Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-19 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів). 01.10.2024\~між ТОВ\~«Споживчий центр»\~до [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№30.09.2024-100001958,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Споживчий\~центр» надав\~відповідачу кредит\~у розмірі\~4\~000,00\~грн. В подальшому заборгованість по вказаному кредитному договору було погашено 01.10.2024 о 18.38 год. 01.10.2024 внаслідок технічної помилки внаслідок аварії на картку яку було надано [PERSON] [NUMBER] були перераховані грошові кошти на загальну суму 30\~500,00 грн., але по іншим кредитним договорам, які укладені з іншими клієнтами, а саме: 01.10.2024 о 17.05 по кредитному договору №01.10.2024-100002106 в сумі 9\~000,00 грн., 01.10.2024 о 17.12 по кредитному договору №01.10.2024-100002134 в сумі 12000,00 грн., 01.10.2024 о 17.10 по кредитному договору №01.10.2024-100001994 в сумі 4000 грн., 01.10.2024 о 17.08 по кредитному договору №01.10.2024-100002105 в сумі 5\~000,00 грн., 01.10.2024 о 17.05 по кредитному договору №01.10.2024-100002108 в сумі 500,00 грн. До теперішнього часу грошові кошти в сумі 30\~500,00 грн. не повернуто. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 30\~500,00 грн., як безпідставно набуте майно без достатньої правової підстави. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.12.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2025 цивільну справу передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2024 відкрито провадження у справі та визначено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вона є, у встановленому законом порядку, а також шляхом направлення СМС-повідомлення на номер телефону, зазначений у позовній заяві. Відзив на позов відповідачем у визначений в ухвалі суду термін не надано. Відповідно до ч.1ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] було укладено кредитний договір №30.09.2024-100001958, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надав відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн. 01.10.2024\~о 18.38\~год.заборгованість за кредитним договором №30.09.2024-100001958 від 01.10.2024 було погашено. 01.10.2024 внаслідок технічної помилки внаслідок аварії на картку яку було надано [PERSON] [NUMBER] були перераховані грошові кошти на загальну суму 30 500,00 грн., але по іншим кредитним договорам, які укладені з іншими клієнтами, а саме: 01.10.2024 о 17.05 по кредитному договору №01.10.2024-100002106 в сумі 9 000,00 грн., 01.10.2024 о 17.05 по кредитному договору №01.10.2024-100002108 в сумі 500,00 грн., 01.10.2024 о 17.08 по кредитному договору №01.10.2024-100002105 в сумі 5 000,00 грн., 01.10.2024 о 17.10 по кредитному договору №01.10.2024-100001994 в сумі 4000 грн., 01.10.2024 о 17.12 по кредитному договору №01.10.2024-100002134 в сумі 12000,00 грн. Згідно листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 04.10.2024 за вих. №784, перерахування грошових коштів за операціями ID: [NUMBER] зарахування 9 000 грн. на картку [NUMBER] ; ID: [NUMBER] зарахування 500 грн. на картку [NUMBER] ; ID: [NUMBER] зарахування 5\~000 грн. на картку [NUMBER] ; ID: [NUMBER] зарахування 4 000 грн. на картку [NUMBER] ; ID: [NUMBER] зарахування 12 000 грн. на картку [NUMBER] здійснені за допомогою методу «Account To Card», де зарахування відбувається миттєво, в режимі online. Після цього, анулювання та повернення даних операцій, є неможливим. Рекомендовано звернутись на пряму до клієнта, якому відбувалось перерахування коштів, з пропозицією повернути кошти на зазначені банківські реквізити ТОВ «Споживчий центр». Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України). Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню. Доказів того, що відповідач повернула безпідставно отримані грошові кошти суду не надано, також не надано заперечень проти позовних вимог. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що нею зроблено не було. У зв`язку\~з вищевикладеним,\~позовні вимоги\~підлягають задоволенню\~та з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягають стягненню безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 30\~500,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved