Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Тимошик І.Я. звернувся до суду з позовом та просить визнати за позивачкою право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликався на те, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , якому на праві власності належала 1/2 ідеальна частина житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на майно останнього. Враховуючи те, що із спадкоємців першої черги. залишилася тільки позивачка, тому їй належить право на спадкування за законом, як єдиному спадкоємцю першої черги. 08 вересня 2022 року [PERSON] із відповідною заявою звернулася до нотаріуса про відкриття та оформлення спадщини за законом від померлого чоловіка [PERSON] , але її будо зобов?язано представити документи, що посвідчують право власності померлого чоловіка [PERSON] на 1/2 ідеальну частину житлово о будинку [ADDRESS] . Але після пошуку позивачка виявила, що збереглося свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 липня 2013 року, яке будо видане на померлу матір чоловіка - [PERSON] , що померла [INFO] , а [INFO] її померлим чоловіком [PERSON] було подано до тієї ж нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері і заведено спадкову справу №18/2014. Але вказане свідоцтво про право на спадщину законом від 08 липня 2013 року померлою [PERSON] не будо зареєстровано в установленому порядку (на той час в органах БТІ), тобто не будо зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона не встигла зареєструвати в органах БТІ, бо вона часто хворіла, а покійний чоловік позивачки не знав про це. Коли позивачка 13 листопада 2023 року звернулася до четвертої Львівської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 вказаного будинку від померлого чоловіка [PERSON] , яку він успадкував від своєї матері [PERSON] , то їй письмово будо роз?яснено, що єдиним спадкоємцем до нерухомого майна (1/2 вказаного вище житлового будинку) померлого чоловіка [PERSON] є лише вона, а також, що її померлий чоловік [PERSON] фактично прийняв спадщину від своєї матері [PERSON] . Після того, 16 листопада 2023 року позивачкою було подано заяву до державного реєстратора про реєстрацію речового права від померлого чоловіка [PERSON] на 1/2 ідеальну частину житлового будинку [ADDRESS] , яку від успадкував від своєї матері [PERSON] , однак рішенням державного реєстратора №70331317 від 22 листопада 2023 року позивачці було відмовлено в реєстрації спадкового майна за померлою [PERSON] , оскільки остання не зареєструвала в установленому порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 березня 1995 року від її померлої матері [PERSON] , що померла [INFO] . Вказану 1/2 ідеальну частину житлового будинку [ADDRESS] позивачка прийняла шляхом фактичного користування, оскільки використовує за цільовим призначенням постійно проживаю в ній із своєю сім`ю, але без правовстановлюючих документів. Після смерті чоловіка [PERSON] вказану 1/2 частину будинку позивачка постійно доглядає, ремонтує, сплачує обов?язкові платежі (в т.ч. земельний податок), обслуговує присадибну земельну ділянку, тобто фактично володіє та управляє спадковим майном - 1/2 ідеальною частиною житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2024 року головуючим суддею у справі визначено суддю Леньо С.І. /а.с. 27/. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.08.2024 позовну заяву [PERSON] до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 17.10.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 30/. Ухвалою суду від 20.08.2024 у обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» витребувано належним чином завірену копію матеріалів інвентаризаційної справи на будинковолодіння [ADDRESS] /а.с. 32/. 17.10.2024 судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці /а.с. 36/. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 року (підстава: перебування у відпустці, Розпорядження керівника апарату суду №44 від 07.11.2024) справу розподілено судді Ціпивко І.І. /а.с. 37-38/. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.11.2024 прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом прийнято до розгляду. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 10.12.2024 о 11:00 год. /а.с.39/. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28.02.2025 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18.03.2025 /а.с. 91/. Розгляд справи по суті відбувся 18.03.2025 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Сторона позивача подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують на наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача виконавчого комітету Львівської міської ради Попович Я.Д. в письмових поясненнях проти позову не заперечив, оскільки права та інтереси Львівської міської ради не порушуються. Відзив на позов не подав, що на думку суду в сукупності з обставинами наведеним в письмових поясненнях від 28.02.2025 свідчить про його визнання, клопотав про розгляд справи за його відсутності Відповідно до ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.\~247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, будинок [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належав [PERSON] (1/2) та [PERSON] (1/2), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №34639999 від 26.06.2012, що міститься у витребуваній судом інвентаризаційній справі на будинковолодіння [ADDRESS] /а.с. 21/. З долучених до матеріалів справи копій свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.03.1995 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.09.2013 встановлено, що після смерті [PERSON] належну останній частку будинку [ADDRESS] успадкувала [PERSON] /а.с. 15-17/. Крім цього, з долучених до матеріалів справи свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2013 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.11.2011 судом встановлено, що після смерті [PERSON] належну останньому частку будинку [ADDRESS] успадкувала [PERSON] /а.с. 13/. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/. Також, в судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть, що [INFO] померла [PERSON] /а.с. 11/. З довідки виданої завідуючою Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області №1382/02-14 від 13.11.2023 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.01.2014 встановлено, що 30 січня 2014 була заведена спадкова справа №18/2014 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно спадкової справи спадкоємцями, які прийняли спадщину є: в 1/2 частці [PERSON] /а.с. 18, 20/. Крім цього, в судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть, що [INFO] помер [PERSON] /а.с. 6/. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] /а.с. 7/. З довідки виданої завідуючою Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області №1382/02-14 від 13.11.2023 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.09.2022 встановлено, що 08 вересня 2022 була заведена спадкова справа №518/2022 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно спадкової справи спадкоємцями, які прийняли спадщину є [PERSON] . Інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини /а.с. 8, 18/. Вищенаведені обставини підтверджуються відомостями оглянутої судом та долученої до матеріалів справи копії спадкової справи №518/2022, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням №70331317 від 22.11.2023 про відмову в проведенні реєстраційних дій відмовлено у вчиненні таких щодо будинку [ADDRESS] /а.с. 22/. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та відсутню можливості провести державну реєстрацію згаданого майна в органах місцевого самоврядування. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду. Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. В п. 27 постанови №\~2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12.06.2009\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Суд погоджується з аргументами сторони позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які в своїй сукупності є достатніми. Таким чином, враховуючи, що позивачка провести реєстраційні дії щодо будинку [ADDRESS] чи отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом не має можливості; інші спадкоємці, які б виявили бажання прийняти спадщину за законом, відсутні; представник відповідача позов не заперечив, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. А тому, враховуючи відсутність у прохальній частині позову вимог позивачки про стягнення на її користь з відповідача понесених судових витрат, а також відсутність відомостей про наявність підстав для застосування до відповідача вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за можливе залишити витрати зі сплати судового збору за позивачкою.

Outcome: approved