Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Представник ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» Балашов В.В. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує представник позивача, 28 жовтня 2021 року між відповідачкою та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було укладено кредитний договір № 14/1171336. Умовами договору було передбачено, що кредит надано відповідачці у сумі 50000,00 грн строком до на 72 місяці. Також, умовамиР договору була передбачена процентна ставка та комісія за користування кредитними коштами. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі встановленому Договором, однак [PERSON] у порушення умов кредитування не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 15 грудня 2024 року виникла заборгованість в сумі 75167,76 грн, яка складається з: простроченої заборгованості 42219,22 грн, заборгованості за простроченими відсотками 7948,54 грн, та простроченої комісії 25000,00 грн. Також, у позові зазначено, що 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір про відступлення прав вимог, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 14/1171336 від 28 жовтня 2021 року. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 06 січня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 04 лютого 2025 року. 22 січня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками у якому відповідачка [PERSON] зазначає, що позов визнає частково. На рахунок, відкритий банком для погашення кредитної заборгованості, відповідачкою було сплачено кошти в сумі 12873,00 грн. Усі ці платежі було сплачено раніше, ніж передбачено графіком платежів. Тому звернула увагу на невідповідність нарахованих відсотків позивачем відповідно до договору. Відповідно до виписки по сплаті погашення строкової заборгованості (тіло кредиту) відповідачкою було сплачено кошти в сумі 3597,78 грн, погашення нарахованих відсотків 1342,22 грн, погашення комісії 3750,00 грн. А тому позивач мав здійснити перерахунок заборгованості за відсотками та надати новий Графік платежів у відповідності до п. 2.2.1. Кредитного договору № 14/1171336 від 28.10.2021. Також відповідачка зазначила, що правила надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» не є складовими кредитного договору. До того ж відповідачка з цими правилами не ознайомлювалася. Дане твердження узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Окрім того відповідачка вказала, що встановлення комісії за обслуговування кредиту суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Так, у пункті 1.4.2. кредитного договору банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе ряд послуг. Однак у даному пункті не встановлена конкретна ціна кожної послуги, послуги за обслуговування кредиту мають оплатний характер, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Тобто банк встановив плату за надання інформації, яка згідно закону надається безоплатно. У додатку № 1 до Договору 14/111171336 від 28.10.2021 визначена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,50% від початкової суми кредиту. Щомісячний розмір комісії за розрахунково касове обслуговування складає 1250,00 грн, а її загальний розмір 90000,00 грн, що становить 180% від суми кредиту. [PERSON] звертала увагу, що первісним кредитором встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем та без визначення плати щодо кожної послуги. надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами кредитного договору не передбачено. З огляду на обставини справи, зокрема розмір кредиту та процентів, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. При цьому послалася на постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 у якій зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи\~\~умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Також відповідачка у відзиві зазначила, що пункт 1.4.2. Договору про встановлення щомісячної комісії порушує статті 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому послалася на постанову Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19. Посилаючись на викладені у відзиві обставини, відповідачка просила: визнати нікчемним пункт 1.4.2. Кредитного Договору № 14/1171336 від 28.10.2021 відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»; сплачені кошти в сумі 3750,00 грн, віднесені первісним кредитором як сплату по комісії зарахувати на сплату тіла кредиту; зобов`язати позивача ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитнтим договором з огляду на нікчемність пункту 1.4.2 цього договору; зобов`язати позивача ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» надати новий Графік платежів у відповідності до пункту 2.2.1. Кредитного Договору № 14/1171336 від 28.10.2021 (а.с. 112-118). За клопотанням представника позивача [PERSON] розгляд справи було відкладено на 28 лютого 2025 року. 04 лютого 2025 року до суду надійшли письмові додаткові пояснення у справі у яких представник позивача зазначив, що [PERSON] у відзиві визнає, що банк надав їй в користування кредитні кошти на умовах, зазначених в Договорі, а позичальник їх своєчасно не сплачує. Досягнення сторонами у встановленій законом формі згоди щодо всіх істотних умов Кредитного договору та скріплення такого волевиявлення їх підписами на правочині свідчить про виникнення в кожної із сторін взаємних зобов`язань, в якому обов`язку позикодавця надати кредитні кошти кореспондує обов`язок позичальника повернути суму позики та сплатити проценти. Також факт наявності кредитних правовідносин між сторонами підтверджується умовами Договору № 14/1171336. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 р. виклав свою позицію яка насамперед ґрунтуються на презумпції свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Колегія суддів ВП ВС у постанові по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визнати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності. Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обтяженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Щодо здійснення перерахунку заборгованості представник позивача зазначив, що внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання відповідачем боргу. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т. ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет), відображає, що з 28.10.2021 р. по 27.10.2027р. відповідач щомісячно повинен вносити оплату в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до п. 2.2.1 Договору, в разі внесення Позичальником суми платежу, яка перевищує суму чергового платежу по кредиту, процентах та комісії згідно Графіка платежів по кредиту, відбувається дострокове часткове повернення кредиту та змінюється Графік платежів по кредиту шляхом зменшення останнього платежу або кількості платежів. При цьому День повернення кредиту та розмір щомісячного платежу по кредиту та процентах залишаються незмінними. Сума перевищення зараховується за кредитом в День повернення кредиту. За бажанням Позичальника, після здійснення дострокового часткового повернення кредиту, Графік платежів по кредиту може бути змінено в частині зменшення розміру щомісячних платежів шляхом укладання між Банком та Позичальником договору про внесення змін та доповнень до Договору. Тобто відповідач, знаючи, що він здійснює дострокову оплату повинен був звернутися до Банку та просити зробити новий Графік платежів. Оплати здійснені відповідачем були зараховані на погашення заборгованості, враховані при підготовці розрахунку заборгованості та відмінусовані від загальної суми боргу. Щодо Правил\~надання споживчого\~кредиту в\~АТ «КРЕДІ\~АГРІКОЛЬ БАНК»\~та умов\~страхування життя\~позичальника представник позивача\~зазначив,\~що Правила надання споживчого кредиту є публічною та невід`ємною частиною договору, мають відкритий доступ, викладені на офіційному сайті АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Перед укладанням Кредитного договору, позичальник повинен самостійно зайти на сайт Банку на особисто ознайомитися з Правилами, які діють на момент укладання Договору. Для зручності розгляду справи в суді, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» роздрукувало Правила надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», в редакції на дату підписання кредитного договору №14/1171336 від 28.10.2021р., та надало їх до позовної заяви. Щодо стягнення заборгованості за комісією, то Законом України «Про споживче кредитування», безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.2 пункту 1.4. статті 1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Підписанням Договору та Паспорту споживчого кредиту Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. 06 листопада 2023 року Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк зазначив та надав докази наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є законною, відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». [PERSON] була вільна у виборі фінансової установи для отримання кредиту та валюти кредитування, а її особистий підпис на кредитному договорі та визнання обставин отримання кредиту підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочинів. Кредитний договір підписали сторони, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їхнє волевиявлення відповідало внутрішній волі (а.с. 127-131). 28 лютого 2025 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] судове засідання було відкладене на 01 квітня 2025 року. Позиція учасників судового процесу У судове засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час судового засідання були повідомлені належним чином (а.с. 143, 144), про причини неявки суд не повідомляли. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 28 жовтня 2021 року [PERSON] підписала Заяву-анкету № 0100145-28102021-003 на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с. 45). Також 28 жовтня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 14/1171336 (далі Договір) (а.с. 34-35). Відповідно до п. 1.1. Договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 50000,00 грн строком на 72 місяці - з 28 жовтня 2021 року до 27 жовтня 2027 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Згідно з п. 1.2. Договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.3. Договору, для зарахування кредитних коштів Позичальник повинен мати відкритий у Банку поточний або поточний (картковий) рахунок. Відповідно до п. 1.4.1-1.4.2 п. 1.4. Договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Підписанням Договору Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо. З метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості №UA6930061400000290960000627511 в Банку. Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту (пункти 2.1., 2.2. Договору). Також, 28 жовтня 2021 року відповідачкою було підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування, та Додаток № 1 до Паспорта споживчого кредиту та Додаток № 1 до Кредитного договору № 14/1171336 від 28 жовтня 2021 року (а.с. 37-38, 39-40, 41-42). Крім того, до позову було додано Правила надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умови страхування життя позичальника (а.с. 8-13), які не містять підпису відповідачки [PERSON] . Згідно копії меморіального ордеру № 39670260-1 від 28 жовтня 2021 року, АТ «Креді Агріколь Банк» перерахувало на рахунок [NUMBER] 50000,00 грн кредиту за кредитним договором № 14/1171336 від 28 жовтня 2021 року (а.с. 46). Також, переказ Щемур Т.К. кредитних коштів у сумі 50000,00 грн на рахунок [NUMBER] підтверджується Випискою з рахунку [PERSON] (а.с. 26-33). Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 14/1171336 від 28 жовтня 2021 року, у відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором виникла заборгованість в сумі 75167,76 грн, яка складається з: простроченої заборгованості 42219,22 грн, заборгованості за простроченими відсотками 7948,54 грн, та простроченої комісії 25000,00 грн (а.с. 24). 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого АТ «Креді Агріколь Банк» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» приймає належні АТ «Креді Агріколь Банк» права вимоги до боржників (а.с. 16-23). Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29 серпня 2023 року, яким є Реєстр прав вимоги № 1 від 15 вересня 2023 року, під № 2642 зазначена [PERSON] (а.с. 60-94). Згідно з п. 1.1.5. договору про відступлення прав вимоги, право вимоги означає всі права первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті сум заборгованості за кредитними договорами, строк платежу за якими настав та /або права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Відповідно до п. 10.1. договору про відступлення прав вимоги, цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили в дату його підписання уповноваженими представниками сторін, зазначену на його початку. 15 вересня 2023 року [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 14/1171336 від 28 жовтня 2021 року (а.с. 47). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Однак у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046\~ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Таким чином судом установлено, що відповідачкою було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору. Щодо доводів сторони відповідачки про те, що Правила надання споживчого кредиту не є складовими кредитного договору, суд зазначає наступне. Суд погоджується з твердженням відповідачки щодо того, що Правила надання споживчого кредиту не є складовими кредитного договору № 14/1171336 від 28.10.2021, оскільки не містять підпису відповідачки. У свою чергу суд не погоджується з думкою сторони позивача про те, що Правила надання споживчого кредиту є публічною пропозицією, викладаються на офіційному сайті Банку та починають діяти з дати укладання Договору, тобто з 28.10.2021. На думку суду, дані правила, що розміщені на офіційному сайті АТ «Креді Агріколь Банк», не можуть бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може самостійно вносити відповідні зміни в такі умови та правила споживчого кредитування. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та усталеною практикою Верховного Суду. У відповідності до зазначеного висновку Великої Палати Верховного Суду, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, чого однак позивачем зроблено не було. У той\~же час\~вказана обставина\~не спростовує\~того,\~що між\~первісним кредитором\~та відповідачкою\~було укладено\~кредитний договір,\~який містить\~інформацію щодо\~суми кредиту,\~процентів та\~комісійної винагороди. Даючи оцінку доводам відповідачки щодо неправомірності нарахування комісії суд вважає за необхідне зазначити наступне. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» (далі також - Закон України\~\~\~\~ № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року. За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 до\~Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIII та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження\~\~ № 14-44цс21). Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. На цю ж постанову Великої Палати Верховного Суду посилався у додаткових поясненнях представник позивача, доводячи правомірність дій банку та представник позивача у письмових поясненнях. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. У той же час суд вважає за необхідне зазначити наступне. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої\~статті 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі статтями\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до\~статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за\~надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.\~Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року),\~\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до\~частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19). Відповідно до п. 1.4.1.-1.4.2. п. 1.4. Договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Підписанням Договору Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо. Згідно з Додатком 1 до Паспорта споживчого кредиту Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, чиста сума кредиту/сума за розрахунковий період становить 158522,76 грн, сума кредиту за договором 50000,00 грн, проценти за користування кредитом 18522,76 грн. Окрім цього цим же Додатком було визначено платежі за супутні послуги банку: комісія за обслуговування кредитної заборгованості 90000,00 грн, розрахунково касове обслуговування 0,00 грн, комісія за здійснення операції по видачі кредиту 0,00 грн, інші послуги банку 0,00 грн (а.с. 41-42). Беручи до\~уваги вищевказаний\~перелік супутніх\~послуг,\~зокремапослуги\~з розрахунку\~суми чергового\~та наступних\~платежів,\~списання та\~зарахування коштів\~з метою\~погашення заборгованості,\~розрахунково-касове\~обслуговування заборгованості\~за Договором банку, суд звертає увагу, на те, що підпунктом 1.4.2. пункту 1.4. кредитного договору від 28.10.2021 визначено, що обслуговування кредитної заборгованості включає в себе також розрахунково-касове обслуговування. У той же час, як вбачається з Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, для споживання та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит комісія за розрахунково касове обслуговування становить 0,00 грн. Крім того надання банком відповідачу послуг з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, які зазначені у кредитному договорі, позивачем надано не було, як і не було зазначено систематичності надання цих послуг протягом кожного місяця та їх вартості. Усі інші\~послуги з\~обслуговування кредитної\~заборгованості,\~які перелічені\~у кредитному\~договорі (п.\~1.4.2.),\~є пов`язаними\~з інформуванням\~про стан\~кредитної заборгованості.\~ Висновок суду базується висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 з подібними правовідносинами. Окрім того необхідно відмітити, що загальний розмір плати по комісії за обслуговування кредитної заборгованості майже у п`ять разів перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом та майже у два рази перевищує суму кредиту. А тому вказані розміри плати по комісії за обслуговування кредитної заборгованості у порівнянні з розмірами процентів та розміром отриманої суми кредиту не можна визнати справедливими та розумними. Позивач же не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договорів щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються банком за таку плату, однак такою можливістю не скористався. Таким чином, на думку суду, пункт 1.4.2 кредитного договору № 14/1171336 від 28 жовтня 2021 року, яким передбачено сплату\~\~позичальником комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50 % щомісячно від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. кредитного договору, є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Висновок суду\~не суперечить\~висновку Верховного\~Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду,\~висловленому у\~постанові від 06 листопада\~2023 року у справі № 204/224/21, на яку посилався представник позивача у додаткових поясненнях. Так, у даній постанові зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов аналогічного висновку, у зв`язку з чим визнав пункт 1.4.2 кредитного договору № 14/1171336 від 28 жовтня 2021 року про сплату\~\~позичальником комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно нікчемним. Посилання представника позивача у письмових поясненнях на те, що підписавши кредитний договір, [PERSON] погодилася на всі його умови, зокрема щодо сплати щомісячної комісії, є безпідставними, оскільки, умови договорів, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах. З огляду на викладене, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «КРЕДІ АРГІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що відповідачці встановлено щомісячну комісію за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, стороною позивача доведено не було. Таким чином пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (плату за обслуговування кредиту) щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована комісія в сумі 25000,00 грн, не підлягає стягненню з відповідачки. Суд не розглядає викладені у відзиві на позов такі вимоги сторони відповідача як: сплачені кошти в сумі 3750,00 грн, віднесені первісним кредитором як сплату по комісії зарахувати на сплату тіла кредиту; зобов`язати позивача ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором з огляду на нікчемність пункту 1.4.2 цього договору; зобов`язати позивача ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» надати новий Графік платежів у відповідності до пункту 2.2.1. Кредитного Договору № 14/1171336 від 28.10.2021 з таких підстав. Суд погоджується з тим, що боржник може вимагати належного розрахунку заборгованості, а кредитор повинен виконати такий обов`язок, зокрема, в разі задоволення вимоги про недійсність договору в певній частині. Однак такі вимоги слід викладати у позовній заяві чи у даному конкретному випадку - у зустрічній позовній заяві. При цьому\~зустрічний позов\~стороною відповідачки\~до суду\~не подавався. У свою чергу у відзиві на позов відповідачка має\~викладати заперечення\~проти позову,\~що передбачено\~частиною 1\~статті 178\~ЦПК України,\~а не\~формулювати вимоги, які є по своїй суті позовними. За таких обставин, з урахуванням принципу диспозитивності, даним вимогам сторони відповідачки судом не надається правова оцінка на предмет їх обґрунтованості. Таким чином, дослідивши матеріали справи та дійшовши висновку про нікчемність пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію, суд встановив, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором № 14/1171336 від 28 жовтня 2021 року в сумі 50167,76 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 42219,22 грн, та заборгованості за простроченими відсотками 7948,54 грн. Щодо судових витрат До поданого позову додана платіжна інструкція № 3467 від 20 грудня 2024 року про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір по даній справі в розмірі 2422,40 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 100). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 50167,76 грн, тобто 66,74 % від суми позову, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1616,71 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial