Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу, свої вимоги аргументує тим, що 19.07.2023 року між [PERSON] та ТОВ Качай Гроші укладено в електронній формі кредитний договір, згідно якого ТОВ «Качай Гроші» надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, сума кредитного ліміту 8900,00 грн. Відповідач зобов`язалася одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Відповідно до положень пункту 1.8 договору такий діє до визначеної ним дати, в частині виконання сторонами своїх зобов`язань до їх повного виконання позичальником. Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його істотними умовами, а також Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», яких зобов`язалася дотримуватися. На час оформлення позовної заяви строк повернення грошових коштів за договором настав, однак відповідач не повертає кредит, не сплачує проценти за користування кредитними коштами. Сума заборгованості відповідача становить 27145,00 грн., з них: 8900,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 17800,00 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 445,00 грн заборгованість за комісіями. 10.04.2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та позивачем було укладено договір факторингу № 1-10042024, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги ТОВ «Качай Гроші» до відповідача за вказаним договором. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №00-8821793 від 19.07.2023 року у розмірі 27 145,00 грн., судовий збір у розмірі 3028,00 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав клопотання в якому просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позов підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, тому, зі згоди позивача, на підставі\~ ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказані вище договори породили певні права та зобов`язання сторін. Відповідно до вимог\~ ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 19.07.2023 року між [PERSON] та ТОВ Качай Гроші укладено в електронній формі кредитний договір, згідно якого ТОВ «Качай Гроші» надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, сума кредитного ліміту 8900,00 грн. Відповідач зобов`язалася одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Відповідно до положень пункту 1.8 договору такий діє до визначеної ним дати, в частині виконання сторонами своїх зобов`язань до їх повного виконання позичальником. Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його істотними умовами, а також Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», яких зобов`язалася дотримуватися. На час оформлення позовної заяви строк повернення грошових коштів за договором настав, однак відповідач не повертає кредит, не сплачує проценти за користування кредитними коштами. 10.04.2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та позивачем було укладено договір факторингу № 1-10042024, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги ТОВ «Качай Гроші» до відповідача за вказаним договором. Згідно з ст.6, ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторонидо запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина першастатті 638ЦК України у редакції, чинній на час укладення кредитного договору). За приписами ч.1, ч.2 ст.639ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційнихсистем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення гро передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ,,, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином\~ відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведенним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Сума заборгованості відповідача становить 27145,00 грн., з них: 8900,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 17800,00 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 445,00 грн заборгованість за комісіями. Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.\~ Суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, дійшов висновку, що такі вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Зважаючи на складність справи, яку віднесено до категорії малозначних, розгляд її проходив у спрощеному судовому засіданні, без явки представника позивача у судове засідання, відповідно суд вважає, що витрати на правничу допомогу які представник позивача просить стягнути є завищеними і вважає за доцільне стягнути з відповідача витрати\~ на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved