішньобудинкової мережі теплопостачання з горизонтальною прокладкою без ізоляції 198 п.м.», а також в п.3 вказано «трубопровід з вертикальною прокладкою без ізоляції 22,5 п.м.», які фактично являються невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи опалення, по якій постачається теплоносій на 1 та вище поверхи будинку. Друга редакція\~Методики №\~315\~має застосовуватись\~з січня\~2022\~року. В новій редакції поняття «неопалюване приміщення» виключили та замінили на: окремі приміщення з транзитними мережами опалення; окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії. Починаючи з січня 2022 року, розрахунок теплових втрат від транзитних трубопроводів, що знаходяться у приміщення Відповідачів можливо визначати тільки по формулі № 23 Методики № 315 в другій редакції, що знаходиться в розділі ІV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби». Також, застосування формули 23 для визначення теплових втрат у приміщенні Відповідачів узгоджується з висновками Запорізького апеляційного суду у постанові від 15.01.2024 року у справі № 336/7212/22, у постанові Запорізького апеляційного суду від 07.08.2024 року у справі № 335/4558/23. Згідно контррозрахунку заборгованість Відповідачів за спірний період становить: за теплові втрати у підвалі: по умовно-змінній частині тарифу - 125561,64 грн., по умовно-змінній частині тарифу І поверх 205182,77 грн., по умовно-постійній частині тарифу 87186,64 грн., абонплата - 606 грн., всього - 418537,05 грн. 03.03.2025 року до суду звернувся представник Концерну «Міські теплові мережі» Науменко М.В. з письмовими поясненнями, в яких посилалися на те, що 26.09.2024 року у складі робочої комісії було проведено обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку, яке належить [PERSON] , [PERSON] , за результатами якого підвальне нежитлове приміщення, площею 440,5 кв.м., визнано окремими приміщеннями з транзитними мережами опалення. Для таких приміщень методикою передбачено визначення обсягу спожитої теплової енергії за формулою 3 розділу II. Згідно Методики обсяг розподіленої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення розраховується за формулою 15 та включає в себе обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування. Тобто, після визначення частини приміщення №59 з транзитними мережами опалення, було розділено приміщення на два окремих приміщення, а саме: приміщення з наявним розподільним ПО, площею 573,0 кв.м., та приміщення з транзитними мережами опалення, площею 440,5 кв.м. У листопаді 2024 року було проведено перерахунок теплової енергії по нежитловим приміщенням споживача [PERSON] , [PERSON] на суму -4970,36 грн. з ПДВ. Відповідно актів обстеження та технічної документації на приміщення воно використовується під магазин непродовольчих товарів, а відповідно ДСН 3.3.6.042-99 Санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень, температура для таких приміщень нормується. Тобто підстави для проведення перерахунку за період листопад-грудень 2021 року відсутні. Об`єктом теплоспоживання є житловий будинок вцілому, а не кожне окреме приміщення, тобто, у розрахунку задіяна площа всіх приміщень та не залежить від кількості, наявності або відсутності опалюваних приладів. Нежитлові приміщення, які знаходиться у житловому будинку та через які проходять транзитні трубопроводи системи опалення будинку, неможливо віднести до неопалювальних приміщень. Тому, слід зауважити, що формула 19 методики (п.4 розділу V) може застосовуватись тільки до приміщень з індивідуальним опаленням. Формула 23 методики стосується розділу IV методики «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення». Тобто, застосування формули 23 та 24 можливо тільки для розрахунку загально-будинкових потреб будинку (у разі надання інформації стосовно довжини трубопроводів, площ місць загального користування та допоміжних приміщень будинку), а не для розрахунку обсягу спожитої теплової енергії приміщення споживача. Тому у контррозрахунку споживач проігнорував Методику розподілу обсягів спожитої у будівлі послуги та вимоги Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». 18.03.2025 року в судове засідання представник позивача не з`явився, 18.03.2025 року подали заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. 18.03.2025 року в судове засідання відповідач [PERSON] та його представник: адвокат Штабовенко Д.В. не з`явилися, 18.03.2025 року представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, повідомили, що дійсний розрахунок боргу складає 418537,05 грн. 18.03.2025 року в судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач - Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між позивачем та споживачами в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, ГК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Відповідач [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю №549364 від 18.04.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідач [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 22.04.2024 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №313408733 від 26.10.2022 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці кожному) належить нежитлове приміщення №59, площею 1013,5 м2 за адресою: [ADDRESS] . 02.10.2021 року на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Таким чином, станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір № 72205861 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] є укладеним. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачам за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2021 року по 29.02.2024 року на загальну суму 483473,56 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за договором №72205861. Факт отримання відповідачами послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідачів, підтверджується копіями рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону в м. Запоріжжя. 31.10.2024 року рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №759 затверджено Акт обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] (площа 440,5 м2) від 26.09.2024 року, яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення. Концерну «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок спожитої послуги у межах багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно комерційного приладу обліку з 01.01.2022 року. Згідно Акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку від 26.09.2024 року за адресою: [ADDRESS] (площа підвального поверху 440,5 м2), встановлено, що: 1) опалювальні прилади відсутні; 2) наявні внутрішньобудинкові мережі теплопостачання з горизонтальною прокладкою (не ізольовані трубопроводи) загальною довжиною 195 м, частково наявні огороджувальні/декоративні конструкції: гіпсокартон; 3) наявні внутрішньобудинкові мережі теплопостачання з вертикальною прокладкою (не ізольовані трубопроводи) загальною довжиною 22,5 м, частково наявні огороджувальні/декоративні конструкції, самовільно демонтовані радіатори або наявне відгалуження на радіатори відсутні. Підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення. На виконання рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №759 від 31.10.2024 року Концерном «Міські теплові мережі» здійснено перерахунок нарахувань послуги постачання теплової енергії за період з січня 2022 року по лютий 2024 року, сума нарахувань з урахуванням перерозподілу склала 478503,20 грн., а саме: умовно-змінна частина 347435,76 грн. з ПДВ, умовно-постійна частина 129891,44 грн., абонентська плата 1176 грн. Згідно контррозрахунку, проведеного представником відповідача [PERSON] , сума заборгованості за послуги постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 року по 29.02.2024 року склала в сумі 418537,05 грн., з якої: за теплові витрати у підвалі по умовно-змінній частині тарифу 125561,64 грн., по умовно-змінній частині тарифу І поверх 205182,77 грн., по умовно-постійній частині тарифу 87186,64 грн., абонплата 606 грн. Контррозрахунок проведено за формулою 23 Розділу ІІ Методики №315 розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного: Відповідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з … постачання теплової енергії … Згідно ч.1\~ст.6\~Закону учасниками\~правовідносин у\~сфері надання\~житлово-комунальних\~послуг є: 1)\~споживачі (індивідуальні\~та колективні); 3) виконавці комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.6 Закону виконавцями комунальних послуг є: 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація . Згідно ч.2\~ст.7\~Закону індивідуальний\~споживач зокрема\~зобов`язаний: 1)\~укладати договори\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1,3\~ст.9\~Закону споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч.1,2 ст.12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Згідно ч.7 ст.14 Закону до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 цього Закону. Частиною 5 ст.13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Згідно п.1 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Згідно п.13 Правил надання послуги\~здійснюється виключно\~на договірних\~засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Пунктом 24 Правил визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Згідно п.32 Правил плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Згідно п.35-37 Правил розрахунковим періодом\~для оплати\~спожитої послуги\~є календарний\~місяць.\~Оплата послуги\~здійснюється не\~пізніше останнього\~дня місяця,\~що настає\~за розрахунковим\~періодом (граничний\~строк внесення\~плати за\~спожиту послугу),\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені договором.\~За бажанням\~споживача оплата\~послуг може\~здійснюватися шляхом\~внесення авансових\~платежів. Споживач\~здійснює оплату\~спожитої послуги\~щомісяця в\~порядку та\~строки,\~визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Відповідно п.3 ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії / вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті. Згідно п.5 ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 року №315, встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних Приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики. Розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики. Пунктом 5 Розділу III Методики визначено, що розподіл теплової енергії у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії для будівлі/будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень. Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, не оснащеного приладом розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулою 13,14. Відповідно розділу III Методики № 315 визначається та розподіляється обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування (далі МЗК) та допоміжних приміщень, а саме: у разі відсутності вузлів розподільного обліку у МЗК та допоміжних приміщеннях будівлі обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова - 18 %; триповерхова - 16 %; чотириповерхова - 14 %; п`ятиповерхова - 12 %; шестиповерхова та вище - 10 %. Також, відповідно Розділу V Методики № 315 визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, зокрема: обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювані приміщення від: індивідуального теплового пункту без регулювання за погодними умовами - 15 %; індивідуального теплового пункту при регулюванні за погодними умовами - 5 %; автономної теплогенеруючої/когенераційної установки - 7 %; центрального теплового пункту або теплогенеруючої/когенераційної установки, яка не є автономною - 8 %. Відповідно визначень, передбачених Методикою: - окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; - опалюване приміщення - приміщення у будівлі/ будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; - приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря; - приміщення з комбінованою системою опалення - опалюване приміщення, в якому забезпечення тепловою енергією здійснюється внутрішньобудинковою системою опалення для часткового обігрівання та періодично працюючою догріваючою системою, встановленою на законних підставах. Відповідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно ч.1\~ст.543\~ЦК України\~у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є виконавцем комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, з позовом до відповідачів, які відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, за адресою: [ADDRESS] , яке належить останнім на праві спільної часткової власності, з вимогою про стягнення на його користь боргу за послуги з постачання теплової\~енергії за період з 01.11.2021 року по 29.02.2024 року в сумі 478503,20 грн грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог). Суд зазначає, що між сторонами у справі існує спір до якого виду приміщення, наведеного у Методиці, відноситься нежитлове приміщення відповідачів, з огляду на встановлені обставини справи і наявні у ній докази. Так, з матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення, яке належить відповідачам, відноситься до неопалюваного підвалу, в якому відсутні опалювальні прилади та знаходяться не ізольовані транзитні мережі опалення, тому суд вважає, що позивачем застосована не вірна формула для визначення кількості теплових втрат та, як наслідок, заборгованість за період з листопада 2021 року була безпідставно завищена. Суд вважає, що обсяг теплових втрат для приміщень у підвалі потрібно визначати за формулою 23 Розділу ІV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення» Методики у другій редакції від 28.01.2022 року. Така формула майже аналогічна формулі 19 з Методики № 315 у першій редакції та відрізняється лише тим, що не потрібно знати діаметр труб та не застосовується температура для підвалів, оскільки нормами ДБН вона взагалі не визначена. Таким чином, суд погоджується з доводами сторони відповідача [PERSON] , що теплове навантаження для підвалів не розраховується, а тому нарахування по умовно-постійній частині тарифу є безпідставним. Тому суд приймає доводи сторони відповідача та складений контррозрахунок щодо суми заборгованості. Вказані висновки суду узгоджуються з висновками Запорізького апеляційного суду у Постанові від 15.01.2024 року у справі № 336/7212/22, та у Постанові від 07.08.2024 року у справі № 335/4558/23 у аналогічних справах. Таким чином, до стягнення солідарно з відповідачів підлягає сума боргу за надану послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2021 року по 29.02.2024 року в розмірі 418537,05 грн. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України» № 63566/00 від 18.07.2006 року). Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19). А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, що підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача частково, а саме з заявленої суми 478503,20 грн. задоволено вимоги на суму 418537,05 грн., тобто на 87,46 %, то з відповідачів на користь позивача відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає в сумі 5074,14 грн. Також,\~згідно п.1\~ч.1\~ст.7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» сплачена\~сума судового\~збору повертається\~за клопотанням\~особи,\~яка його\~сплатила за\~ухвалою суду\~в разі: 1) внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно ч.2\~ст.7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми… Позивачем у справі сплачено судовий збір в загальному розмірі 7267,20 грн. згідно ціни позову 483473,56 грн., в той час як підлягало сплаті з урахуванням коефіцієнту 0,8 при поданні позову в електронній формі 5801,68 грн., таким чином переплачена сума судового збору в розмірі 1465,52 грн. має бути повернута позивачу.

Outcome: partial