Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

17.01.2025 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідачки на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (на задоволення загально будинкових потреб на опалення, в т.ч. абонплата) за період з 01.11.2020 по 30.11.2024 в сумі 6 183,44 грн. та судового збору у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] та є споживачем послуг з теплопостачання, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.11.2020 по 30.11.2024 за особовим рахунком відповідача № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення місць загального користування у розмірі 6 183,44 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки примусово. Зазначив, що 18.12.2024 ЛМКП Львівтеплоенерго» звернулось в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 5 783,68грн.,інфляційні нарахування у розмірі 71,69грн., 3% річних у розмірі 15,91грн. та 302,80грн. судового збору. Проте 0101.2024 Шевченківський районний суд м.Львова відмовив у видачі судового наказу. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження скеровані відповідачці за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 11.02.2025 року з відміткою поштового відділення про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлялась про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подала. Враховуючи наведене, суд, зі згоди представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.. №405735769 від 28.11.2024. Квартира [ADDRESS] від`єднана від системи централізованого опалення. Нарахування по вказаній квартирі проводиться тільки за опалення місць загального користування. Відповідачка є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідачці для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , їй щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування з метою їх оплати. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії, врегульовано законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Ст.162 ЖК України передбачено, що плата за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, споживачі, які відмовилися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується органом виконавчої влади. Так, відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359: власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Згідно з п.2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загально будинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія. Пунктом 2.2.2 Методики зазначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання. Таким чином по квартирі [ADDRESS] за період з 01.11.2020 по 30.11.2024 утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 6 183,44 грн., з яких: 5 955,77грн. за послуги постачання теплової енергії (на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, в т.ч. абонплата), 140,07грн. пеня, 71,69грн. інфляційні нарахування, 15,91грн. 3% річних, що стверджується письмовим розрахунком від 09.01.2025 року, що міститься в справі /а.с. 10, 11/. Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування. Позиція Верховного суду України ґрунтується на тому, що спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача в разі задоволення позовних вимог.

Outcome: approved