Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є рідним братом [PERSON] , а відповідач є батьком малолітньої [PERSON] . Мати дитини [PERSON] померла [INFO] та з того часу дитина проживає в сім`ї позивач. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] не перебували. Приблизно з 02.09.2015 року відповідач жодних контактів з дитиною не підтримує. Свої батьківські обов`язки щодо участі у її вихованні не виконує. На теперішній час жодних контактів з ним немає. [PERSON] самостійно займалась вихованням та забезпеченням дитини. В зв`язку з самоусуненням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просить позбавити останнього батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнути аліменти на її утримання. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання, призначене на 27.02.2025 року, не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. 27.02.2025 року в судовому засіданні позивач позов підтримав. Додатково пояснив, [PERSON] , [INFO] , є його рідною сестрою по матері. Його мати [PERSON] проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2012 р до 2014 р в м. Дніпро. За час спільного проживання в них народилася донька [PERSON] . Через деякий час вони розійшлися, підставою припинення відносин у 2014 році стало те, що відповідач став наркозалежним. Його мати проживала разом з його сестрою в бабусі та дідуся в Дніпропетровській області, а потім переїхали до м. Харкова, де проживали до березня 2022 року. У зв`язку з повномасштабним вторгненням виїхали до Польщі та проживали там до 2024 року. Їх мати померла в січні 2024 року, він поїхав до Польщі, де поховав матір та забрав сестру в Україну. З січня 2024 року [PERSON] проживає в його сім`ї за адресою: [ADDRESS] , де також проживають їх дід, баба та тітка (рідна сестра матері). Відповідач припинив спілкуватися з дитиною ще в 2014 року, де він знаходиться зараз не знає і з того часу його ніколи не бачив. Тобто відповідач протягом тривалого часу ухиляється від батьківських обов`язків. 27.02.2025 року в судовому засіданні представник третьої особи Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Яковлев Ю.О. повідомив, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Пояснив, що службою була проведена робота і через органи ЦНАП було встановлено, що відповідач дійсно зареєстрований за вказаною адресою, що зазначена в ухвалі суду. Дана особа викликалась на засідання комісії для того, щоб отримати пояснення чому він не виконує свій батьківський обов`язок. Також представник служби особисто виходив за місцем реєстрації [PERSON] і працівниками було встановлено, що гр. [PERSON] за даною адресою не проживає більше 6 років. Тому, враховуючи вказані обставини, орган опіки і піклування не зміг надати висновок, щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Враховуючи зібрані документи та думку ограну опіки і піклування Любимівської сільської ради, орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей на засіданні комісії підтримав даний висновок і вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини. В судовому засіданні 27.02.2025 року було оголошено перерву до 27.03.2025 року. В судове засідання, призначене на 27.03.2025 року, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, учасники справи не з`явилися. Позивач та представники третіх осіб подали заяви про продовження судового розгляду справи без їх участі. Відповідач причини неявки не повідомив. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Заслухавши вступне слово позивача, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] , які між собою у шлюбі не перебували. [PERSON] також є матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Тобто, позивач та [PERSON] є рідними братом та сестрою. [PERSON] померла [INFO] в м. Стшельце-Опольські, Польща, що підтверджується скороченим витягом зі свідоцтва про смерть за номером [NUMBER] . На підставі рішення Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області «Про тимчасове влаштування неповнолітньої дитини, яка залишилась без батьківського піклування [PERSON] , [INFO] в родину [PERSON] , [INFO] » було вирішено тимчасово влаштувати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] в родину [PERSON] на термін шість місяців до вирішення питання у судовому порядку, щодо позбавлення батьківського піклування [PERSON] . З січня 2024 року малолітня [PERSON] проживає в сім`ї позивача за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відповідно є дідом, бабою та тіткою позивача і [PERSON] . Зазначене підтверджується довідкою та актом обстеження матеріально-побутових умов, складених Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. З характеристики, наданої КЗ «Покотилівський ліцей «Промінь» Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] , навчається у цьому навчальному закладі онлайн. За час навчання показала себе, як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Добре засвоює матеріал, швидко зосереджує свою увагу на поясненні вчителя, має розвинену пам`ять. Проявляє інтерес до математики. У позакласний час відвідує танці, бере участь у змаганнях, вдома у вільний час займається малюванням, читає художню літературу, займається бісероплетінням. Батько не приділяє належну увагу вихованню доньки. Старший брат відкликається на прохання класного керівника, регулярно підтримує зв`язок з класним керівником. Виконавчий комітет Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дитини. Обґрунтовуючи такий висновок, виконавчий комітет посилався на те, що біологічний батько [PERSON] покинув дитину коли їй виповнилося два роки, весь час дівчинка проживала разом з матір`ю [PERSON] , які під час повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України виїхали до Польщі, де [INFO] [PERSON] померла. За час проживання дитини разом з матір`ю, батько дитини не піклувався про її розвиток та виховання дитини, кошти на утримання не надавав, зі слів дитини дівчинка батька не пам`ятає. Виходячи з вищевикладеного, вважають, що доцільно позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Виконавчий комітет Олександрійської міської ради, як опіки та піклування, надав висновок в якому зазначив, що надати повноцінний та об`єктивний висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки не має можливості, оскільки гр. [PERSON] за місцем реєстрації останні шість років не проживає. На телефонні дзвінки за номером [NUMBER] , особа не відповідає. Однак, враховуючи матеріали справи, які долучені до позовної заяви та діючи в інтересах малолітньої дитини, орган опіки та піклування підтримує висновок, який був наданий органом опіки та піклування Любимівської сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач та [PERSON] є її рідними племінниками. Її сестра [PERSON] проживали з відповідачем з кінця весни 2013 року до 2014 року. В них народилася спільна дитина [PERSON] . Відповідач всі свої кошти витрачав на наркотичні засоби, тривалий час не цікавився дитиною, хоча знав де вона проживає. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини жодного разу не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач та [PERSON] є її рідними онуками, а покійна [PERSON] - її донька. ЇЇ донька та відповідач деякий час проживали у цивільному шлюбі та в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Припинили проживати, коли дитині було більше року, приблизно в 2014 році. З того часу відповідач участі у вихованні дитини не приймав, не спілкувався та ніякої уваги щодо дитини не проявляв. Після смерті доньки її онука [PERSON] проживає разом з ними з середини січня 2024 року. За час перебування дитини в них відповідач не виходив на зв`язок зовсім та їй невідомо де він. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його дочка [PERSON] проживала з відповідачем до 2014 року. Його дочка припинила спілкуватися з відповідачем, коли [PERSON] ще не було й року. З 2014 року відповідач не приїздив та ніяким чином не допомагав, на зв`язок не виходив. З січня 2024 року [PERSON] проживає з ними по сьогоднішній день. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена уст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі №147/277/24 Отже, з наданих суду доказів, пояснень учасників справи та показань свідків, судом встановлено, що відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо дитини, не спілкується з нею, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не відвідує, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини. Після припинення відносин з матір`ю дитини, понад десять років відповідач з дитиною не спілкується. За таких обставин суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї дитини та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини, що сприятиме захисту інтересів дитини. Звертаючись з позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частки її заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний матеріально утримувати дитину, та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає у сім`ї позивача та знаходяться на його утриманні. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 05 червня 2024 року, отже аліменти стягуватимуться з 05 червня 2024 року. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню шляхом позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову, в розмірі 1 211,20 грн (судовий збір за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав) та на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, в розмірі 1 211,20 грн (судовий збір за майнову вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: partial