Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

У січні 2025 із позовом до суду звернулася [PERSON] , яка просила стягнути з [PERSON] на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій відповідача у розмірі 8362,25 грн та моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій відповідача у розмірі 20000 грн. Мотивувала заявлені вимоги тим, що [PERSON] викрала у позивачки мобільний телефон. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2023 її визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Матеріальна шкода наразі не відшкодована. Вартість мобільного телефону становить 8362,25 грн. До того ж позивач зазнала моральної шкоди, вираженої у психологічних стражданнях, втрати зв`язку та фото, тому вважає з відповідачки слід стягнути 20\~000 грн. Ухвалою суду від 22.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні сторона позивача заявлені вимоги підтримала, просили позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Позивачка додатково пояснила, що у зв`язку з крадіжкою телефону вона зазнала душевних хвилювань, був втрачений зв`язок з сином, до того ж на телефоні було багато дитячих фото, які були втрачені. Сторона позивача не заперечувала проти заочного порядку вирішення спору. Відповідачка у встановлений судом строк відзив не подала. Враховуючи неявку відповідачки, яка була належно повідомлена про місце, дату та час судового засідання та не повідомила про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Суд дослідивши надані докази установив, 15.10.2023 [PERSON] перебуваючи біля ліцею №23 помітила на тротуарі мобільний телефон марки «Xiaomі» моделі «РОСО Х4 GT», який належить позивачці. Після чого вона таємно викрала телефон. По вказаному факту внесено відомості до ЄРДР. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2023 в справі №127/36948/23 [PERSON] було визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки. Згідно висновку експерта вартість телефону марки «Xiaomі» моделі «РОСО Х4 GT» на момент вчинення злочину склала 8362,25 грн. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «СовтрансавтоХолдинг» проти України», а також, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно п.3 ч.2ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). Дослідивши надані суду докази, а саме копію вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2023 року, яким [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, вирок набрав законної сили 18.01.2024 суд вважає доведеним понесення позивачем матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у сумі 8362,25 грн. Суд погоджується з обґрунтуваннями позивача завданої моральної шкоди внаслідок скоєння злочину, яка полягає у переживаннях, душевному болю, психологічному дискомфорті. Тому суд виходить із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та враховує душевні переживання, а тому вважає, що на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Оскільки позивач була звільнення від сплати судового збору з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 2422,40 грн. На підставі ст.ст.16, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України,

Outcome: partial