Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. В січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКЕ» ( далі - ТОВ "КИЇВСЬКЕ") \~звернувся до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Київське» безпідставно набуті кошти у розмірі 33 114,06 грн., а також судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову посилались на те, що 17 липня 2023 року [PERSON] була прийнята до ТОВ «КИЇВСЬКЕ» на посаду пекаря у магазин «Santim» №1 відповідно до Наказу ТОВ «КИЇВСЬКЕ» № 082-п від 17.07.2023 року. 26.08.2024 року [PERSON] було надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами відповідно до Наказу ТОВ «КИЇВСЬКЕ» № 008-п від 26.08.2024 року. Відповідно до розрахунку за лікарняним листом № 13467174-2025163088-1 з 26.08.2024 року по 29.12.2024 року усього [PERSON] нараховано лікарняні в розмірі 33 114,06 грн. 12 вересня 2024 року, згідно відомості нарахування коштів №12.09.24, на картковий рахунок відповідача були зараховані грошові кошти у зв`язку з вагітністю та пологами у розмірі 33 114,06 грн. Однак 16 вересня 2024 року згідно відомості нарахування коштів № 2409165116, в результаті лічильної помилки, відбулось повторне зарахування на картковий рахунок відповідача цієї ж суми у розмірі 33 114,06 грн. Загальна сума коштів, сплачена відповідачу позивачем у вересні 2024 року становить: 33 114,06 + 33 114,06 = 66 228,12 грн. Таким чином, позивачем було здійснено переплату відповідачу шляхом дворазового нарахування за один і той самий період, а саме, за серпень 2024 року у розмірі 66 228,12 грн. Різниця між нарахованою до виплати суми і фактично виплаченої за серпень 2024 року складає 33 114,06 грн. Після виявлення бухгалтерією ТОВ «КИЇВСЬКЕ» даної лічильної (механічної) помилки, було проведено службове розслідування на підставі наказу директора, в результаті якого було встановлено, що переплата виникла внаслідок лічильної помилки, та було прийнято рішення звернутися до [PERSON] . Директором ТОВ "КИЇВСЬКЕ" було запропоновано відповідачу добровільно повернути безпідставно отримані грошові кошти, які вона отримала, про що було направлено лист , 30.10.2024 року підприємство звернулося до неї з претензією повернути помилково сплачені кошти, однак на розрахунковий рахунок ТОВ «КИЇВСЬКЕ» повернення надмірно сплачених коштів відповідачкою не зроблено, що змушує позивача звернутись з відповідним позовом. На підставі ст.1212 ЦК України просили дані кошти стягнути з неї в примусовому порядку, а також стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.01.2025 року відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 28) Позиції сторін в судовому засіданні. Представник позивача ТОВ «Київське» в призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 39) Відповідач [PERSON] , в призначене судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена заздалегідь належним чином, отримала в суді копію позовної заяви та доданих до неї документів через електронний суд, про поважні причини неявки суд не повідомляла. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача, які своєчасно і належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 910/12842/17, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Крім того, Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони в підготовче судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17 липня 2023 року [PERSON] була прийнята до ТОВ «КИЇВСЬКЕ» на посаду пекаря у магазин «Santim» №1 за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, буд. 2-А, що підтверджується копією Наказу ТОВ «КИЇВСЬКЕ» № 082-п від 17.07.2023 року. 26.08.2024 року [PERSON] було надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується копією Наказу ТОВ «КИЇВСЬКЕ» № 008-п від 26.08.2024 року.(а.с.9) Відповідно до розрахунку за лікарняним листом по вагітності та пологам № 13467174-2025163088-1 з 26.08.2024 року по 29.12.2024 року усього [PERSON] нараховано ТОВ «КИЇВСЬКЕ» за 126 днів - 33 114,06 грн.(а.с.10) 12 вересня 2024 року, згідно відомості нарахування коштів № 12.09.2024, на картковий рахунок відповідача (АТ «Райффайзен Банк»: [NUMBER] ), були зараховані грошові кошти у зв`язку з вагітністю та пологами у розмірі 33 114,06 грн., що підтверджується копією відомості. (а.с.11) 16 вересня 2024 року, згідно відомості нарахування коштів № 2409165116, в результаті відбулось повторне зарахування на картковий рахунок відповідача цієї ж суми у розмірі 33 114,06 грн, що підтверджується копією відомості. (а.с.13) Загальна сума коштів, сплачена відповідачу позивачем у вересні 2024 року становить: 33 114,06 + 33 114,06 = 66 228,12 грн. Згідно наданої суду доповідної записки на ім`ядиректора ТОВ «КИЇВСЬКЕ» від бухгалтера [PERSON] вбачається, що в результаті лічильної помилки було здійснено переплату відповідачу шляхом дворазового нарахування за один і той самий період, а саме, за серпень 2024 року у розмірі 66 228,12 грн.(а.с.14) Наказом директора ТОВ «Київське» від 16.09.2024 року №010 було призначено на підприємстві службове розслідування по даному факту. (а.с.15) Згідно акту службового розслідування від 20.09.2024 року було встановлено, що переплата виникла внаслідок лічильної помилки, та було прийнято рішення звернутися до [PERSON] з вимогою щодо добровільного повернення коштів підприємству. (а.с.16). Так, на адресу відповідачки було направлено лист ТОВ «КИЇВСЬКЕ» №57/10-24 від 10.10.2024 року, в якому [PERSON] було запропоновано повернути безпідставно отримані грошові кошти, факт отримання якого підтверджено поштовим трекінгом. (а.с.17,18) 30 10.2024 року ТОВ «КИЇВСЬКЕ» звернулось до відповідачки з претензією №65/10-24 від 30.10.2024 року, в якій позивач вимагав повернути помилково сплачені грошові кошти, перерахувавши їх на банківський рахунок ТОВ «КИЇВСЬКЕ», факт отримання якого підтверджено поштовим трекінгом. (а.с.19,20) Позивач стверджує, що на розрахунковий рахунок ТОВ «КИЇВСЬКЕ» повернення надмірно сплачених коштів відповідачкою не проведено, тому просять ці кошти на підставі ст.1212 ЦК України стягнути в примусовомупорядку. Нормативно правове обгрунтування та висновки суду. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Також Верховний Суд у Постанові від 25.09.2024 року у справі № 201/9127/21 вказав, що під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, яка або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин та їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Безпідставне збагачення може полягати як у так званому «фактичному» збагаченні, коли набувач, не отримуючи права на річ, фактично володіє і користується нею, так і в «юридичному» збагаченні, коли набувач отримує суб`єктивне право на предмет збагачення. Таким чином, мають місце кондикційні зобов`язання, які є наслідком безпідставного збагачення. Кондикційні зобов`язання виникають тоді, коли дії особи або події призводять до неправового результату у виді юридично безпідставного майнового блага, що перейшло до набувача та сприяло його безпідставному збагаченню Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій потерпілій особі, яка має належний правовий титул на нього (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18). Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача. За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. Висновки суду. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку зібраним доказам в цілому, так і кожному доказу, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову. Висновок суду обґрунтовується наступним. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач довів в суді, що мала місце переплата коштів і вона сталася внаслідок рахункової помилки. Суд вважає, що позивачем було здійснено переплату відповідачу по лікарняному листу шляхом дворазового нарахування лікарняних за один і той самий період, а саме, за серпень 2024 року у розмірі 66 228,12 грн. Під час формування відомості про нараховані грошові кошти, бухгалтером було виявлено лічильну помилку, яка сталася внаслідок збою у бухгалтерській програмі, та полягає в неврахуванні сум, які були вже попередньо нараховані та сплачені відповідачу. Відповідачу нараховано та сплачено, за один і той самий період дворазово, що підтверджено актом службового розслідування. Різниця між нарахованою до виплати суми і фактично виплаченої за серпень 2024 року складає 33 114,06 грн. Тобто, переплата виникла внаслідок лічильної помилки, оскільки роботодавець не мав підстав нарахувати відповідачу 66 228,12 грн. за серпень 2024 року. Відповідач в свою чергу дані доводи позивача під час розгляду справи не спростувала, відзив на позов не подала і в судове засідання не прибула . Також суд вважає, що дійсно з боку відповідачки наявні ознаки недобросовісної поведінки, зокрема, факт її відмови від запропонованого повернення неправомірно отриманих грошових коштів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі № 387/326/20, у трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Під зловживанням трудовим правом для сторін трудових відносин варто розуміти особливу недобросовісну поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності. Відповідачка знала про факт свого безпідставного збагачення, однак діяла недобросовісно, продовжуючи володіти безпідставно набутими коштами, та відмовляючись повернути їх. Отже, мають місце правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, тому зазначені кошти підлягають поверненню відповідачкою. Тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати у справі по сплаті судового збору складають 3028 грн, які підлягають стягненню з відповідача в зв`язку повним задоволенням пред`явленого позову. На підставі\~ст. 4, 258-259, 265,281-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved