Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Калинич Оксана Іллівна, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу між сторонами, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Івано-Франківськ) від 09 липня 2021 року. Представник позивача у позовній заяві зазначає, що позивач та відповідач проживають окремо з лютого 2022 року, повністю припинили спілкування, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Оскільки , на протязі тривалого часу ведення між [PERSON] та відповідачкою спільного господарства припинено, за його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає . В шлюбі позивач та відповідач дітей не мали, та вказує що звернутися до органів ДРАЦС позивач не може, оскільки відповідач наразі проживає за кордоном. За таких обставин, вважає, що шлюб зберігати не доцільно, оскільки, це суперечить його інтересам. Строк на примирення просить не надавати. На підставі викладеного у позовній заяві, представник позивача просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В. від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розпорядженням керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2024 року №149 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів цивільної справи №308/8861/24, у зв`язку із відрахуванням зі штату суду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024 року головуючим суддею обрано Крегул М.М. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М. від 01.11.2024 року цивільну справу прийнято до провадження та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, разом з тим через канцелярію суду адвокат подала заяву згідно якої просить розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, разом з тим, через канцелярію суду шляхом направлення на електронну адресу суду надійшла заява згідно якої просить розгляд справи провести у її відсутності, у зв`язку з тим, що наразі перебуває за межами країни. Проти розірвання шлюбу не заперечує та просить його розірвати. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як встановлено з матеріалів справи, 09 липня 2021 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про що складено відповідний актовий запис №443, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 09 липня 2021 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відновлення стосунків та надання строку на примирення суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, а подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин, проживають окремо, мають діаметрально протилежні погляди на шлюб. На даний момент в сім`ї ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений судовий збір, сплачений останнім при поданні позову до суду в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved