Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

у червні 2023 року позивач ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 32186,58 грн з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних і судові витрати. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, 25.02.2022 року [PERSON] , керуючи ТЗ «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом по вул. В.Касіяна, 1 у м. Києві, не переконався, що ще буле безпечним, не звернувся за допомогою до третіх осіб та скоїв наїзд на припаркований ТЗ «MERCEDES BENZ CITAN», д.н.з. [NUMBER] належний [PERSON] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Після ДТП відповідач самовільно залишив місце пригоди. За результатами розгляду наявних матеріалів страхової справи ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року відповідача було визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що стало підставою для перегляду рішення щодо виплати страхового відшкодування. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник позивач зазначає, що на підставі Звіту № 78-D/10/10 про визначення вартості матеріального збитку ПАТ «СК «Юнівес» було визначено суму завданих збитків автомобілю «MERCEDES BENZ CITAN», д.н.з. [NUMBER] та розмір страхового відшкодування та складено страховий акт № ГО-15490-1/КВ9 від 03.11.2022. 07.11.2022 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 30761,85 грн, що підтвержується платіжною інструкцією. Таким чином у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі підп. «в» підп 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону виникло право регресної вимоги до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 30761,85 грн. Надіслана на адресу відповідача претензія про відшкодування завданих збитків в досудовому порядку залишена [PERSON] без відповіді і задоволення. У зв`язку з простроченням виплати відповідачем, позивач просить стягнути інфляційні втрати у розмірі 994,91 грн та 3% річних у розмірі 429,82 грн за період з 20.12.2022 по 07.06.2023 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 09.06.2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 20.11.2023 року судом ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». За заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення судом було скасовано заочне рішення від 20 листопада 2023 року у справі №752/11400/23 про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Юнівес» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Справу призначено до судового розгляду. У судове засідання 20.03.2025 року сторонни у справі не з`явилися. Позивач явку у судове засідання свого представника не забезпечив повторно, з будь-якими клопотаннями пов`язаними з розглядом справи до суду не щзвертався. Відповідач звернувся клопотання про розгляд справи за його відсутності з урахуванням його заперечень на позов. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.10.2021 року між ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-206450125, яким було забезпечено транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] . Термін дії Полісу з 23.10.2021 року по 22.10.2022 рік (а.с. 31). Як вбачається зі змісту постанови від 21.09.2022 року в адміністративній справі №752/10396/22, 25.02.2022 року о 17 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом по вул. В.Касіяна, 1 у м. Києві (територія ГБК «Теремки»), не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до третіх осіб та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб ТЗ «MERCEDES BENZ CITAN», д.н.з. [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. [PERSON] , діючи з необережності порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 25.02.2022 року потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування (а.с. 8). Листом № 22/06/30-05 від 30.06.2022 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомило [PERSON] , що враховуючи невиконання потерпілим покладеного Законом обов`язку, що унеможливлює встановлення страховиком факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, страховиком прийняте рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (а.с. 29). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року у справі № 752/10396/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 32). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Звертаючись до суду з позовом, позивач послався на те, що водій автомобіля «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, що підтверджується додатковими поясненнями відповідача від 16.05.2022 року. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «MERCEDES BENZ CITAN», д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 25). На підставі Звіту № 78-D/10/10 від 12.05.2022 року про визначення вартості матеріального збитку ПАТ «СК «Юнівес» було визначено суму завданих збитків автомобілю «MERCEDES BENZ CITAN», д.н.з. [NUMBER] та розмір страхового відшкодування та складено страховий акт № ГО-15490-1/КВ9 від 03.11.2022. 07.11.2022 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 30761,85 грн, що підтвержується платіжною інструкцією від 07.11.2022 № 1084 (а.с. 9-19, 28, 37). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з абзацом «в» п.п.38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою вих. № 22/11/16-05 від 16 листопада 2022 року та просив відшкодувати затрати по виплаті страхової виплати в розмірі 30761,85 грн (а.с. 35). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Заперечуючи проти позову відповідач [PERSON] послався на те, що після дорожньо-транспортної пригоди він намагався додзвонитися до працівників позивача та викликати на місце події поліцію,однак телефони не відповідали [PERSON] пригоди знаходилися чоловіки у військовій формі та цивільні люди, котрим він заважав рухатись.25 лютого 2022 року у місті Києві та навколо нього вже були бойові дії, його дружина та діти були налякані ситуацією навколо та їх треба було евакуювати в більш безпечні області України. Стверджував, що всі ці обставини свідчили про реальну небезпеку та загрозу для його життя та його родини, а тому він не міг виконати обов`язок повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. В подальшому, як тільки дозволили ситуація та форс-мажорні обставини відійшли він добровільно знайшов власника пошкодженого транспортного засобу, разом із ним склали євро протокол про дорожньо-транспортну пригоду, де він повністю визнав свою вину. Судовим рішення про визнання його винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не встановлено факт, що він самостійно залишив місце пригоди. Просив відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правил статей 629,617 ЦК України: договір є обов`язковим для виконання; особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання , якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Непереборна сила (або форс-мажор) - це надзвичайна, невідворотна і непередбачувана подія, яка об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань за договором, звільняючи сторону від відповідальності за порушення умов договору. До таких подій належать стихійні лиха, епідемії, військові дії та інші обставини, що не залежать від волі учасника правовідносин. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64 введено воєнний стан. Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14? Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). На думку суду, зазначені обставини свідчать, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання перед позивачем щодо повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, котра сталася 25.02.2022 року о 17 : 00 по вулиці Касіяна , 1 у місті Києві з його вини та за наслідками якої було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу - автомобілю «MERCEDES BENZ CITAN», д.н.з. [NUMBER] , не виконав через форс-мажорні обставини, що мали місце з 05 години 30 хвилин 24 лютого2022 року, а саме військову агресію російської федерації проти України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Наразі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПрАТ «СК «Юнівес» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування., а відтак і відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених судових витрат на правничу допомогу та сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed