Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-20 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У вересні 2024 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Державний ощадний банк України») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 23 травня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу за погодженням з ним кредит у сумі 100 000,00 грн на його поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та інформаційних стендах, що знаходяться в приміщенні установ банку, зі строком користування до дати закінчення дії платіжної картки (чинна дата погашення кредиту 23 травня 2023 року). Позивач вказує, що свої зобов`язання по видачі кредиту виконав, тоді як відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим за ним станом на 03 вересня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 121 429,09 грн, з яких: 99 874,40 грн - сума основної заборгованості за кредитом; 15 806,94 грн - проценти за користування кредитом; 738,80 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 143,05 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 4 154,33 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 711,57 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Зважаючи на викладене та посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 525, 526, 590, 625, 1054 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути зі [PERSON] на свою користь заборгованість у зазначеному вище розмірі за кредитним договором та судові витрати. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та такі просив задовольнити з підстав, які є аналогічними, зазначеним у позові. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судових засідань, шляхом надіслання судових повісток до електронного кабінету особи, у судові засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада», що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2024 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Гощанського районного суду Рівненської області та 17 грудня 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду. 20 грудня 2024 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 20 лютого 2025 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області явка представника позивача в судове засідання визнана обов`язковою. 27 лютого 2025 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 20 березня 2025\~ року Гощанським районним судом Рівненської області без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом установлено, що між позивачем та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви про приєднання №455904901 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (арк. спр. 10, 11). На виконання умов договору, укладеного між сторонами, банк відкрив поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав клієнту платіжну картку типу «MasterCart Wold Debit «Моя картка» і ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 23 травня 2018 року (арк. спр. 12) [PERSON] був встановлений кредитний ліміт в розмірі 100 000,00 грн (бажаний розмір кредиту) на строк 60 місяців, із процентною ставкою 11 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку Грейс-періоду. Позивач свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі,\~що підтверджується\~випискою по\~картковому рахунку\~відповідача № [NUMBER] (арк. спр. 164-170, 173-178), а також даними меморіального ордеру №2384369901 від 24 травня 2018 року (арк. спр. 171). У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за договором, останній згідно розрахунку заборгованості позивача (арк. спр. 102-109) станом на 03 вересня 2024 року має заборгованість у розмірі 121 429,09 грн, з яких: 99 874,40 грн - сума основної заборгованості за кредитом; 15 806,94 грн проценти за користування кредитом; 738,80 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 143,05 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 4 154,33 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 711,57 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Мотиви з яких виходив суд та застосовані норми права Між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України. Згідно положень ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд вважає, що позивач в силу ст. 1050 ЦК України має право вимагати повернення позики та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З огляду на вимоги вище зазначених норм закону та умови договору, згідно яких банк має право стягнути заборгованість за кредитом, відсотки та штрафні санкції, суд знаходить необхідним провести таке стягнення зі [PERSON] , захистивши в такий спосіб порушене право позивача. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, та не оспорюються відповідачем, хоча останній мав таку можливість. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 526-530, 546, 549, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved