Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 247\~803,20 грн, 3\~717,05 грн судового збору та 24\~780,32 грн витрат на професійну правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовуючи вимоги тим, що 15.08.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 19153/2018 (надалі Кредитний договір), згідно з умовами кредитного договору позивач надав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 494 692,30 грн. строком до 14.08.2025 зі сплатою процентів 14,99%. Кредит надавався з метою придбання автотранспортного засобу Toyota Corolla, рік випуску 2018, № кузова [NUMBER] . Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позикодавцем та позичальником 15.08.2018 укладено Договір застави № 2876. Предметом договору застави виступив автотранспортного засобу Toyota Corolla, рік випуску 2018, № кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , вартість 606\~300,00 грн (надалі Договір застави). Заставна вартість відповідно до п. 1.3 Договору застави визначена сторонами в розмірі 485\~040,00 грн. 08.04.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, в якому сторони погодили змінити порядок погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додатку № 1 до цього Кредитного договору). В подальшому 05.07.2022 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, в якому сторони погодили змінити порядок погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додатку № 1 до цього Кредитного договору). 23.01.2023 АТ «Кредобанк» стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до Правил надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», у випадку смерті клієнта або реорганізації банку відповідні права та обов`язки за Договором переходять до їх спадкоємців/правонаступників. Позичальнику не вдалося отримати відповіді на адвокатський запит, скерований до нотаріальної контори, по причині нотаріальної таємниці. З анкети-заяви позичальника та інформації з відкритих джерел позивач має підстави вважати, що спадкоємцями померлого позичальника виступають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 19153/2018 від 15.08.2018 станом на 21.08.2024 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становила 247\~803,20 грн, з яких 245\~374,03 грн та 2\~429,17 грн заборгованість за відсотками. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2024 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 10.12.2024 представник позивача адвокат Бережний О.Л. заявив клопотання про витребування у П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 648/2023 щодо спадщини, яка відкрилася за спадкоємцем [PERSON] , у зв`язку з чим просив повернутися до стадії підготовчого провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 за клопотанням представника позивача повернуто до розгляду справи у підготовчому провадженні. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 витребувано у П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 648/2023 щодо спадщини, яка відкрилася за спадкоємцем [PERSON] . 30.12.2024 засобами поштового зв`язку в суд надійшли витребовувані матеріали, а саме: копія спадкової справи № 648/2023 щодо спадщини, яка відкрилася за спадкоємцем [PERSON] . 10.02.2025 через канцелярію суду від позивача надійшов супровідний лист по причині технічної описки в номері кредитного договору. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.03.2025 постановлено провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання, призначене 18.03.2025, з`явився представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги повністю, просив позов задоволити, проти винесення заочного рішення згідно поданої заяви не заперечує. Відповідачі у судове засідання 18.03.2025 повторно не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, клопотань до суду не надходило. Відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Своїм правом на подачу відзиву на позов відповідачі не скористалися. Відповідно до п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України,\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. 11.03.2025 на офіційному веб-сайті «Судова влада України» опубліковано оголошення в даній цивільній справі № 643/10525/24 про виклик в судове засідання на 09:00 18.03.2025 у якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , законним представником якого виступає [PERSON] . Учасників цивільної справи попереджено про наслідки неявки в судове засідання. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 247 ЦПК України, здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер спадково-кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню. Судом встановлено, що 15.08.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 19153/2018 (надалі Кредитний договір), згідно з умовами кредитного договору позивач надав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 494 692,30 грн. строком до 14.08.2025 зі сплатою процентів 14,99% (а.с. 56-59). Кредит надавався з метою придбання автотранспортного засобу Toyota Corolla, рік випуску 2018, № кузова [NUMBER] . Перед укладенням Кредитного договору позичальник [PERSON] ознайомився з Паспортом споживчого кредиту, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 60-62). З метою отримання кредиту 07.08.2018 позичальник [PERSON] заповнив анкету-заяву фізичної особи на отримання автомобільного кредиту № 19153/2018 (а.с. 63). Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позикодавцем та позичальником 15.08.2018 укладено Договір застави № 2876 (а.с. 64-65). Предметом договору застави виступив автотранспортного засобу Toyota Corolla, рік випуску 2018, № кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , вартість 606\~300,00 грн (надалі Договір застави). Заставна вартість відповідно до п. 1.3 Договору застави визначена сторонами в розмірі 485\~040,00 грн. На заставлене майно нотаріусом накладено заборону відчуження, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 56612492 від 15.08.2018 (а.с. 66). 08.04.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, в якому сторони погодили змінити порядок погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додатку № 1 до цього Кредитного договору) (а.с. 67-68). В подальшому 05.07.2022 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, в якому сторони погодили змінити порядок погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додатку № 1 до цього Кредитного договору) (а.с. 69-70). На виконання умов кредитного договору позивач виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 485\~040,00 грн, про що свідчить наявні в матеріалах справи копії меморіальних ордерів № 45316300 від 15.08.2018 (а.с. 11) та № 45315137 від 15.08.2018 (а.с. 12). Факт видачі кредиту та розмір заборгованості підтверджується банківськими виписками по особових рахунках контрагента [PERSON] : IBAN/Рах.№ [NUMBER] за період 15.08.2018-21.08.2024 (а.с. 13-28) та IBAN/Рах.№ [NUMBER] за період 15.08.2018-21.08.2024 (а.с. 29-55). Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту. Відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-ц, факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 19153/2018 від 15.08.2018 станом на 21.08.2024 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становила 247\~803,20 грн, з яких 245\~374,03 грн та 2\~429,17 грн заборгованість за відсотками (а.с. 9-10). [INFO] [PERSON] помер, про факт смерті Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинено актовий запис № 744, про що видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 75). Відповідно до Правил надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», у випадку смерті клієнта або реорганізації банку відповідні права та обов`язки за Договором переходять до їх спадкоємців/правонаступників. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачу не вдалося отримати відповіді на адвокатський запит щодо кола спадкоємців, скерований до нотаріальної контори, по причині нотаріальної таємниці. За клопотанням позивача ухвалою суду у П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи № 648/2023 щодо спадщини, яка відкрилася за спадкоємцем [PERSON] (а.с. 198-224). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину прийняли наступні спадкоємці: малолітній син [PERSON] , [INFO] , від імені якого подала заяву на прийняття спадщини мати [PERSON] , [INFO] . При цьому сама [PERSON] від спадщини за своїм чоловіком відмовилася на користь сина [PERSON] . Аналогічно на користь свого онука - [PERSON] - відмовилася від спадщини за свої сином мати померлого - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , являється сином померлого [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1241, відповідно до свідоцтва про народження, виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 21.07.2015, серія [NUMBER] (а.с. 204). Відтак [PERSON] як мати виступає законним представником [PERSON] . У матеріалах спадкової справи відсутні будь-які заяви від імені дочки спадкодавця [PERSON] . З наявних у матеріалах цивільної справи довідок про склад сім`ї не вбачається, що на момент відкриття спадщини дочка померлого позичальника - [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем, відтак вважати її такою, що прийняла спадщину, у суду підстави відсутні. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1\~статті 590 ЦК України\~встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до\~статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно до\~статті 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором, що встановлено частиною 1, 2\~статті 20 Закону України «Про заставу». Таким чином, в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між позивачем АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладався кредитний договір, за умовами якого позичальник взяв на себе певні зобов`язання, котрі належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Як передбачено ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняються смертю боржника, лише якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задоволити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . АТ «Кредобанк» 13.07.2023 направило претензію-вимогу до П`ятої міської державної нотаріальної контори, в якій повідомило про наявність боргу та просило прийняти претензію кредитора, завести спадкову справу по померлому, а у випадку неможливості заведення - надати Банку інформацію щодо місця відкриття спадщини, кола спадкоємців та наявність заяв від інших кредиторів, а також просило довести до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, факт наявної заборгованості в розмірі 256\~203,20 грн (а.с. 213). За наведеного вбачається, що позивач вчасно, тобто в межах шестимісячного строку, визначеного ст.1281 ЦК України, звернувся з претензією щодо наявного боргу спадкоємця. Хоча стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення банку має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів - спадкоємців, які прийняли спадщину. Виходячи зі змісту ст.1281 ЦК України, допускається два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1) безпосередньо до спадкоємців; 2) опосередковано - через нотаріуса. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. При цьому, законодавством не передбачені форма і зміст вимог кредитора та на нотаріуса не покладено обов`язку перевіряти обґрунтованість вимог. Зі змісту претензії банку, адресованої нотаріусу, чітко убачається кореспондуючий обов`язок спадкоємців погасити борг спадкодавця. Аналогічні висновки містяться в постановах ВС від 10.03.2021 у справі №522/5924/17 та від 11.07.2018 у справі №495/1933/15-ц. У наданні відповіді щодо кола спадкоємців нотаріусом було відмовлено по причині нотаріальної таємниці (а.с. 212). В постановах ВС від 22.01.2020 у справі №306/2000/16-ц та від 04.02.2021 у справі №587/381/15-ц зроблено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 02.09.2024, [PERSON] на праві приватної власності належало наступне нерухоме майно: вбудоване нежитлове приміщення під аптеку, розташоване за адресою: [ADDRESS] , набуте на підставі договору купівлі-продажу № 747 від 06.06.2011, частка власності 1/1; квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , набута на підставі свідоцтва про право на спадщину, р № 5-442 від 17.05.2003, 11-а ХДНК, частка власності 1/6 (а.с. 98). З матеріалів спадкової справи № 648/2023 та неспростованої відповідачами наданої позивачем інформації про склад спадкоємців позичальника суд дійшов висновку, що спадщина померлого позичальника [PERSON] прийнята його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , інтереси якого представляє мати дружина позичальника [PERSON] , [INFO] . Отже, спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , прийнявши спадщину, у силу ст.ст. 1281, 1282 ЦК, зобов`язаний задоволити вимоги кредитора, у межах вартості спадкового майна. Таким чином, позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню, з урахуванням суб`єктного складу встановленого кола спадкоємців. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову у розмірі 24\~780,32 грн допомогу суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положення\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц виснував наступне. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що в частині підтвердження витрат на правову допомогу у матеріалах справи міститься лише копія договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 (а.с. 105). Таким чином суд не може встановити та надати оцінку заявленому розміру витрат на правову допомогу. Відтак в цій частині позовних вимог відмовляє. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім у вигляді судового збору (а.с. 8).

Outcome: approved