Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача\~\~ [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано в 2016 році за рішенням суду. Крім того, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2019 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі по 1300 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. [INFO] старшій дочці сторін Євгенії виповнилось 18 років, однак вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання Державного університету «Житомирська політехніка». На підставі наведеного позивач просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з навчанням в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з цим позовом та до припинення навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Ухвалою судді від 14 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 15 січня 2025 року від представника відповідача адвоката Перегуди А. П. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що дочка сторін [PERSON] не зареєстрована та фактично не проживає разом з матір`ю. Станом на дату надходження позову до суду Євгенія проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача. Починаючи з серпня 2024 року, [PERSON] перебуває на повному утриманні відповідача, який оплачує всі витрати дочки на проживання та навчання в м. Житомирі. Зокрема, 21 серпня 2024 року відповідач сплатив вартість навчання дочки в розмірі 9\~000 гривень, а 11 січня 2025 року сплатив ще 3\~000 гривень. Крім того, відповідач надає кошти дочці на її особисті потреби, що підтверджується переказами коштів на її банківський рахунок. У зв`язку з потребою в навчанні відповідач купив Євгенії ноутбук вартістю 32\~600 гривень, а також смартфон вартістю 12\~000 гривень. На думку представника відповідача, такі обставини свідчать про безпідставність вимог позивача, адже її права не порушені та не підлягають судовому захисту. На підставі наведеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову. 20 січня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Вйтовича М. С. надійшла відповідь на відзив. На спростування доводів відзиву представник відповідача зазначає, що дочка сторін [PERSON] фактично проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] є власністю батьків відповідача. [PERSON] у вказаному будинку фактично не проживає, оскільки є військовослужбовцем та наразі проходить військову службу за межами м. Житомира. Надані відповідачем копії платіжних документів не можуть свідчити про надання ним матеріальної допомоги дочці [PERSON] у зв`язку з навчанням. Деякі з наданих відповідачем квитанцій є підтвердженням погашення заборгованості по аліментах. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року до участі у справі залучено [PERSON] у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Представник позивача адвокат Войтовий М. С. заявою від 31 березня 2025 року просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що він позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Перегуда А. П. у заяві від 31 березня 2025 року просить подальший розгляд справи проводити без його участі, а також просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась. У своїй заяві від 11 березня 2025 року [PERSON] просить розгляд справи здійснювати без її участі та позов задовольнити. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 6). У шлюбі в них народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 7, 8). Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 27 квітня 2016 року (справа № 296/12172/15-ц) шлюб між сторонами розірвано, а також ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі по 700 гривень на кожну дитину. Крім того, вказаним рішення суду місце проживання дітей визначено разом з матір`ю (а. с. 9-10). Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 04 червня 2019 року (справа № 296/5210/18) збільшено розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання неповнолітніх дітей, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1300 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 06 листопада 2024 року (справа № 296/6392/24) змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04 червня 2019 року в справі № 296/5210/18, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд установив, що [INFO] старша дочка сторін [PERSON] досягла повноліття. Копією довідки навчального закладу № 192/24 від 24 вересня 2024 року підтверджено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу навчання Державного університету «Житомирська політехніка» 4-го рівня акредитації, факультету педагогічних технологій та освіти впродовж життя, денної форми навчання, освітнього ступеня бакалавр, спеціальності 053 «Психологія» (Клінічна та реабілітаційна психологія). Навчання здійснюється на контрактній основі (а. с. 14). 15 серпня 2024 року між Державним університетом «Житомирська політехніка» та вступником [PERSON] , її законним представником [PERSON] укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти № 31.01-0306/Д-163-2024 (а. с. 67). Крім того, 15 серпня 2024 року між навчальним закладом - Державним університетом «Житомирська політехніка» та [PERSON] укладено Договір про оплату освітніх послуг, відповідно до умов якого загальна вартість навчання становить 120\~000 гривень, тобто по 30\~000 гривень за кожен навчальний рік за період з 2024 рік по 2028 рік. Відповідно до п. 2.5 цього договору замовних вносить плату за надання освітньої послуги помісячно (а. с. 68). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина врегульовано главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201СК України). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Постанова Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як уже встановлено судом, дочка сторін [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання та на платній основі, стипендії не отримує, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. Судовим розглядом установлено, що станом на дату звернення до суду з цим позовом [PERSON] не мала зареєстрованого місця проживання. Копією довідки Олевської міської ради № 2467 від 10 липня 2024 року підтверджено, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , та дочкою [PERSON] , [INFO] (а. с. 13). Крім того, витягом з реєстру територіальної громади від 31 січня 2025 року підтверджено, що [PERSON] 31 січня 2025 року зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 123). Також установлено, що [PERSON] тимчасово проживала за адресою місця проживання батька: [ADDRESS] . Допитаний у\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] ,\~який є\~батьком відповідача,\~повідомив,\~що після\~вступу до\~вищого навчального\~закладу [PERSON] \~проживала разом\~з ним\~та його\~дружиною за\~адресою: [ADDRESS] . Фактично [PERSON] проживала з ними з 29 серпня 2024 року до 17 грудня 2024 року, а потім залишила вказане житло з власної ініціативи, повідомивши що буде проживати з подругою. На вихідні дні та на канікули [PERSON] поверталась додому в м. Олевськ. Свідок зазначає, що його син (відповідач у справі) з серпня 2022 року не проживає в м. Житомирі, оскільки є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині, місце дислокації якої переважно на Сході країни. Також свідок повідомив, що відповідач сплачує вартість навчання дочки та надає кошти на її утримання. На підставі наведеного суд установив, що [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Та обставина, що [PERSON] тимчасово проживала разом зі своїми бабусею та дідусем, на думку суду, не може бути підставою для заперечення права позивача на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. У цьому контексті суд також ураховує, що договір про оплату освітніх послуг, що надаються [PERSON] , укладений між навчальним закладом та [PERSON] . Досліджуючи матеріальне становище відповідача, суд установив, що [PERSON] отримує регулярний дохід (грошове забезпечення) як військовослужбовець військової частини [NUMBER] , його дохід за І квартал 2024 року становив 178\~197,8 гривень, за ІІ квартал 2024 року 109\~187,83 гривень, за ІІІ квартал 2024 року 80\~963,19 гривень. Наведене підтверджено відповіддю на запит державного виконавця від 28 січня 2025 року у виконавчому провадженні № 60384639 (а. с. 124). Також установлено, що відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини свого заробітку щомісячно. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості достовірно встановити матеріальне становище позивача [PERSON] , оскільки види та розміри її доходів документально не підтверджені. Суд ураховує, що на підтвердження витрат, пов`язаних з навчанням дочки у вищому навчальному закладі, позивач фактично надала лише докази вартості навчання, що становить 3\~000 гривень на місяць. Матеріали справи не містять доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з навчанням повнолітньої дочки (наприклад, вартість гуртожитку, оренди житла, вартість комунальних послуг та ін.). Ураховуючи принцип змагальності сторін, у спірних правовідносинах саме на позивача покладено тягар доказування на доведення заявленого до стягнення розміру аліментів. Разом з тим, суд ураховує, що витрати кожної людини на продукти харчування, проїзд та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, оплачувати вартість мобільного зв`язку та Інтернету, а це потребує певних коштів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб працездатного віку становить 3028 гривень. З наведеного слідує, що мінімальний розмір матеріального утримання, якого потребує повнолітня дочка сторін, становить 6\~028 гривень щомісячно. Аналіз досліджених судом матеріалів справи дає підстави для висновку, що повнолітня дочка сторін [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі, який знаходиться у м. Житомирі, не працює (доказів іншого суду не надано), навчається на денній формі навчання та на платній основі, стипендії не отримує, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги батьків. Оскільки відповідач працює, отримує регулярний дохід, то він може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Суд ураховує, що сторони (і [PERSON] і [PERSON] ) надали докази, які в своїй сукупності підтверджують, що кожен з них бере участь у матеріальному утриманні дочки [PERSON] . Зокрема, кожна зі сторін надала докази перерахування власних коштів на картковий рахунок дочки. Копією платіжної інструкції від 21 серпня 2024 року підтверджено, що [PERSON] сплатив ДУ «Житомирська політехніка» 9000 гривень за навчання [PERSON] (а. с. 41). Відповідно до копії платіжної інструкції від 11 січня 2025 року [PERSON] сплатив ДУ «Житомирська політехніка» 3000 гривень за навчання [PERSON] (а. с. 53). В свою чергу, копією платіжної інструкції від 04 грудня 2024 року підтверджено, що [PERSON] сплатила навчальному закладу 3\~000 гривень за навчання [PERSON] (а. с. 96). Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що [PERSON] перебуває на повному матеріальному утриманні батька, оскільки представлені суду письмові докази, покази свідка та пояснення представників сторін в своїй сукупності не дають підстав для такого висновку. Також суд зазначає, що мінливість життєвих обставин, а також інших чинників (наявність/відсутність прихильності чи конфлікту між батьками та/чи між батьками і дитиною) може впливати на раніше досягнуті домовленості між сторонами щодо утримання дитини, яка продовжує навчання. А тому, суд, вирішуючи заявлений позов, ураховує принцип пріоритетності інтересів дитини, яка вправі розраховувати на стабільність виконання батьками обов`язку щодо участі у витратах на її навчання. На підставі\~наведеного,\~враховуючи законні\~інтереси повнолітньої\~ [PERSON] ,\~яка у\~зв`язку\~з навчанням\~потребує матеріальної\~допомоги батьків,\~беручи до\~уваги вартість\~навчання дитини,\~рівність обов`язку\~батьків щодо\~матеріального утримання\~дітей,\~а також\~матеріальний стан\~відповідача,\~зокрема ту,\~обставину,\~що на\~його утриманні\~перебуває ще\~одна неповнолітня\~дочка,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для часткового\~задоволення позовних\~вимог та\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~аліментів у\~розмірі 1/5 частки доходу відповідача щомісячно, які належить стягувати з відповідача в користь позивача щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Визначаючи розмір аліментів у спірних правовідносинах, суд ураховує, що із заробітку відповідача відраховуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі частини заробітку, а тому сукупний розмір відрахування аліментів з його заробітку на утримання обох дітей становитиме 45 %. На переконання суду, такий розмір аліментів буде достатніми для належного утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial