Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» про розірвання договору та відшкодування збитків. У обґрунтування позовних вимог вказано, що 06 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 308 з СПД [PERSON] на виготовлення дерев`яних дверей. Ціна договору складала 16753 гривень. 22 жовтня 2019 року позивачами був отриманий виготовлений СПД [PERSON] товар та додатково був придбаний плінтус на суму 2405 гривень, про що свідчить накладна № 17 від 22.10.2019 року. 22 жовтня 2019 року між позивачами та ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» був укладений договір на перевезення вантажу з с. Лаврівка Вінницького району до м. Бровари Київської області за місцем проживання [PERSON] , у якому [PERSON] значився як відправник вантажу, а [PERSON] як його отримувачем. У той самий день [PERSON] було оплачено за договором 1890 гривень, що підтверджується змістом договору. У гой самий день дерев`яні двері та плінтус за актом були передані водію ТОВ «ДЕЛ1ВІ.Р1» [PERSON] та завантажені до автомобіля Фольксваген, державний номерний знак [NUMBER] . Товар був доставлений на склад ТОВ «ДЕЛІВЕРІ», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. К. Маркса, 42, цілісним, що підтверджуйся актом від 22 жовтня 2019 року. 23 жовтня 2019 року, [PERSON] здійснив оплату послуг за договорам перевезення у сумі 1890 гривень, про що свідчить квитанція про прийом вантажу. Як вбачається з трекінгу 23.10.2019 року о 14:06 та 17:59 вантаж був завантажений в автомобіль у м. Вінниці, а 25.10.2019 року об 11:08 вивантажений з автомобіля у м. Бровари. При отриманні вантажу у м. Бровари 26 жовтня 2019 року [PERSON] було виявлено, що при перевезені належний товар зазнав значних пошкоджень та подальшій експлуатації за своїм цільовим призначенням не підлягає, про що була подана відповідна заява до ТОВ «ДЕЛІВЕРІ». [PERSON] було повідомлено, що з даним інцидентом розберуться та відшкодують завдані збитки. Оскільки тривалий час від відповідача не надходило жодних пропозицій щодо відшкодування завданих збитків, [PERSON] 06 листопада 2019 року на ім`я генерального директора ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» була подана скарга, у якій останній просив вирішити питання повернення коштів за пошкоджений товар у найближчий час. 07.11.2019 року ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» була надіслана відповідь за вих. № 334-19, у якій було запропоновано отримати у відшкодування збитків 1000 гривень. Разом з тим у вказаному листі не містилось жодних заперечень щодо наявності вини ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» у пошкодженні належного [PERSON] , [PERSON] товару при його перевезенні. А ті заперечення щодо відшкодування завданих збитків у повному обсязі з цивільно-правової точки зору є безпідставними. Оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, позивачі змушені звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2020 року у цивільній справі №127/34014/19-ц, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 10.02.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2020 року цивільну справу №127/34014/19-ц, передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.06.2020 року цивільну справу №127/34014/19-ц, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду [PERSON] . Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] від 11.12.2021 року було прийнято до провадження цивільну справу № 127/34014/19-ц та призначено підготовче судове засідання. 25.11.2021 року відповідно до розпорядження № 462 від 25.11.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з смертю судді [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року було прийнято до провадження цивільну справу № 127/34014/19-ц та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач 1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, проте в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без участі позивача 1. У судове засідання позивач 2 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, проте в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без участі позивача 2. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечував, просив відмовити. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Матеріалами справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» (далі - відповідач, ТОВ «ДЕЛІВЕРІ») здійснює транспортне експедирування вантажів у порядку передбаченому ЦК України, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - правила), Статутом автомобільного транспорту України, ЗУ «Про України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють транспортно-експедиторську діяльність. Надання Експедитором послуг власним клієнтам здійснюється на підставі Публічного договору надання транспортно-експедиторських послуг, затвердженого наказом ТОВ «Делівері» від 14 05.2019 № 1, (далі - Договір), та Правил транспортного експедирування вантажів, затверджених наказом ТОВ «Делівері» від 14.05.2019 № 2, (далі - Правила Делівері), положення яких повністю відповідають законодавству про вантажні перевезення в України. Відповідно до умов Договору, безумовне та повне прийняття умов Договору Замовником полягає в здійсненні Замовником дій, спрямованих на отримання послуг, а саме - передачі Замовником Експедитору вантажу для надання послуг, передбачених Договором (п. 1.10. Договору). Пунктом 3.3.5. Договору передбачений обов`язок Замовника довести до відома Одержувача положення Правил. Інформація про транспортування вантажів на підставі Договору та Правил розміщена у всіх квитанціях. Відповідно до матеріалів справи 23.10.2019 року до відділення ТОВ "Делівері" у місті Вінниця звернувся [PERSON] (далі - позивач 1) з метою здійснення відправлення вантажу до міста Бровари, Київської області на ім`я [PERSON] (далі - позивача 2). Відповідно до п. 2.1. Правил Делівері, вантаж повинен здаватися Вантажовідправником до перевезення в запакованому, опечатаному, промаркованому вигляді із зазначенням виду (типу), точної ваги (обсягу), кількості місць та супровідними документами. Відповідальність за вміст, що знаходиться у вантажному місці, несе Вантажовідправник. Згідно із п. 2.5 Правил Делівері, упаковка вантажу, який здається до перевезення, не повинна мати порушень цілісності або слідів пошкодження вантажу (патьоки, вм`ятини, розриви і т.д.). Пунктом 2.6. Правил Делівері встановлено, що у разі, якщо при прийомі вантажу до перевезення від Вантажовідправника буде встановлено, що упаковка вантажу має пошкодження або носить сліди пошкодження, Вантажовідправник зобов`язаний у присутності представника Експедитора розкрити таку упаковку, перевірити цілісність вантажу (багажу) і упакувати в нову упаковку, яка не має пошкоджень. Відправником вантажу відповідачу було надано до перевезення заздалегідь запакований вантаж. У зв`язку із відсутністю підстав для відкриття упаковки зазначених у п. 2.6 Правил, розпакування вантажу, його огляд та перевірка на цілісність відповідачем не здійснювалась. Прийняття вантажу до перевезення супроводжувалося оформленням квитанції № 0190164804. Відповідно до п. 2.7. Правил Делівері, після передачі вантажу на транспортування, отримання квитанції про приймання вантажу, Вантажовідправник зобов`язаний перевірити правильність усіх відомостей, зазначених у квитанції та при наявності невідповідності даних повідомити оператору про внесення необхідних уточнень в квитанцію. Відповідальність за інформацію, яка міститься в квитанції, несе Вантажовідправник. Судовим розглядом встановлено, що вантаж був відправлений в кількості 4 вантажних місць, вага вантажу - 195,00 кг. Цінність шість вантажу відправником не вказана, вантаж не застрахований Тип вантажу: запчастини. Додаткові послуги: збирання вантажу, доставка вантажу, упаковочні матеріали. 25.10.2019 року вантаж по квитанції № 0190164804 було доставлено до пункту призначення - на склад ТОВ "Делівері" № 1 у м. Бровари. Таким чином, обов`язок Експедитора щодо перевезення вантажу з м. Вінниця до м. Бровари було виконано належним чином, у відповідності із нормами діючого законодавства України щодо вантажних перевезень, Договору та Правил відповідача. Після отримання вантажу, встановлено його пошкодження, одержувач (Позивач 2) від отримання вантажу відмовилась. Акт приймання вантажу за кількістю та якістю не складався. Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Частинами 1-3 статті 158 Статуту автомобільного транспорту УРСР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності автотранспортних підприємств або організацій, вантажовідправників, і вантажоодержувачів при автомобільних перевезеннях, стверджуються записами в товарно-транспортних документах, а в разі розбіжності між автотранспортним підприємством або організацією і вантажовідправником (вантажоодержувачем) - актами встановленої форми. Обставини, які можуть служити основою для матеріальної відповідальності автотранспортних підприємств і організацій та пасажирів при автомобільних перевезеннях, засвідчуються актами встановленої форми. Перелік обставин, що підлягають засвідченню записами в товарно-транспортних документах, форми актів і порядок їх складання встановлюються Правилами. Пунктами 15.1., 15.3. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10 1997, встановлено,що у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформлюються актом за формою, що наведена в додатку 4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні. Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними. Відповідно до п. 15.2. Правил, перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини: невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній; порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері; простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу; інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін. Згідно із ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частина 2 статті 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Чинним законодавством щодо перевезення вантажів в Україні визначено, що у випадках розбіжностей із замовником, єдиною підставою для матеріальної відповідальності перевізників за прийнятий до перевезення вантаж є складений у двосторонньому порядку акт Зазначений акт є єдиним належним та допустимим доказом фіксації розбіжностей між сторонами при вантажних перевезеннях автотранспортом в Україні. Договір та Правила Делівері, відповідно до яких відповідачем надаються послуги власним клієнтам, містять аналогічні норми, щодо фіксації розбіжностей між сторонами. У разі отримання вантажу в неналежному стані (пошкодження, нестача тощо), Договором передбачено фіксування його стану у відповідному Акті за формою, затвердженою Експедитором, за обов`язковою участю представників Замовника/Одержувача та Експедитора (п п. 3.4.2., 8.3. Договору) з обов`язковим наданням документів на вантаж - товарних документів (накладних, рахунків-фактур), що підтверджують асортимент, вартість та кількість вантажу (п. 8.3.1. Договору). Відповідно до п. 6.2. Правил Делівері, при отриманні вантажу Вантажоодержувач зобов`язаний переконатися в цілісності одержуваного багажу, відсутності слідів розкриття багажних місць, збереження пломб (печаток) на багажі і відповідно ваги, об`єму, кількості одержуваних місць - інформації, зазначеної Вантажовідправником у квитанції. Згідно п. 6.3. Правил Делівері при видачі вантажів, у випадках порушення цілісності вантажу - повного або часткового пошкодження, знищення, псування, недостачі вантажних місць по кількості, вазі і т.д., складається Акт приймання вантажу за кількістю та якістю (далі - Акт). Підпунктом 6.3.3. Правил Делівері визначено, що Акт складається і підписується: з боку Експедитора - завідувачем складу або комірником, спільно з ще одним працівником Експедитора, з боку Вантажоодержувача - повноважним представником Вантажоодержувача. Так, матеріали справи не містять доказів, що при видачі вантажу по квитанції № 0190164804 сторонами зафіксовано розбіжності і складеного акт передбачений Правилами. Щодо стягнення відповідача збитків, суд вказує наступне. Відповідно до п. 2.1., п. 2.2. Правил Делівері вантаж (багаж) повинен здаватися Вантажовідправником до перевезення в затареному, упакованому,опломбованому (опечатаному), промаркованому вигляді із зазначенням виду (типу), поточної ваги (обсягу), кількості місць багажу та супровідними документами. Відповідальність за вміст, що знаходиться у вантажному місці, несе Вантажовідправник. При здачі вантажу (багажу) до перевезення, Вантажовідправник зобов`язаний вказати повне найменування Вантажоодержувача і його контактні телефони, а також вказати (задекларувати) вартість зданого до перевезення вантажу (багажу). Так, відповідно до матеріалів справи, позивач, який надав до перевезення запакований вантаж при здачі вантажу не зазначив його цінність. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання - настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене упущена вигода). Жодних доказів на підтвердження факту понесення збитків позивачами до суду не надано. Наявна в додатках до позовної заяви накладна від 22.10.2019 року № 17 не може слугувати доказом понесених збитків, адже виписана на ім`я позивача 2, а підпис проставлено позивачем 1, відсутній підпис ФОП [PERSON] , крім того відсутні докази плати за даною накладною. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до остаточного висновку, що позов є безпідставним. Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed