Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-30 00:00:00

23.12.2024 року до суду надійшла направлена засобами електронного суду позовна заява позивача, подана його представницею за довіреністю Козак Тетяною Олександрівною, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за комплексним договором №002/14213989-SP від 22.10.2021 року про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», укладеного між сторонами строком на 12 місяців з автоматичною пролонгації у розмірі кредитного ліміту 100000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 0,01% у сумі 56186,49 грн. станом на 11.12.2024 року, яка складається із заборгованістю зі сплати тіла кредиту - 28976,49 грн. та 27207,00 грн. - заборгованості за процентами, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2422,40 грн., оскільки заява була подана засобами Електронного суду. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач та позивач, уклавши відповідний договір погодили між собою умови використання коштів відповідачем, яких відповідач не дотримав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яку позивач бажає стягнути у судовому порядку. Ухвалою судді від 26.12.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.58). Позивач та його представниця про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.60-61), відповідач вказану ухвалу отримав у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.62). Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Відповідач не подавав відзиву. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 08.02.2022 відповідач особисто підписав заяву №1207865 про приєднання до частини 1 публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, відповідно до якої підтвердив свою згоду на комунікацію з позивачем через мобільний додаток, погодився про приєднання до публічної пропозиції в цілому та отримання від позивача банківської картки (а.с.41, зворотній бік). В цей же день 08.02.2022 року вже засобами електронного документообігу відповідач на підставі заяви №1207865 про приєднання до частини 2 публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, відповідно до якої йому було відкрито поточний рахунок [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт в межах 100000,00 грн. зі встановленням процентної ставки за користування кредитом відповідно до умов, визначених у публічній пропозиції позивача за вказаним банківським продуктом (а.с.39, зворотній бік - 41). Безпосередньо у заяві жодної деталізації укладеного договору в частині процентів за користування коштами визначено не було. Вказана відсутність інформації повністю суперечить абз. 2 п.8.1.10 публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank (а.с.6). Наданий суду розрахунок заборгованості відповідача суд до уваги не приймає як належний доказ, оскільки він складався позивачем, містить посилання на кредитний договір №002-14213989-SP від 08.02.2022 року, дані якого до позовної заяви взагалі не долучені, та містить посилання на проценті ставки 0,22 та 0,16, які з доданих суду документів виявити у підписаних відповідачем документах не можливо (а.с.54-55). Як належний доказ суд приймає виписки по особовим рахункам кредитного договору 002/14213989-SP, оскільки вказані документи відповідають вимогам для первинних бухгалтерських (а.с.44, зворотній бік - 53). Із вказаних документів можна встановити, що відповідач користувався у період з 08.02.2022 року до 25.04.2023 року (остання проведена транзакція відповідачем) банківською карткою [NUMBER] . В той же час встановити строк дії вказаної банківської картки з наданих суду документів визначити не має можливості, що впливає на строк дії договору та підстави виникнення відповідних вимог з боку позивача. Крім цього із наданих суду виписок встановлюється, що вони надані по рахункам [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] , в той час як позивач та відповідач погодили відкриття відповідачу окремого рахунку [NUMBER] , по якому платежів як таких за період 2022-2024 років немає, є лише посилання на оприбутковання відповідних боргових сум на нього 26.06.2024 року як по тілу кредиту, так і по процентам (а.с.44, зворотній бік - 45). Відповідно надані суду виписки по іншим рахункам взагалі не дають можливість встановити користування відповідачем кредитними коштами позивача, а надані суду виписки стосуються інших, ніж погоджено сторонами, рахунків без жодних пояснень, без деталізації якою саме карткою користувався відповідач, враховуючи, що на момент підписання кредитного договору він мав статус фізичної особи-підприємця та міг мати рахунки на себе як юридичну особу. Без деталізації вказаних обставин у наданих виписках по рахунках встановити не тільки користування, а й отримання відповідачем кредитних коштів від позивача саме як фізичної особи не можливо, а судове рішення не може постановлятися на припущеннях без надання відповідних доказів з боку ініціатору спору. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed