Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій прохає надати дозвіл на реєстрацію місця проживання її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з їх матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з одночасним зняттям дітей із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), яким у даний час є адреса: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.08.2024 вона придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , де має намір зареєструвати своє місце проживання та місце проживання своїх дітей. Проте, центром надання адміністративних послуг м. Горішні Плавні у наданні дозволу на реєстрацію малолітній дітей їй було відмовлено, оскільки до заяви про реєстрацію місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] нею не додано згоду батька. В зв`язку з тим, що після припинення шлюбних відносин відповідач не підтримує з позивачем та дітьми ніяких відносин та позивачу не відомі будь які засоби зв`язку із відповідачем отримати від нього дозвіл можливості немає. У зв`язку з вищенаведеними обставинами, позивач звернулася до суду з питання надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей без згоди батька. Ухвалою суду від 12.11.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.12.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] . Тта представник третьої особи в судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник органу опіки та піклування звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 25.03.2025 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, [INFO] у м. Комсомольську народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, [INFO] у м. Комсомольську народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2017 шлюб між сторонами розірвано (а.с.13). 28.09.2018 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно із ч. 3 ст. 29 ЦК України Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із п. 16 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Враховуючи викладене, оскільки малолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , постійно проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] , спір між батьками про їх місце проживання відсутній, а неможливість реєстрації місця проживання за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить їх інтересам та суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, виходячи з пріоритету інтересів дітей, їх найкращого забезпечення, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою місця проживання матері без згоди батька є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо реєстрації дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Як убачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.28, 29). За змістом ч.1 ст.2, ч. ст.4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права у позивача та порушення цього права з боку відповідача. Тобто законодавець пов`язує факт звернення до суду з наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Оскільки відповідач [PERSON] не є батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , то він позбавлений правової можливості надати згоду на реєстрацію їх місця проживання, а отже ним не порушено суб`єктивного права позивача за захистом якого останній звернувся до суду, з огляду на що, позовні вимоги в частині надання дозволу на реєстрацію дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до задоволення не підлягають. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial