Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-18 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. \~ \~ \~ \~З позовної заяви вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 130 м2. ТОВ «Велесдобробут» є управителем та забезпечує обслуговування житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , надає послуги з управління багатоквартирним будинком, забезпечує отримання мешканцями будинку комунальних послуг. \~ \~ \~ \~ТОВ «Велесдобробут» свої зобов`язання з надання житлово-комунальних послуг у виді послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] виконує належним чином у повному обсязі. [PERSON] , будучи власницею квартири [ADDRESS] , фактично споживає вказані житлово-комунальні послуги, не відмовлялася від їх отримання, будь-яких претензій щодо якості їх надання також не висловлювала. У той же час, свої зобов`язання з оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 58\~247 грн. 80 коп. З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «Велесдобробут» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості, вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 28.02.2025 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи. У судові засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Представником позивача подано клопотання, в якому позовні вимоги було підтримано у повному обсязі, висловлено прохання щодо проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача, а також надано згоду на ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судових засідань [PERSON] повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за її останньою відомою адресою проживання у зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстроване місце проживання, а також шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Як встановлено судом за результатами перевірки, копію ухвали суду від 28.02.2025 року разом з копією позовної заяви та додатками до неї, судовою повісткою про виклик до суду не було вручено [PERSON] за місцем її проживання та повернуто до суду з поміткою про неможливість вручення. Станом на момент ухвалення судового рішення від відповідача ані засобами поштового зв`язку, ані на офіційну електронну адресу суду, ані в будь-який інший спосіб не надходило жодних заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд звертає увагу, що положення чинного процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду, в якого відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування учасника справи, крім як відомостей про офіційно зареєстроване місце проживання/перебування, повторно направляти судові повістки про виклик до суду. Повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, яке відправлялася за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача, що є єдиними відомостями про його проживання, які перебувають у володінні суду, є належним виконанням суду свого процесуального обов`язку щодо повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання, а відповідно вважається належним чином повідомленням особи про проведення судового розгляду. У Постанові КЦС ВС від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 зроблено висновок, що листи, що повернулися з відміткою/довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, якщо їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або на адресу місця реєстрації фізичної особи чи адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Таким чином, [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що позивачем було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, оскільки [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правові основи врегулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з наданням та споживанням житлово-комунальних послуг, визначені ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З акту приймання-передачі житлового комплексу від 22.05.2017 року (а.с. 8-9) судом встановлено, що 22.05.2017 року об`єкт нерухомості у виді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] було передано від забудовника ТОВ «Велесгард 2015» до обслуговуючої організації ТОВ «Велесдобробут». З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 7) судом встановлено, що ТОВ «Велесдобробут» є юридичною особою, створеною та зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка займається комплексним обслуговуванням об`єктів, іншою діяльністю з прибирання будинків і промислових об`єктів. Рішенням Виконавчого комітету Вишгородської міської ради «Про визначення ТОВ «Велесдобробут» виконавцем житлово-комунальних послуг» від 16.11.2017 року № 347 (а.с. 12) позивача ТОВ «Велесдобробут» було визначено виконавцем у житловому фонді житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] наступних житлово-комунальних послуг: управління будинком, спорудою; утримання будинку, споруд, прибудинкової території; з ремонту приміщень, будинків, споруд. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Таким чином, позивач ТОВ «Велесдобробут» є управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] , та виконавцем житлової послуги з управління багатоквартирним будинком. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 10-11), Відповіді № 1212520 від 19.03.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна у виді квартири [ADDRESS] на праві приватної власності з 27.09.2023 року належить відповідачу [PERSON] , підстава права власності: свідоцтво про право на спадщину, розмір частки у праві спільної власності: 1. З протоколу № 1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] від 27.11.2021 року (а.с. 13-37) судом встановлено, що рішенням співвласників вказаного багатоквартирного будинку визначено з 01.01.2022 року управителем багатоквартирного буднику [ADDRESS] ТОВ «Велесдобробут» та передано товариству функції з управління будинком, затверджено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, обрано [PERSON] уповноваженою особою співвласників для укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем від імені всіх співвласників, здійснення контролю за його виконанням, а також затверджено кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Як вбачається з протоколу № 1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку відповідач [PERSON] не була присутня при обговоренні та голосуванні за прийняття рішення по вищезазначеним питанням. На момент проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] , який, разом з тим, також не брав участі у зборах співвласників багатоквартирного будинку. З додатку № 2 до протоколу № 1 загальних зборів (а.с. 37) судом встановлено, що місячний розмір плати за послуги з управління багатоквартирним будинком, починаючи з 01.01.2022 року, становить 12 грн. 27 коп. з розрахунку на 1 м2 загальної площі житлових та нежитлових приміщень. Судом встановлено, що 16.12.2021 року між ТОВ «Велесдобробут» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в особі [PERSON] , обраного представником співвласників на загальних зборах, було укладено договір № 1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 38-42). Відповідно до п. 1 договору № 1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 16.12.2021 року ТОВ «Велесдобробут» зобов`язався надати співвласникам багатоквартирного будинку послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язалися оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Відповідно до п. 2 вказаного договору список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Відповідно до додатку № 1 до договору № 1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 43-44) загальну площу квартири [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить відповідачу [PERSON] , визначено у 130 м2. Відповідно до п. 9 договору № 1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 16.12.2021 року ціна послуги з управління становить 12 гривень 27 копійок на місяць за 1 м2 загальної площі житлового або нежитлового приміщення. Положення п. 9 договору та додаток № 3 до цього договору (а.с. 46) містять кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку, а також детальний опис послуг, за які проводиться оплата у вказаному розмірі. Відповідно до п. 28, 29 договору № 1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 16.12.2021 року цей договір набирає чинності з 01.01.2022 року та укладається строком на 1 рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік. У свою чергу, з додатку № 3 від 01.06.2023 року до договору № 1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 16.12.2021 року (а.с. 47) судом встановлено, що ціна послуги з управління з 01.06.2023 року була збільшена до 15 грн. 17 коп. за 1м2 загальної площі приміщень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , набувши у вересні 2023 року право власності на квартиру [ADDRESS] , добровільно стала учасником зобов`язання з оплати на користь ТОВ «Велесдобробут» вартості наданих послуг з управління багатоквартирним будинком. Таким чином, [PERSON] добровільно погодилася, що саме ТОВ «Велесдобробут» буде виконавцем послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком, погодила представника співвласників багатоквартирного будинку, а також положення договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, який було укладено між ТОВ «Велесдобробут» та представником співвласників вказаного будинку, а також кошторис витрат на управління багатоквартирним будинком і розмір плати за надану послугу в залежності від площі квартири. При цьому, зважаючи на підставу набуття [PERSON] права власності на квартиру (спадкування), суд приходить до висновку, що [PERSON] також набула обов`язок сплати послуг з управління багатоквартирним будинком, що були надані ТОВ «Велесдобробут» до моменту набуття нею права власності. Судом встановлено, що ТОВ «Велесдобробут» свої зобов`язання за вказаним договором виконало належним чином, надавши з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року відповідну послугу з управління багатоквартирним будинком. За вказаний період [PERSON] зі скаргами та претензіями не зверталася, від послуг не відмовлялася. Зворотного відповідачем [PERSON] не доведено під час судового розгляду. У свою чергу, з розрахунку заборгованості (а.с. 6) вбачається, що свої зобов`язання з оплати вартості наданих послуг з управління багатоквартирним будинком [PERSON] у повному обсязі належним чином не виконала, внаслідок чого за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року виникла заборгованість у розмірі 58\~247 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з оплати житлової послуги з управління багатоквартирним будинком. Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). Заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). Враховуючи умови договору № 1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 16.12.2021 року, встановлену ними вартість послуги з управління багатоквартирного будинку, її залежність від площі квартири [PERSON] , яка в кожному договорі була зафіксована у чіткому розмірі, зважаючи на погоджені у кошторисі витрати, подальше підвищення ціни послуги з управління багатоквартирним будинком, суд вважає наданий розрахунок заборгованості [PERSON] з оплати послуг управління багатоквартирним будинком правильним та обґрунтованим. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3028 грн. 00 коп.), витрат на професійну правничу допомогу (4\~000 грн. 00 коп.). Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. [PERSON] не подавала заперечень проти обґрунтованості та співмірності заявленого позивачем розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, у матеріалах справи містяться достатні докази понесення позивачем витрат у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судові витрати позивача підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved