Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

11.11.2024 року позивач ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» в особі представника Топчий Д.А. звернулися до суду через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 8000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач станом на дату подання позовної заяви свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконала, кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 51782,40 грн та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 18.01.2025 року, представник відповідача за первісним позовом, через підсистему «Електронний суд» надіслала відзив на позовну заяву в якому в задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на те, що відповідач не подавала будь-яких заяв на отримання позики у ТОВ «Іннова-Фінанс», не ознайомлювалась та не підписувала Договір позики з додатками та паспорт кредиту, та не отримувала на власні рахунки та/або платіжні картки кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» у розмірі 8 000,00 грн і не користувалась такими коштами. Позивачем не надано доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, а також підтвердження отримання саме [PERSON] (належність електронної пошти) цього одноразового ідентифікатора. У справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційнотелекомунікаційній системі позивача, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з Договором позики, а тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. 22.01.2025 року, через підсистему «Електронний суд» представник позивача за первісним позовом надіслала відповідь на відзив, в якому представник зазначає, що представником відповідача не надано жодних доказів, які б підтверджували відсутність доказів перерахування коштів та відсутність картки № [NUMBER] та транзакції у володінні [PERSON] . Разом з тим, отримання [PERSON] грошових коштів у позику відповідно до умов Договору надання грошових коштів у позику №3392350324 від 16.03.2024 у розмірі 8000, 00 грн, підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19798-1354- 94287823. Приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти можна за допомогою перших шести цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти. Картка MasterCard [NUMBER] відноситься до АТ "А - БАНК". Зі змісту договору позики, вбачається, що він разом із Правилами надання споживчих кредитів, затв. 20.02.2024 р. складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Звертає увагу на те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 18.01.2025 року, через підсистему «Електронний суд» представник відповідача Поліщук О.Г. надіслала зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» про визнання кредитного договору № 3392350324 від 16.03.2024 року недійсним. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 року прийняти зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» про визнання кредитного договору № 3392350324 від 16.03.2024 року недійсним. Вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС». В судове засідання представник позивача за первісним позовом не з`явився, справу просили розглянути у відсутність представника позивача. У відповіді на відзив, позовну заяву позивача просили задовольнити у повному обсязі та відмовити у визнанні недійсним кредитного договору № 3392350324 від 16.03.2024 року за зустрічним позовом. В судовому засіданні відповідач та її представник за первісним позовом в задоволенні первісного позову просили відмовити та задовольнити зустрічний позов. Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що звертаючись до суду, представником позивача за первісним позовом зазначено, що 16.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний Кредитний договір № 3392350324. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором - u9mgx4ch6. За умовами п. 2.2, 2.3 Договору, товариство надає позичальнику кредит у гривні. Сума кредиту складає 8000,00 грн. Строк кредиту 360 днів (п. 2.5 Договору). Стандартна процентна ставка становить 2.2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору. Знижена процентна ставка 1.5 % в день (п. 2.6.1, 2.6.2 Договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] (п. 3.1 Договору). Дані кошти були перераховані 16.03.2024 року ТОВ ФК «Контрактовий дім», відповідно до платіжної інструкції № 19798-1354-94287823 на картку № [NUMBER] . Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як зазначив в позовній заяві представник позивача, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором, що становить 49360,000 грн, з яких: тіло кредиту - 8000,00 грн, 41360,00 грн - нараховані проценти. За ч. 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проте, відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] стверджує що вона особисто не подавала будь-яких заяв на отримання позики, не ознайомлювалась не підписувала Договір позики з додатками та паспорт споживчого кредиту і таким чином не здійснювала волевиявлення щодо виникнення правовідносин з відповідачем, і як наслідок не отримувала на власні рахунки та/або платіжні картки кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» у розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до пункту 1,3 Договору позики, Ідентифікація в ІКС Товариства - електронна процедура перевірки Товариством автентичності Позичальника, яка здійснюється: - під час першого входу (реєстрації) шляхом перевірки цифрового або алфавітноцифрового коду, що введені Позичальником в спеціальному полі Веб-сайті та отриманий від Товариства в повідомленні, що надіслане на мобільний телефон Позичальника та/або відправки повідомлення в Месенджер, авторизація в якому проїдена за допомогою номеру телефону Позичальника та/або відправки листа на електронну пошту, вказану при реєстрації ІКС. Відповідно до п.2.1. Договору позики, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку, передбаченому Договором або Законом України « Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариство на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний Позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві. Відповідно до пункту 2.13 Правил, Реєстрація - процес надання Споживачем інформації/документів через Веб-сайт ІКС Товариства, який включає надання та перевірку номеру телефону Споживача (ідентифікація в ІКС Товариства в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію), заповнення електронної анкети (в тому числі шляхом надання документів, що містять дані Споживача та/або надання доступу (згоди) до отримання даних Споживача з надійних джерел - системи ВАНК АйДі, Бюро кредитних історій, Державне підприємство «ДІЯ», Суб`єкти первинного фінансового моніторингу в межах інструменту покладення, тощо), реєстрацію банківських рахунків/платіжних карток, здійснення фотофіксації своєї особи (в т.ч. з ідентифікаційним документом в руках (за необхідності), підтвердження ознайомлення з електронними документами шляхом обміну електронними повідомленнями з Товариством. Згідно даних Анкети клієнта, яка наявна в матеріалах справи, в розділі «Документ що посвідчує особу» вказане сполучення літер та цифр - СТ 356646, адреса електронної пошти nagajkolilia@gmail.com, фінансовий номер телефону 38 0967735870 та напівзаповнений номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів ( [NUMBER] ) Відповідно до листа ПрАТ «КИЇВСТАР» за вих. № 11318895/03/03/02 від 06.01.2025 року, абонентський номер [NUMBER] впродовж 2024 року та наразі обслуговується відповідно до публічного договору, на умовах передплаченого зв`язку Компанії, електронні комунікаційні послуги за яким надавались знеособлено (анонімно) та за гр. [PERSON] або іншим абонентом не був зареєстрований. Як вбачається, з квитанції до платіжної інструкції № 19798-1354-94287823, що додана позивачем за первісним позовом, 16.03.2024 через надавача платіжних послуг ТОВ «ФК Контрактовий дім», на розрахунковий рахунок в Райффайзен Банку Аваль [NUMBER] для поповнення MasterCard [NUMBER] (тел. номер [NUMBER] ) було перераховано 8 000,00 грн. (вісім тисяч) гривень 00 коп. Разом з тим, згідно листа Райффайзен Банк Аваль від 14.01.2025 № 81-05-9/551, у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , рахунків не знайдено. Між тим, у відповіді на відзив, представник позивача за первісним позовом зазначає, що приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти можна за допомогою перших шести цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти. Картка [NUMBER] відноситься до АТ "А - БАНК". Відповідно до листа АТ «АкцентБанк» від 03.02.2025 року № 20.1.0.0.0/7-20250131/0780, у громадянина/особи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) немає відкритих карток/рахунків в АТ «А-БАНК». Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» не надано суду доказів з точки зору їх належності допустимості та достатності на підтвердження того, що саме відповідачу у справі - [PERSON] , були видані (перераховані) кредитні кошти. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. В свою чергу, згідно до приписів ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин, або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, особисті підписи сторін договору є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми такого договору, наявність таких підписів зазвичай має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У разі ж якщо сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Як зазначалось вище, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Оспорюваний позивачем за зустрічним позовом, кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним такого договору. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22) від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066св23) та інших. Позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення її прав при укладенні відповідного договору, що є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на її рахунок. Також, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, не був прив`язаний до її паспортних даних, не доводить факт того, що цей телефонний номер їй не належить, чи не належав станом на березень 2024 року. Доводи [PERSON] про те, що кредитний договір підписано без її волі іншими особами, які незаконним шляхом заволоділи її персональними даними, відхиляються судом, так як вони зводяться до припущень. Звернення позивача до правоохоронних органів, а саме до Фастівського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення чоловіком її доньки (її зятем) [PERSON] [INFO] , який перебуває на території України на підставі посвідки на проживання кримінального правопорушення - шахрайства. Так ним, на її ім`я в МФО «Швидко гроші» був оформлений кредит без її відома з використанням у незаконний спосіб її персональних даних та документів, не є належним доказом у справі, оскільки постановою дізнавача від 03.07.2024 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12024116310000115 від 11.05.2024 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Більш того, факти викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, не стосуються правовідносин, що виникли в даній справі. Окремо слід зазначити, що позивач за зустрічним позовом оспорює факт укладення Кредитного договору, однак в прохальній частині позивач просить суд визнати недійсним Кредитний договір, що не відповідає вимогам законодавства та правовій позиції Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц прийшла до наступного висновку: «Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».З огляду на викладене вище, вимога Позивача щодо визнання Кредитного договору недійсним з підстав оспорювання самого факту укладення правочину є такою, що не може бути задоволена, оскільки не відповідає нормам законодавства та правовій позиції Верховного Суду. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» про визнання кредитного договору недійсним. Оскільки, як в задоволенні первісного позову так і в задоволенні зустрічного позову відмовлено, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивачів за цими позовами у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

Outcome: dismissed