Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , вказавши позовними вимогами: - усунення перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0276, площею 0,1228 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом звільнення цієї земельної ділянки та заборони вчиняти дії, які будуть порушувати її право власності та використовувати земельну будь-яким способом; - відновлення меж вказаної земельної ділянки у відповідності до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] згідно визначених у вказаній технічній документації поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплених сертифікованим інженером землевпорядником [PERSON] межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановленого зразка у кількості 7 штук відповідно до Списку межових знаків, переданих на зберігання. - стягнення на її користь з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі після зменшення позовних вимог 446 грн. 64 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власницею земельної ділянки кадастровий номер 3525581300:51:000:0276, площею 0,1228 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У 2022 році позивачка почала будувати паркан між належною їй та належною відповідачу земельними ділянками і забетонувала по межі між ділянками металеві стовпчики. Зазначає, що вночі 17.09.2023 року відповідач викрав 2 з вказаних стовпчиків. Крім того позивачка вказує, що відповідач порушує її право користування земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0276 тим, що користується нею встановивши мангал, стіл, заходить на неї, випасає худобу, розпалює багаття. Відповідач неодноразово стверджував, що водойма знаходиться у його користуванні. З пояснень сторін, їх представників, показів свідків, досліджених судом письмових доказів, судом встановлені такі фактичні обставини та визначений такий зміст спірних правовідносин: У судовому засіданні позивачка та її представниця підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі. Повідомив, що він дійсно заходив, відпочивав, ставив стіл і розпалював мангал. Однак він робив ці дії не на приватизованій відповідачкою земельній ділянці, а на прибережній зоні. Вказав, що встановлені відповідачкою кілки не демонтував. При цьому вказав, що демонтовані кілки знаходились на прибережній смузі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що як начальник відділу земельних ресурсів міської ради входила до складу комісії, що була створена для розгляду заяви [PERSON] 21.09.2023 року комісія виїздила за адресою [ADDRESS] . Та розташовані садиби [PERSON] та [PERSON] , такі, що примикають до них земельні ділянки, виділених вказаним особам для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка кадастровий номер 3525581300:51:000:0276 межує з земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0010 належній [PERSON] , з земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0267, належній [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельною ділянкою\~кадастровий номер\~3525581300:51:000:0207\~належній їй для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку та з земельною ділянкою комунальної власності - прибережною смугою вздовж ставка комунальної власності. Межі вказаної земельної ділянки закріплені у 2018 році в натурі межовими знаками встановленого зразка у кількості 7 штук, які були передані [PERSON] . На час обстеження межові знаки були відсутні. Було відновлено межу ділянки з прибережною смугою і закріплено дерев`яними кілками. Відстань від земельної ділянки до ставка становить 24 м. В заяві [PERSON] вказувала, що [PERSON] привласнив частину її земельної ділянки. Однак межових знаків не було, тому перевірити цей факт. Слідів демонтажу межових знаків видно не було. За результатами виїзду комісія склала акт обстеження земельної ділянки від 21.09.2023 року, яким було зобов`язано [PERSON] припинити розорювання ділянки, між ставком та її ділянкою, яка є прибережною захисною смугою, не створювати перешкод суміжним землекористувачам для прогону худоби через ділянку. [PERSON] зобов`язано не розташовувати речей, не випасати худобу, не розпалювати багаття, не знищувати межових знаків. Акт підписали члени комісії, [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду повідомила, що з 2022 року вона проживає у с.Грушка. Дружить з [PERSON] знає, що у 2024 році [PERSON] з чоловіком восени ставили паркан. Після цього зранку бачили на ділянці поліцейського і старосту села, поцікавились що сталося. [PERSON] повідомила, що її паркан зламали. На запитання представника відповідача про те чи було завершене зведення паркану відповіла, що особисто бачила, що частина паркану була вже готова металеві кілки з металевим профілем, а далі лише металеві коли без профілю. На запитання представника відповідача про те скільки кілків паркану було демонтовано відповіла, що мабуть 3. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що він є сином [PERSON] 17 вересня 2023 року рибалив з друзями в с.Грушка на ставку біля садиби батька. Бачив, як [PERSON] перекинув стіл, що його постави його батько на земельній ділянці біля ставка, при цьому сварився. На запитання представника позивачки повідомив, що це він демонтував кілки, про які заявляє [PERSON] . Ці 2 металевих кілки були розташовані не на земельній ділянці [PERSON] , а були встановлені невідомо ким на охоронній смузі ставка. Він витягнув ці кілки та викинув. Свідки [PERSON] , та [PERSON] , повідомили, що 17 вересня 2023 року вони рибалили з [PERSON] у с.Грушка на ставку біля садиби батька [PERSON] . Бачили, як якийсь чоловік перекинув стіл, що був на березі. Вивченням наданих сторонами письмових доказів судом встановлено: З копії листа від 26.09.2023 року № 21513/112-23 т.в.о. начальника Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області вбачається, що на звернення позивачку до поліції зі скаргами на дії відповідача їй було роз`яснено порядок вирішення земельних спорів. З копії матеріалів перевірки інформації [PERSON] до Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області встановлено, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР не було виявлено, заявниці роз`яснено порядок вирішення земельних спорів. З копії паспорту [NUMBER] , виданого 07.06.2016 року Ульяновським РС УДМС України в Кіровоградській області встановлено, що [PERSON] є [INFO] , є громадянкою України. З копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] вбачається, що [PERSON] є власницею земельної ділянки кадастровий номер 3525581300:51:000:0276, площею 0,1228 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка кадастровий номер 3525581300:51:000:0276 межує з земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0010 належній [PERSON] , з земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0267, належній [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельною ділянкою\~кадастровий номер\~3525581300:51:000:0207\~належній їй для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку та з земельною ділянкою комунальної власності - прибережною смугою вздовж ставка комунальної власності. Межі вказаної земельної ділянки закріплені у 2018 році в натурі межовими знаками встановленого зразка у кількості 7 штук, які були передані [PERSON] . З копії листа № 03-22/39811від 28.09.2023 року Благовіщенської міської ради вбачається відповідь міської ради на адвокатський запит представниці позивачки такого змісту: -земельна ділянка водного фонду в межах с. Грушка Голованівського району не сформована, в оренду [PERSON] не передавалась, відноситься до земель комунальної власності, -земельна ділянка кадастровий номер 3525581300:51:000:0276, межує з земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0010 належній [PERSON] , з земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0267, належній [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0207 належній [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового. З копії\~акту обстеження\~земельної ділянки\~від 21.09.2023\~року комісією\~у складі\~заступника міського\~голови з\~питань діяльності\~виконавчих органів\~ради,\~начальника відділу\~земельних ресурсів\~ради,\~начальника відділу\~юридичного забезпечення\~та комунальної\~власності,\~старости,\~інженера \~землевпорядника,\~власника земельної\~ділянки [PERSON] \~та власника суміжної земельної ділянки [PERSON] суд встановив: комісія була створена для розгляду заяви [PERSON] про порушення її прав земелекористувача земельної ділянки кадастровий номер 3525581300:51:000:0276 з боку власника суміжної земельної ділянки [PERSON] 21.09.2023 року комісія виїхала за адресою [ADDRESS] . Там розташовані садиби [PERSON] та [PERSON] , такі, що примикають до них земельні ділянки, виділених вказаним особам для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка кадастровий номер 3525581300:51:000:0276 межує з земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0010 належній [PERSON] , з земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0267, належній [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельною ділянкою\~кадастровий номер\~3525581300:51:000:0207\~належній їй для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку та з земельною ділянкою комунальної власності - прибережною смугою вздовж ставка комунальної власності. Межі вказаної земельної ділянки закріплені у 2018 році в натурі межовими знаками встановленого зразка у кількості 7 штук, які були передані [PERSON] . На час обстеження межові знаки були відсутні. Було відновлено межу ділянки з прибережною смугою і закріплено дерев`яними кілками. Відстань від земельної ділянки до ставка становить 24 м. В заяві [PERSON] вказувала, що [PERSON] привласнив частину її земельної ділянки. Однак межових знаків е було, тому перевірити цей факт. Слідів демонтажу межових знаків видно не було. За результатами виїзду комісія склала акт обстеження земельної ділянки від 21.09.2023 року, яким було зобов`язано [PERSON] припинити розорювання ділянки, між ставком та її ділянкою, яка є прибережною захисною смугою, не створювати перешкод суміжним землекористувачам для прогону худоби через ділянку. [PERSON] зобов`язано не розташовувати речей, не випасати худобу, не розпалювати багаття, не знищувати межових знаків. Акт підписали члени комісії, [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~З наданої суду позивачкою копії товарного чеку б/н від 11.09.2023 року ФОП [PERSON] встановлено, що підприємцем було реалізовано товари: трубу 50х50 2 кг., пісок 400 кг., відсів 400 кг. цемент 25 кг. 2 мішки, профлист 8 шт. саморізи 100 шт. та надано послуги перевезення на загальну суму 6986 грн. При цьому ПІБ покупця не вказані. Вирішуючи питання доведеності позивачкою фактів створення їй відповідачем [PERSON] перешкод у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 3525581300:51:000:0276, порушення меж цієї земельної ділянки, заподіяння ним матеріальної шкоди шляхом знищення майна позивачки межових кілків, суд керується такими мотивами: Відповідно до\~статті 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК). Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (частина перша\~статті 84 ЦПК). Суд дослідив усі надані сторонами докази, однак не знайшов підтвердження доводів, наведених позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог. Тому суд доходить висновку про те, що позивачка не довела належними та допустимими доказами, факту порушення належних їй прав на належну їй земельну ділянку кадастровий номер 3525581300:51:000:0276 та заподіяння ним матеріальної шкоди позивачці, у зв`язку з чим суд. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Доведення позивачем обставин, на підтвердження позовних вимог є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого\~статтею 12 ЦПК. У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року, справа № 923/875/19, яку суд враховує при вирішенні спору по суті (частина четверта\~статті 263 ЦПК), зазначено, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed